ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.09.2017 Справа № 920/826/17

Господарський суд Cумської області у складі судді Заєць С.В., розглянувши матеріали справи № 920/826/17:

за позовом: Комунального підприємства «Шляхрембуд» Сумської міської

ради, м. Суми

до відповідача: Департаменту цивільного захисту населення Сумської обласної

державної адміністрації, м. Суми

про зобовязання вчинити певні дії,

Представники сторін:

Від позивача: ОСОБА_1;

Від відповідача: ОСОБА_2;

При секретарі судового засідання Малюк Р.Б.

Суть спору: Позивач, відповідно до вимог позовною заявою, просить суд зобовязати відповідача забрати від КП «Шляхрембуд» дизельне пальне ДТ-3-К4, сорт F у кількості 26105 літрів, передане на підставі договору про надання послуг з відповідального зберігання паливно-мастильних матеріалів № 5 від 28.03.2014, а також відшкодувати судовий збір.

14.09.2017 відповідач надав до суду відзив від 14.09.2017 № 01/980 на позовну заяву, в якому зазначив, що вимога позивача буде задоволена тільки після надання КП «Шляхрембуд» документального підтвердження кількості і якості (сорту) зберігаємого дизельного палива, яке перебуває на обліку у регіональному матеріальному резерві Сумської області.

21.09.2017 відповідачем подано до суду заяву до якої додано Розпорядження голови Сумської ОДА № 460-ОД від 20.10.2014 про перейменування відповідача.

Подані документи оглянуті в судовому засіданні та долучені до матеріалів справи.

В судовому засіданні 21.09.2017 представник позивача надав усні пояснення в обґрунтування подано позову та просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 21.09.2017 надав усні пояснення в обґрунтування своєї позиції у справі та зазначив, що проти кількості спірного майна не заперечує, проте з позовом не погоджується, оскільки на даний час немає куди забрати спірне майно.

Від представників сторін клопотань про надання додаткових документів чи клопотань про відкладення розгляду справи суду надано не було.

Приймаючи до уваги принцип змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч.3 ст. 129 Конституції України, ст. 43 та ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

28.03.2014. між Комунальним підприємством «Шляхремубуд» Сумської міської ради (Зберігач, Позивач) та Управлінням з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Сумської обласної державної адмінстрації (Поклажодавець, Відповідач) було укладено Договір про надання послуг з відповідального зберігання паливно-мастильних матеріалів № 5 (Далі - Договір).

Згідно з Розпорядження Голови Сумської обласної державної адміністрації від 20.10.2014 № 460-ОД Управлінням з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Сумської обласної державної адміністрації перейменовано в Департамент цивільного захисту населення Сумської обласної державної адміністрації.

Відповідно до п. 1.3. договору, Поклажодавець передає, а зберігач підтверджує прийняття ним на відповідальне зберігання паливно-мастильних матеріалів згідно з накладною від 28 березня 2014 року № 1 дизельне пальне ДТ-3-К4, сорт F у кількості 32505 літрів, вартістю 364056, 00 гривень.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що за час зберігання дизельного пального за зверненнями відповідача частину дизельного пального йому було повернуто, зокрема:

- 07.05.2014 листом № 05/423 відповідач попросив повернути зі зберігання 1000 літрів дизельного пального. На підставі довіреності ААД №746036 від 07.05.2014р. та накладної від 07.05.2014р. Поклажодавцеві повернуто 1000 літрів дизельного пального.

- 08.07.2014 листом № 05/618 Відповідач попросив повернути зі зберігання 10000 літрів дизельного пального. На підставі довіреності ААД №746043 від 08.07.2014 та накладної від 08.07.2014р. Поклажодавцеві повернуто 10000 літрів дизельного пального.

З матеріалів справи вбачається, що 18.08.2014 на підставі довіреності № 201 від 18.08.2014. та накладної № 7 від 18.08.2014 Поклажодавець передав на зберігання 4600 літрів дизельного пального.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідно до інвентаризаційного опису від 20.11.2014 на зберіганні у Позивача обліковується 26105 літрів дизельного палива.

Відповідно до п. 8.1. договору сторони погодили, що Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до 31.12.2014, до повного виконання Сторонами зобов'язань за цим договором.

Відповідно п. 5 додаткової годи № 7 від 10.02.2016 до Договору № 5 від 28.03.2014 про надання послуг з відповідального зберігання паливно-мастильних матеріалів, сторони визначили, що умови цієї додаткової угоди діють до 31.12.2016.

Згідно п. 8.2. за попередньою згодою сторін строк дії договору може бути продовжений на узгоджений сторонами строк.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що станом на дату подачі позову між сторонами не досягнуто згоди щодо продовження строку дії договору, а відповідачем не виконано умов договору та не забрано дизельне яке було передане на зберігання.

У відповідності до ст. 948 Цивільного кодексу України поклажодавець зобов'язаний забрати річ від зберігача після закінчення строку зберігання.

З матеріалів справи вбачається, що 28.04.2017 відповідачеві направлено листа № 01/344 з проханням вивезти пальне, що перебувало на зберіганні.

Відповідно до ст. ст. 526, 629 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов Договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов'язання не допускається; договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати, господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог до виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву від 14.09.2017 № 01/980, в якому відповідач має сумніви щодо наявності у позивача саме того пального, яке було передане на зберігання та зазначає про відсутність у нього умов для забрання та подальшого зберігання дизельного пального суд оцінює критично.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст. ст. 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов`язковим.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відмови у задоволенні позову, позовні вимоги вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Виходячи з фактичних обставин даної справи, враховуючи, що спір між сторонами виник в результаті неправомірних дій відповідача, суд дійшов висновку про відшкодування позивачеві суми сплаченого судового збору в розмірі 1 600 грн. 00 коп. за рахунок відповідача відповідно до вимог ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 44, 49, 82, 83, 84, 85, Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобов'язати Департамент цивільного захисту населення Сумської обласної державної адміністрації (40009, м. Суми, вул. Шевченка, 9, ) вчинити дії, а саме забрати від Комунального підприємства «Шляхрембуд» Сумської міської ради (40000, м. Суми, вул. Лебединська, 3, ) дизельне пальне ДТ-3-К4, сорт F у кількості 26105 літрів, передане на підставі договору про надання послуг з відповідального зберігання паливно-мастильних матеріалів № 5 від 28.03.2014.

3. Стягнути з Департамент цивільного захисту населення Сумської обласної державної адміністрації (40009, м. Суми, вул. Шевченка, 9, ) на користь Комунального підприємства «Шляхрембуд» Сумської міської ради (40000, м. Суми, вул. Лебединська, 3, ) 1 600 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 22.09.2017.

Суддя ОСОБА_3