ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 року Справа № 915/1523/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіСибіги О.М.,
суддівДанилової М.В., Поляк О.І.
розглянувши матеріали касаційної скаргиПублічного акціонерного товариства "Судноплавна компанія "Укррічфлот", м. Київ в особі філії "Миколаївський річковий порт", м. Миколаїв
на постановуОдеського апеляційного господарського суду від 04.04.2017 року
у справі господарського суду Миколаївської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі регіональної філії "Одеська залізниця", м. Одеса
доПублічного акціонерного товариства "Судноплавна компанія "Укррічфлот", м. Київ в особі філії "Миколаївський річковий порт", м. Миколаїв
простягнення 139 766, 28 грн.

за участю представників

позивача: не з'явився,

відповідача: Щербак Р.І.

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" (далі за текстом - ПАТ "Українська залізниця" в особі РФ "Одеська залізниця") звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовом до публічного акціонерного товариства "Судноплавна компанія "Укррічфлот" в особі філії "Миколаївський річковий порт" (далі за текстом - ПАТ СК "Укррічфлот" в особі філії "Миколаївський річковий порт") про стягнення 41 568, 84 грн. плати за користування вагонами та 98 197, 44 грн. збору за зберігання вантажу у вагонах.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 13.02.2017 року залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 04.04.2017 року позов задоволено: присуджено до стягнення з ПАТ СК "Укррічфлот" в особі філії "Миколаївський річковий порт" на користь ПАТ "Українська залізниця" в особі РФ "Одеська залізниця" 41 568, 84 грн. плати за користування вагонами, 98 197, 44 грн. збору за зберігання вантажу у вагонах та судовий збір.

Вищезазначені судові акти мотивовано тим, що позивачем правомірно здійснено нарахування плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу у вищевказаних сумах, внаслідок затримки вагонів на підходах до станції призначення з вини відповідача.

Не погоджуючись з судовими актами попередніх інстанцій, ПАТ СК "Укррічфлот" в особі філії "Миколаївський річковий порт" звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Миколаївської області від 13.02.2017 року та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 04.04.2017 року і прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

ПАТ "Українська залізниця" в особі РФ "Одеська залізниця" відзиву на касаційну скаргу подано не було.

В судовому засіданні представник відповідача просив касаційну скаргу задовольнити, рішення господарського суду Миколаївської області від 13.02.2017 року та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 04.04.2017 року - скасувати і прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Позивача згідно з приписами ст. 1114 ГПК України належним чином повідомлено про день, час і місце розгляду касаційної скарги, однак він не скористався передбаченим процесуальним законом правом на участь у розгляді справи касаційною інстанцією.

Заслухавши пояснення представника відповідача, приймаючи до уваги межі перегляду справи в суді касаційної інстанції, перевіривши повноту встановлення господарськими судами обставин справи та правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що 24.08.2012 року Одеською залізницею (залізниця) та приватним акціонерним товариством "Київ-Дніпровське МППЗТ" в особі Ольшанської філії (далі за текстом - ПрАТ "Київ-Дніпровське МППЗТ" в особі Ольшанської філії) (власник колії) укладено Договір № ДН-4/100 про експлуатацію залізничної під'їзної колії ПрАТ "Київ-Дніпровське МППЗТ" дільниця № 3 Миколаївського виробничого району Ольшанської філії (далі за текстом - Договір № ДН-4/100 від 24.08.2012 року), за умовами якого згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів і на умовах цього Договору експлуатується під'їзна колія, яка належить власнику колії та примикає стрілкою № 60 до колії № 32 станції Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці, і яка обслуговується локомотивом власника колії; межею під'їзної колії є знак "Межа під'їзної колії", який встановлено біля ізолюючого стику світлофору М-76.

04.01.2016 року філією ПАТ СК "Укррічфлот" в особі філії "Миколаївський річковий порт" (вантажовласник) та Ольшанською філією ПрАТ "Київ-Дніпровське МППЗТ" (власник колії) укладено Угоду № 1, відповідно до якої вантажовласник (відповідач) проводить навантаження, розвантаження вагонів на під'їзних коліях Ольшанської філії ПрАТ "Київ-Дніпровське МППЗТ".

Відповідно до п. 14 Договору № ДН-4/100 вагони подаються, зокрема, філії ПАТ СК "Укррічфлот" в особі філії "Миколаївський річковий порт" та іншим організаціям і підприємствам, які виконують операції на під'їзній колії відповідно до договорів, письмових прохань з дозволу керівництва власника колії та начальника станції Миколаїв-Вантажний.

