РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 року Справа №903/694/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Дужич С.П.

судді Павлюк І. Ю. ,

судді Мамченко Ю.А.

при секретарі Ільчук Н.О.

за участю в господарському суді Дніпропетровської області представника відповідача ФОП ОСОБА_1 - ОСОБА_2 (довіреність від 12.01.2016р.)

інші сторони - не з'явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Волинської області від 24 липня 2017 року у справі №903/694/16 (суддя Філатова С.Т.)

за позовом Приватного підприємства "Продвест"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Волвест"

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 213 392,30 грн.

Судом роз'яснено представнику відповідача права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Судове засідання проводиться у режимі відеоконференції з господарським судом Дніпропетровської області, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

24 липня 2017 року, ухвалою господарського суду Волинської області було відмовлено у задоволенні заяви ФОП ОСОБА_1 про розстрочку виконання постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 24 січня 2017 року.

ФОП ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою розстрочити виконання постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 24 січня 2017 року, вважаючи, що прийняті судом висновки не відповідають обставинам справи, оскільки місцевим господарським судом не прийнято до уваги той факт, що його дохід складає 3300,00 грн. щомісячно, з єдиного наявного нерухомого майна є тільки квартира в якій він проживає, та відсутні кошти на рахунках.

Інші сторони не скористалися своїм правом відзиву на апеляційну скаргу, проте їх відсутність, відповідно ч.2 ст. 96 ГПК України, не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

31 серпня 2017 року, ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено її розгляд на 14 вересня 2017 року.

11 вересня 2017 року, ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду було задоволено клопотання представника ФОП ОСОБА_1 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, розгляд скарги призначено в режимі відеоконференції, доручено забезпечення її проведення господарському суду Дніпропетровської області.

У судовому засіданні представниця ФОП ОСОБА_1 підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, просить її задоволити, а ухвалу господарського суду Волинської області скасувати та прийняти нове судове рішення, яким розстрочити виконання постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 24 січня 2017 року.

Представники інших сторін у судове засідання не з'явились, хоча і були завчасно повідомлені про час і місце судового розгляду, на що вказують повідомлення про вручення рекомендованих поштових відправлень. Заяв про відкладення судового засідання не надходило.

Враховуючи вимоги ст.ст. 101, 102 ГПК України про межі та строки перегляду справи в апеляційній інстанції, а також те, що сторони по справі належним чином повідомлені про час і місце розгляду апеляційної скарги, суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутності представники сторін, які у судове засідання не з'явились.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представника ФОП ОСОБА_1, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила, що:

21 листопада 2016 року, рішенням господарського суду Волинської області було задоволено позов ПП "Продвест" до ТОВ "Волвест", ФОП ОСОБА_1 про стягнення 213 392,30 грн. і стягнуто солідарно з відповідачів користь позивача 300,00 грн. - основного боргу, 4,50 грн. - судового збору, та стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь ПП "Продвест" - 213 092,30 грн. та 3 196,39 грн. - судового збору. (а.с.93-96)

24 січня 2017 року, постановою Рівненського апеляційного господарського суду було змінено дане рішення господарського суду, позов задоволено частково і стягнуто солідарно з ТОВ "Волвест" та ФОП ОСОБА_1 на користь ПП "Продвест" 300 грн. - основного боргу та 4,50 грн. - витрат зі сплати судового збору, а з ФОП ОСОБА_1 на користь ПП "Продвест" стягнуто - 64 184,41 грн. - заборгованості по розрахунках та 962,77 грн. - судового збору, у задоволенні решти позовних вимог було відмовлено. (а.с.162-167)

15 лютого 2017 року, на виконання рішення господарського суду Волинської області від 21 листопада 2016 року, постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 24 січня 2017 року, було видано накази №№903/694/16-1, №903/694/16-2.

29 березня 2017 року, постановою державного виконавця Шевченківського відділу ДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області було відкрито виконавче провадження №ВП53630183. (а.с.170-171)

30 травня 2017 року, відповідач частково погасив заборгованість в розмірі 7 000,00 грн. (а.с.183)

29 червня 2017 року, ФОП ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Волинської області із заявою про розстрочку виконання постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 24 січня 2017 року та затвердження графіку розстрочення її виконання до 30 вересня 2020 року, а саме: до 31 серпня 2017 року - 2 147,18 грн., до 30 вересня 2017 року - 2 000,000 грн., в період з 31 жовтня 2017 року по 30 вересня 2020 року - по 1 500,00 грн. щомісячно, з тих підстав, що він перебуває у скрутному матеріальному становищі, має щомісячний дохід 3300,00 грн., а іншого нерухомого майна, крім квартири, не має. Кошти на рахунках також відсутні. (а.с.175-189)

24 липня 2017 року, ухвалою господарського суду Волинської області було відмовлено у задоволенні заяви ФОП ОСОБА_1 про розстрочку виконання постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 24 січня 2017 року. (а.с.203-205)

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступне.

