ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"20" вересня 2017 р.Справа № 922/2817/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.

при секретарі судового засідання Цірук О.М.

розглянувши справу

за позовом приватної організації «Українська ліга авторських і суміжних прав», 02002, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, 23, офіс 1016, ;

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, 61023, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1;

про стягнення 18254,05 грн.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився;

відповідача - не з'вився.

ВСТАНОВИВ:

Приватна організація «Українська ліга авторських і суміжних прав» (позивач) звернулася до господарського суду Харківської області з позовною заявою до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (відповідач) про стягнення 18254,05 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором №КБР-30/10/12 від 01 жовтня 2012 року щодо своєчасної сплати винагороди (роялті). Здійснюючи правове обґрунтування посилається на ст.ст. 526, 610, 612, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 230, 231, 232 Господарського кодексу України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22.08.2017 порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 20.09.2017 о 12:20 год.

Позивач явку свого повноважного представника в судове засідання не забезпечив, причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про одержання «31.08.2017», що повернулося до суду 05.09.2017.

Позивач на виконання вимог ухвали суду від 22.08.2017 надав письмові пояснення №1, 2, 3 (вх. №29078, №29038, №29037 від 11.09.2017), а саме надав обґрунтований розрахунок суми заборгованості щодо сплати винагороди (роялті) та у письмових поясненнях зазначив, що відповідач у порушення вимог ч.4 ст.47 Закону України «Про авторське право та суміжні права» та п.2.4. договору не надсилав позивачу звіти про використані твори. Також вказав, що не може надати акти про виплату роялті, так як вони систематично надсилалися позивачем відповідачу засобами поштового зв'язку - звичайними листами, але назад по невідомим причинам не повернулися. Надані позивачем документи долучено до матеріалів справи.

Відповідач у судове засідання не з'явився, явку свого повноважного представника не забезпечив, відзив на позов не надав, причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про одержання «31.08.2017», яке повернулося до суду 04 вересня 2017 року.

Також позивач на виконання вимог ухвали суду звернувся до суду із заявою про уточнення позовних вимог (вх. №29035 від 11.09.2017) щодо суми заборгованості, а саме просив стягнути із відповідача 12174,73 грн. основної заборгованості, 3416,19 грн. інфляційних втрат, 515,61 грн. 3% річних, 2147,52 грн. пені.

Розглянувши заяву позивача, беручи до уваги, що подане уточнення не є зміною предмету або підстав позову, збільшенням чи зменшенням позовних вимог, враховуючи, що у прохальній частині позовної заяви було вказано лише загальну суму заборгованості без зазначення її складових, суд приймає це уточнення, як таке, що відповідає ст. 22 ГПК України, а тому спір підлягає розгляду з врахуванням вказаного уточнення.

Разом з цим, позивач звернувся до суду із заявою про відмову від позову (вх. №30039 від 18.09.2017), в якій зазначив, що після порушення провадження у справі відповідачем було добровільно задоволено вимоги позивача - виконано зобов'язання з часткової оплати основного боргу за договором №КБР-30/10/12, у зв'язку із чим позивач відмовляється від позову та просить прийняти таку відмову і припинити провадження у справі. Заява підписана представником Луценко О.В., що діє на підставі довіреності б/н від 17.07.2017.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Згідно із частиною 1 статті 174 Господарського кодексу України, господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Відповідно до ст.ст. 627, 628, 629 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, договір укладений (підписаний сторонами) є обов'язковим для виконання кожної із сторін.

01 жовтня 2012 року між приватною організацією «Українська ліга авторських і суміжних прав» (далі, УЛАСП), що здійснює колективне управління майновими правами суб'єктів авторського права та суміжних прав, та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі, користувач) було укладено договір №КБР-30/10/12 (далі, договір).

Приватна організація «Українська ліга авторських і суміжних прав» діє на підставі свідоцтва про облік організації колективного управління №19/2011 від 24 січня 2011 року.

Відповідно до п.2.1. договору, користувач здійснює використання в комерційній діяльності музичних творів, а УЛАСП надає користувачу, на умовах, визначених цим договором, дозвіл (невиключне право) на таке використання, в тому числі, усіх необхідних майнових прав для використання творів, а також здійснює збір винагороди (роялті). Користувач зобов'язується виплачувати винагороду (роялті) УЛАСП, відповідно до даного договору та Закону.

У п.2.3. договору, сторони домовились, що користувач зобов'язується перерахувати на поточний рахунок УЛАСП винагороду (роялті), узгоджену сторонами у відповідних додатках до цього договору, не пізніше ніж за 5 днів до початку місяця за який здійснюється платіж, після чого надати УЛАСП Акт про виплату роялті згідно з п.2.5. даного договору.

Згідно із п.1.1. Додатку №2 до договору №КБР-30/10/12 від 01.10.2012, розмір щомісячної винагороди нараховується відповідно до Закону, але в будь-якому випадку має складати не менше 350,00 грн. за кожен заклад користувача, зазначений у відповідних додатках до договору.