За приписами п. п. 5, 6, 7 Договору № ДН-4/100 вагони для під'їзної колії подаються локомотивом залізниці на колії сортувального парку, колії 11 або 15, 16 відправного парку станції Миколаїв-Вантажний, згідно вказівки маневрового диспетчера станції; здавання вагонів провадиться: на коліях сортувального парку, колії 11 або 15, 16 відправного парку станції Миколаїв-Вантажний; повідомлення про подачу вагонів передаються: по телефону за 2 години до подачі вагонів на колії сортувального парку, колії 11 або 15, 16 відправного парку станції Миколаїв-Вантажний; максимальна кількість вагонів у кожній партії, що передається власнику колії, становить 20 вагонів, 80 осей, вагою 1700 тонн.

Згідно з п. 11 Договору № ДН-4/100 в редакції Додаткової угоди № 2 від 15.01.2016 року максимальна переробна спроможність вантажних пунктів з урахуванням часу на технологічні операції: по вивантаженню на коліях 5 та 6, зокрема, навалювальні та насипні вантажі (шлак, вугілля, кокс, кварцити, руда різна, кокс та інші вантажі) 35 ваг/добу (одночасна подача 17 ваг, одночасне вивантаження 1 ваг за 0,5 год.), по навантаженню: на коліях 5 та 6 - навалювальні та насипні вантажі (шлак, вугілля, руда різна та інші вантажі) 33 ваг/добу (одночасна подача 17 ваг, одночасне навантаження 1 ваг. за 0,5 год.). Час перебування вагонів на під'їзній колії обчислюється з моменту закінчення передавальних операцій при передачі вагонів залізницею власнику колії до моменту закінчення цих операцій при повернені залізниці. У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежить від власника колії або його контрагентів, складається акт загальної форми. В акті вказується час початку та закінчення затримки вагонів і їх номери. Загальний час, за який вноситься плата за користування вагонами, включає час затримки з вини власника колії або його контрагентів та час перебування вагонів у безпосередньому розпорядженні.

В п. 16 Договору № ДН-4/100 сторонами погоджено, що підприємство сплачує залізниці плату: за користування вагонами (контейнерами) - згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами та Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом; за маневрову роботу з вагонами, які надійшли на адресу власника колії - згідно Збірника тарифів на перевезення вантажів залізним транспортом; інші збори і плати - згідно Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом та вільних тарифів.

Цей Договір укладено терміном на 5 років з 02.10.2012 року до 01.10.2017 року включно (п. 21 Договору № ДН-4/100).

У вересні 2016 року на адресу філії "Миколаївський річковий порт" ПАТ СК "Укррічфлот" прибули вагони з вантажем руда у складі потягу № 3502, індекс 4579-032-4153, що прямував на станцію Миколаїв - Вантажний Одеської залізниці, які (вагони) на підставі наказу № 1 від 29.09.2016 року затримано на станції Горохівка Одеської залізниці через неприйняття вантажу вантажовласником - філією "Миколаївський річковий порт" ПАТ СК "Укррічфлот" та неможливість прийняття його станцією призначення Миколаїв-Вантажний, про що станцією затримки складено Акт форми ГУ-23а про затримку вагонів № 4 від 29.09.2016 року.

Факт неприйняття вагонів на станції призначення з причин невиконання філією "Миколаївський річковий порт" добової переробної спроможності підтверджується Актами загальної форми (форма ГУ-23) № № 3216, 3231, 3225, 3255, 3264, 3265, 3257, 3258, 3259, 3316, 3317, 3318, 3319, 3266, 3267, 3320, 3321.

Повідомлення про затримку вагонів, що перевозяться у потязі № 3502, отримано вантажоодержувачем 29.09.2016 року о 14 год. 15 хв.

Відповідно до Акта про затримку вагонів № 4 затримані вагони, що прибули 29.09.2016 року потягом № 3502 о 09 год. 50 хв. відправлено до станції призначення Миколаїв - Вантажний 02.10.2016 року потягом № 3501 о 01 год. 35 хв.

Після прибуття вагонів на станцію призначення Миколаїв - Вантажний 19 вагонів затримано, про що складено Акти загальної форми № 3293, 3300, 3327, 3338, 3386, за змістом яких затримка вагонів на станції призначення пов'язана з очікуванням подачі під вантажні операції з вини клієнта (вагони простоювали на коліях станції з причини невиконання переробної спроможності).