Частиною 3 ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 121 ГПК України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Пунктоми 7.1, 7.1.1, 7.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17 жовтня 2012 року, роз'яснено, що господарський суд на підставі ст. 121 ГПК України має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому, слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених ст. 121 ГПК України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Крім того, п.10 Пленуму Верховного Суду України №14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" від 26 грудня 2003 року зазначено, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення. відсуть

Вирішуючи питання про застосування відстрочки або розстрочки виконання рішення суду, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан тощо. Тобто, господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але також необхідно враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

З наведеного випливає, що надання розстрочки виконання судового рішення пов'язується із об'єктивними, непереборними, виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. законол

З матеріалів справи вбачається, що 24 січня 2017 року, постановою Рівненського апеляційного господарського суду було змінено рішення господарського суду Волинської області від 21 листопада 2016 року у справі №903/694/16 і позов задоволено частково, стягнуто солідарно з ТОВ "Волвест" та ФОП ОСОБА_1 на користь ПП "Продвест" 300 грн. - основного боргу та 4,50 грн. - витрат зі сплати судового збору, стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь ПП "Продвест" - 64 184,41 грн. - заборгованості по розрахунках та 962,77 грн. - судового збору, відмовлено в задоволенні решти позовних вимог.

На виконання даних рішень було видано накази №№903/694/16-1, №903/694/16-2 та з 29 березня 2017 року було відкрито виконавче провадження №ВП53630183.

Відповідачем частково погашено заборгованість на суму 7 000,00 грн.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України. За приписами ст. 115 ГПК України рішення господарського суду, що набрали законної сили, виконуються у порядку, встановленому цим Кодексом і Законом України "Про виконавче провадження".

Суд першої інстанції, з яким погоджується колегія суддів апеляційної інстанції, що посилання відповідача на важкий матеріальний стан та докази, які він долучив, не є виключною обставиною в розумінні ст. 121 ГПК України, з наявністю якої пов'язується можливість надання розстрочки виконання рішення до вересня 2020 року, а також погоджується, що важке матеріальне становище ФОП ОСОБА_1 утворилось внаслідок його власної господарської діяльності, а не в силу якихось об'єктивних обставин, що унеможливлює виконання рішення суду. При цьому, згідно рішення господарського суду та постанови Рівненського апеляційного господарського суду, заборгованість виникла ще у травні 2016 року.

Доводи боржника стосовного його скрутного матеріального становища, з посиланням на довідку про відсутність залишку коштів на рахунках в ПАТ КБ "Приватбанк" не вказують на наявність саме виняткових обставин, з існуванням яких законодавство пов'язує можливість надання розстрочки виконання судового рішення.

Більше того, посилаючись на дану довідку, суд враховує, що дана довідка видана станом на 15 червня 2017 року, а докази на підтвердження того, що у нього взагалі були відсутні кошти на рахунках у банківських установах у період прострочення платежів чи на момент розгляду справи по суті, що дало б змогу вчасно розрахуватись із заборгованістю, у матеріалах справи відсутні.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини - несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру, а у системному розумінні даної норми та національного закону, - суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин даної справи. Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв'язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17 травня 2005 року у справі "Чіжов проти України" (заява №6962/02) зазначено, що позитивним обов'язком держави є організація системи дїй до виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені у пар.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Суд зауважує, що відповідно до ст. 42 та абзацу 5 ст. 44 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку, а принципами підприємницької діяльності є комерційний розрахунок та власний комерційний ризик.

Тому, колегія суддів вважає, що зазначені заявником обставини та подані ним докази в обґрунтування заяви про розстрочку виконання рішення не носять виключного характеру, а свідчать лише про негативні явища в поточній господарській діяльності відповідача.

Інші заперечення відповідача, викладені у апеляційній і скарзі поясненнях, не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, а тому відхиляються як необґрунтовані.

Згідно ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що ухвала господарського суду першої інстанції прийнята у відповідності до норм ст. 43 ГПК України із всебічним, повним та об'єктивним дослідженням матеріалів справи в їх сукупності та вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для скасування ухвали господарського суду та задоволення вимог апеляційної скарги.

Судові витрати за подачу апеляційної скарги, на підставі ст.ст. 49, 105 ГПК України, у зв'язку з відмовою в її задоволенні, покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103, 105, 106 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Волинської області від 24.07.17 р. у справі №903/694/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу №903/694/16 повернути господарському суду Волинської області.

Головуючий суддя Дужич С.П.

Суддя Павлюк І. Ю.

Суддя Мамченко Ю.А.