У п.1. Додатку №1 до договору визначено, що користувач здійснює використання творів у закладі - кафе «Веселый Пекарь», м. Харків, вул. Сумська, 39.

12 липня 2013 року між сторонами було укладено додаткову угоду №1 до договору, у п.1 якої позивач та відповідач погодили, що у період з 15 липня 2013 року до 20 серпня 2013 року користувач не здійснює використання творів за договором, у зв'язку з чим тимчасово звільняється від сплати щомісячної винагороди. При цьому зобов'язання щодо виплати щомісячної винагороди за договором автоматично відновлюється з дати, що слідує за датою закінчення зазначеного вище періоду.

Із матеріалів справи, а саме із реєстру платіжних документів по фільтру з 31.07.2011 по 31.07.2017 вбачається, що відповідачем було здійснено позивачу сплату винагороди за договором, а саме: 16.10.2012; 21.11.2012; 14.12.2012; 19.03.2013; 23.04.2013; 16.05.2013; 02.09.2013; 16.10.2013; 22.11.2013; 10.12.2013; 09.01.2014; 25.03.2014; 14.04.2014;07.05.2014; 23.05.2014 - по 350,00 грн., 18.06.2013; 26.09.2013; 09.07.2014 - 700,00 грн., а всього сплачено 7700,00 грн.

У п.2.6. договору зазначено, що у разі прострочення користувачем виконання грошового зобов'язання по договору, УЛАСП має право нарахувати пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у відповідний період, за кожен день такого прострочення.

Пунктом 2.9. договору передбачено, що у разі невиконання умов договору користувачем, УЛАСП залишає за собою право звернутися до суду з позовом про примусове стягнення роялті, пені, надання звітів, іншої документації, зазначеної в даному договорі та сплати штрафу.

У п.п.5.1., 5.2. договору сторони погодили, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 01 жовтня 2013 року, а в частині невиконаних фінансових зобов'язань, фінансових санкцій, та будь-яких інших зобов'язань до їх повного виконання. У випадку якщо жодна із сторін не повідомить письмово іншу сторону про припинення дії договору протягом місяця до настання зазначеної в п.5.1. дати припинення дії договору, дія договору вважається подовженою на той самий строк і на тих же умовах.

Позивач стверджує, що відповідач у порушення умов договору неналежним чином виконував зобов'язання щодо оплати винагороди, внаслідок чого у нього виникла заборгованість у розмірі 12174,73 грн., крім того у зв'язку із простроченням виконання грошового зобов'язання відповідачу було нараховано пеню в розмірі 2147,52 грн., 515,61 грн. 3% річних та 3416,19 грн. інфляційних втрат.

Водночас, позивач звернувся до суду з заявою (вх. №30039 від 18.09.2017), в якій просить суд прийняти відмову від позову в зв'язку із виконанням відповідачем зобов'язання з часткової оплати основного боргу за договором №КБР-30/10/12 від 01.10.2012 та припинити провадження у справі. Заява підписана представником Луценко О.В., що діє на підставі довіреності б/н від 17.07.2017.

Вирішуючи питання щодо прийняття відмови позивача від позову, суд виходить з наступного.

Згідно з ст. 78 ГПК України, відмова позивача від позову, визнання позову відповідачем і умови мирової угоди сторін викладаються в адресованих господарському суду письмових заявах, що долучаються до справи. Ці заяви підписуються відповідно позивачем, відповідачем чи обома сторонами. До прийняття відмови позивача від позову або до затвердження мирової угоди сторін господарський суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи є повноваження на вчинення цих дій у представників сторін. Про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін господарський суд виносить ухвалу, якою одночасно припиняє провадження у справі.

Відмова від позову є правом позивача, що передбачене частиною четвертою статті 22 ГПК України і може бути реалізоване останнім до прийняття рішення судом першої інстанції.

Відповідно до ч.1 п.4 ст. 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

Частиною 2 ст.80 ГПК України передбачено, що у випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Розглянувши матеріали справи, беручи до уваги, що позивач відмовився від заявлених позовних вимог, відмова подана відповідно до ст. 22 ГПК України, відповідає фактичним обставинам та матеріалам справи, не порушує чиї - небудь права та охоронювані законом інтереси і не суперечить чинному законодавству України, при цьому наслідки такої процесуальної дії відомі заявнику, а тому приймається судом і провадження у справі в цій частині підлягає припиненню на підставі п.4 ст. 80 ГПК України.

Статтею 7 Закону України "Про судовий збір" врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору з підстав, які визначено цією статтею і перелік яких є вичерпним.

Так, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: 1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; 2) повернення заяви або скарги; 3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі; 4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням); 5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Таким чином, припинення провадження у справі на підставі п.4 ч.1 ст.80 ГПК України не тягне за собою наслідків у вигляді повернення сплаченої суми судового збору.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 34, 78, п.4 ч.1 ст. 80, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1.Провадження у справі №922/2817/17 припинити.

Суддя Н.А. Новікова