Зазначені обставини стали підставою для нарахування позивачем відповідачу плати за користування вагонами по відомостям плати форми ГУ-46 № № 03100961, 05109214, 03100963, 04109213, 04100967, 04100969, 05100972, 05100974 на суму 34 640, 70 грн., яка з урахування 20 % ПДВ складає 41 568, 84 грн. та збору за зберігання вантажу по накопичувальній картці форми ФДУ-92 від 06.10.2016 року № 06101595 на суму 81 831, 20 грн., яка з урахування 20 % ПДВ складає 98 197, 44 грн. Вказані відомості та накопичувальну картку відповідач підписав із запереченнями про їх невизнання, у зв'язку з чим відмовився добровільно сплачувати плату за користування вагонами та збір за зберігання вантажу у вагонах, що стало підставою для звернення позивача з до суду даним позовом.

З урахуванням встановлених господарськими судами попередніх інстанцій обставин справи здійснюючи касаційний перегляд, колегія суддів Вищого господарського суду України виходить з наступного.

В ст. 11 Цивільного кодексу України підставами для виникнення цивільних прав і обов'язків визначено, зокрема, як договори та інші правочини, так і те, що цивільні права і обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України, приписи якої кореспондуються з положеннями ч. 2 ст. 908, ст. 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами; сторони можуть передбачити у договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Таким чином, суди попередніх інстанцій правомірно виходили з того, що спірні правовідносини, пов'язані з нарахуванням плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу у вагонах, регулюються Законом України "Про залізничний транспорт", Статутом залізниць України, Правилами користування вагонами і контейнерами, умовами Договору № ДН-4/100від 24.08.2012 року.

В силу приписів ст. 8 Закону України "Про залізничний транспорт" перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізничним транспортом організується на договірних засадах. Умови та порядок організації перевезень, у тому числі в прямому змішаному сполученні за участю залізниць та інших видів транспорту, визначаються Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів.

Згідно зі ст. 71 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року № 457, взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під'їзних колій визначаються договором. Подача і забирання вагонів, а також маневрова робота на залізничних коліях, що належать підприємствам, здійснюються їх локомотивами. Якщо підприємство не має свого локомотива, подача і забирання вагонів та маневрова робота провадяться локомотивом залізниці за плату згідно з тарифом. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під'їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів). Експлуатація залізничних під'їзних колій, які мають свої локомотиви, повинна здійснюватися на основі єдиного технологічного процесу роботи під'їзної колії і станції примикання.

Відповідно до ст. 42 Статуту залізниць України залізниця зобов'язана повідомити одержувача про вантажі, які прибули на його адресу у день прибуття вантажу або до 12-ої години наступного дня.

Статтею 46 Статуту залізниць України передбачено, що одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Відповідно до ст. 119 Статуту залізниць України за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Згідно з п. п. 5, 8 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 за № 644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 866/5087, якщо одержувач не вивіз вантаж з місця загального користування у терміни, встановлені ст. 46 Статуту, з нього стягується плата за зберігання вантажу, встановлена тарифом, незалежно від того, чиїми засобами здійснюється охорона вантажу.

Збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо). Термін безоплатного зберігання обчислюється: 1) якщо на станції призначення вивантаження здійснюється засобами: залізниці - з 24-ої години дати вивантаження вантажів; одержувача - з 24-ої години дати подавання вагонів під вивантаження; 2) при переадресуванні - після двох годин з моменту повідомлення про прибуття вантажу; 3) при затримці - з моменту затримки.

Пунктами 3, 6, 8, 9, 10 Правил користування вагонами і контейнерами затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 року за № 113, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 року за № 165/3458, передбачено, що облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток 1), Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11), які складаються на підставі Пам'яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 (додаток 2), Пам'яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к (додаток 8), Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток 12), Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), Актів загальної форми ГУ-23 (додаток 6).

Усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника.

У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ (додаток 4). Наказ підписується посадовою особою, визначеною начальником залізниці.

Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані, вказані в цьому акті, передаються станцією у "Повідомленні про затримку вагонів" (додаток 5) до інформаційно-обчислювального центру залізниці та на станцію призначення. Акт про затримку вагонів складається у трьох екземплярах - один залишається на станції затримки і два додаються до перевізних документів. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію Повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв'язком, через посильних, факсом або іншим способом, установленим начальником станції за погодженням з вантажовласником).

Відповідно до п. 3 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 року за № 334, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 року за № 567/6855, акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності. Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами. Один примірник акта загальної форми, складеного під час перевезення, додається до перевізних документів, другий залишається на станції, яка його склала.

