УХВАЛА

про припинення провадження у справі

20.09.2017Справа № 910/13011/17

За позовом Приватного підприємства «Отмаман Груп»

До Об»єднання співвласників багатоквартирного будинку «Зоряне»

про стягнення 90 019,94 грн.

Суддя Трофименко Т.Ю.

У засіданні брали участь:

від позивача: Краснов І.В. - по дов. №1 від 08.06.2017р.

від відповідача: не з»явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Приватного підприємства "Отаман Груп" про стягнення з Об»єднання співвласників багатоквартирного будинку «Зоряне» 82 500,00 грн. основного боргу, який виник внаслідок неналежного виконання взятих на себе останнім зобов'язань згідно договорів про надання послуг підтримання порядку, здійснення контрольно - пропускного режиму та охорони майна №1 від 01.01.2017р. Крім того позивачем заявлено до стягнення інфляційні втрати в сумі 6 145, 90 грн. та 3% річних в сум і 1 374, 04 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.08.2017 порушено провадження у справі № 910/13011/17 та призначено її до розгляду на 06.09.2017.

У зв»язку з неявкою в судове засідання представника відповідача, розгляд справи було відкладено на 20.09.2017р.

В судовому засіданні 20.09.2017р. представником позивача подано заяву про припинення провадження у справі на підставі п.1-1 ч.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, у зв»язку з тим, що після порушення провадження у справі відповідач сплатив позивачу суму основного боргу, інфляційні втрати в сумі 6 145, 90 грн., 3% % річних в сум і 1 374, 04 грн. та судові витрати по сплаті судового збору.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписом ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

01.01.2017 між Приватним підприємством "Отаман Груп" (виконавець) та Об»єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Зоряне» (замовник) було укладено договір про надання послуг підтримки порядку здійснення контрольно - пропускного режиму та охорони майна.

Відповідно до п. 1.1. договору предметом договору є надання послуг здійснення контрольно - пропускного режиму та охорони майна яке знаходиться в охороняємому (зачиненому) приміщення та належним чином (згідно акту прийому - передачі майна під охорону) здане під охорону, розташованого за адресою: м Київ, пр. Лобановського, 91.

Відповідно до п. 4.1. договору оплата за послуги виконавця складає 37 000 грн. без ПДВ за один місяць охорони.

Пунктом 4.2 договору сторони погодили, що замовник оплачує послуги виконавця, згідно п. 4.1. договору, авансом не пізніше 15-го числа поточного місяця за поточний місяць на підставі даного договору.

В матеріалах справи наявні наступні акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) за договором, які підписані та скріплені печаткою обох сторін, на загальну суму 112 500,00 грн.:

№ ОУ-0000002 від 31.01.2017 на суму 37 500 грн.,

№ ОУ-0000012 від 28.02.2017 на суму 37 500 грн.,

№ ОУ-0000019 від 31.03.2017 на суму 37 500 грн.

Згідно пункту 3.1.2. договору замовник зобов'язався вчасно та в повному об'ємі у терміни та на умовах, визначених договором провести необхідні платежі і розрахунки за здійснені виконавцем послуги.

Спір виник в зв'язку з тим, що позивач вважає, що відповідачем в порушення умов договорів не було у повному обсязі сплачено вартість наданих послуг, в зв'язку з чим у відповідача наявна заборгованість в розмірі 82 500 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно з ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Пункт 1 статті 902 Цивільного кодексу України встановлює, що виконавець повинен надати послугу особисто.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України передбачений обов'язок замовника оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Тобто, обов'язковою підставою для здійснення замовником свого обов'язку щодо оплати послуг є надання цих послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Проте, відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань за договорами у визначений ними строк повністю не виконав, в зв'язку з чим виникла заборгованість перед позивачем, яка згідно підписаного та скріпленого печатками обох сторін акту звірки взаєморозрахунків, складає 82 500 грн.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

У відповідності до ст. 978 Цивільного кодексу України за договором охорони охоронець, який є суб'єктом підприємницької діяльності, зобов'язується забезпечити недоторканність особи чи майна, які охороняються. Володілець такого майна або особа, яку охороняють, зобов'язані виконувати передбачені договором правила особистої та майнової безпеки і щомісячно сплачувати охоронцю встановлену плату.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

З урахуванням існування належних доказів надання позивачем послуг, суд дійшов висновку про наявність передбачених чинним законодавством правових підстав для стягнення з відповідача їх вартості в розмірі 82 500 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Крім того, позивач на підставі ст. 625 ЦК України заявлені вимоги про стягнення з відповідача 1 374,04 грн. 3% річних та 6 145,90 грн. - інфляційних втрат.

Згідно зі статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. (Відповідної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові № 48/23 від 18.10.2011 р. та Верховний Суд України у постанові № 3-12г10 від 08.11.2010 р.).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем правомірно були заявлені вимоги в частині стягнення з відповідача 3 % річних у сумі 1 374,04 грн. та 6 145,90 грн. - інфляційних.

В судовому засіданні представником позивача надані докази сплати відповідачем суми основного боргу в сумі 82 500 грн., 3 % річних у сумі 1 374,04 грн. та 6 145,90 грн. - інфляційних та судового збору в сумі 1 600 грн.

Керуючись п. 1-1, ч.1 ст. 80, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Припинити провадження у справі №910/13011/17 за позовом Приватного підприємства "Отаман Груп" до Об»єднання співвласників багатоквартирного будинку «Зоряне» про стягнення 90019,94 грн.

Суддя Трофименко Т.Ю.