З урахуванням вищенаведених правових положень, господарськими судами попередніх інстанцій вірно встановлено, що на підходах до станції призначення прийняті залізницею до перевезення на адресу відповідача вагони затримано за наказом № 1 від 29.09.2016 року відповідно до п. п. 9, 10 Правил користування вагонами і контейнерами, про що станцією затримки Горохівка Одеської залізниці складено Акт про затримку вагонів № 4 від 29.09.2016 року, з огляду на неможливість приймання їх станцією Миколаїв - Вантажний з причин невиконання філією "Миколаївський річковий порт" ПАТ СК "Укррічфлот" добової переробної спроможності. При цьому, станцією призначення вчасно вручено представникам відповідача повідомлення про затримку вказаних вагонів. У зв'язку із затримкою вагонів з вини відповідача на підходах до станції призначення та на її коліях залізницею складено відповідні Акти загальної форми ГУ-23 про причини затримки вагонів.

За фактом неприйняття вагонів з вини відповідача залізницею складено відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46 №№ 03100961, 05109214, 03100963, 04109213, 04100967, 04100969, 05100972, 05100974 та накопичувальну картку форми ФДУ-92 № 06101595 від 06.10.2016 року, на підставі яких відповідачу нараховано плату за користування вагонами та збір за зберігання вантажу за весь час затримки вагонів з вини вантажовласника, обґрунтованість та законність яких перевірена судами під час розгляду справи в судах попередніх інстанцій, у зв'язку з чим господарські суди дійшли правомірних висновків про наявність правових підстав для стягнення з відповідача плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу в заявленому розмірі.

Таким чином, несвоєчасне забирання з колій станції відповідачем вантажів, які прибули на його адресу, є порушенням вимог п. 33 Правил видачі вантажів та ст. ст. 46, 47 Статуту залізниць України, якими визначено, що одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти вантаж, що надійшов на його адресу.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що господарські суди попередніх інстанцій дійшли вірних висновків про необхідність задоволення позовних вимог та стягнення з ПАТ СК "Укррічфлот" в особі філії "Миколаївський річковий порт" плати за користування вагонами в розмірі 41 568, 84 грн. та збору за зберігання вантажу в розмірі 98 197, 44 грн.

Доводи скаржника про те, що затримка спірних вагонів відбулась не з вини вантажоодержувача, оскільки вільні колії сортувального парку станції Миколаїв - Вантажний були заповнені лише на 49 % від власних максимальних можливостей залізниці, у зв'язку з чим відповідач звертався до позивача з клопотанням про подачу вагонів, які прибули потягом № 3502, що на думку відповідача свідчить про відсутність підстав для затримки вагонів на підходах до неї, колегія суддів касаційної інстанції відхиляє як необґрунтовані, оскільки визначення можливості або неможливості доставити на станцію призначення затримані вагони у певний інтервал часу відноситься до технологічної роботи залізниці; при цьому, згідно з пп. 14.2.1 п. 14.2 Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 31.08.2005 року № 5076, приймання поїздів на станцію має проводитись на вільні колії, які призначені для цього технічно-розпорядчим актом станції, у той час як несвоєчасне забирання з колій станції відповідачем вантажів, які прибули на його адресу, є порушенням вимог п. 33 Правил видачі вантажів та ст. 46 Статуту залізниць України, якими визначено, що одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти вантаж, що надійшов на його адресу, навіть поставка якого йому не передбачена планом (договором, контрактом, замовленням тощо).

В той же час, затримка вагонів на підходах до станції призначення за наказом № 1 від 29.09.2016 року з вини відповідача підтверджується належними і допустимими доказами, а отже доводи касаційної скарги не спростовують вищевикладеного та зводяться до необхідності переоцінки обставин справи, яким вже надано оцінку господарськими судами попередніх інстанцій.

Враховуючи встановлені судами обставини справи та вищенаведені законодавчі приписи, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що під час розгляду справи господарськими судами попередніх інстанцій фактичні обставини справи встановлено на основі повного, всебічного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки судів відповідають цим обставинам і їм надана вірна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Також колегія суддів Вищого господарського суду України вважає за необхідне відзначити, що інші доводи ПАТ "Українська залізниця" в особі РФ "Одеська залізниця", викладені в касаційній скарзі, зводяться до переоцінки наявних у справі доказів, вільного тлумачення правових норм, не спростовують законних висновків господарських судів попередніх інстанцій та вже були предметом розгляду в апеляційному господарському суді і обгрунтовано ним відхилені.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, з'ясуванням всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення спору.

За таких обставин, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками господарських судів попередніх інстанцій, які відповідають матеріалам справи та чинному законодавству, у зв'язку з чим підстав для скасування чи зміни оскаржуваних судових актів не вбачається.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу залишити без задоволення.

2. Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 04.04.2017 року у справі № 915/1523/16 - залишити без змін.

Головуючий суддяО.М. Сибіга

СуддіМ.В. Данилова

О.І. Поляк