КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"28" вересня 2017 р. Справа №910/12170/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Жук Г.А.

Дикунської С.Я.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Більшовик"

на рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2016

у справі № 910/12170/16 (суддя Морозов С.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Селвис",

до Публічного акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Більшовик",

про стягнення 22 743,00 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Селвис" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Більшовик" про стягнення 22743,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.07.2016 позов задоволено повністю. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Більшовик" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Селвис" суму основного боргу в розмірі 22743,00 грн та судовий збір в розмірі 1378,00 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду, Публічне акціонерне товариство "Науково-виробниче підприємство "Більшовик" 14.12.2016 звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2016 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарги Публічного акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Більшовик" надходили до Київського апеляційного господарського суду неодноразово.

27.09.2017 апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Більшовик" надійшла до Київського апеляційного господарського суду вдесяте.

В апеляційній скарзі скаржником викладено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Розглянувши клопотання скаржника про поновлення строку на подання апеляційної скарги, судова колегія зазначає наступне.

Статтею 129 Конституції України встановлено основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

При цьому, право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України").

Статтею 93 ГПК України передбачено, що апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Апеляційний господарський суд постановляє ухвалу про повернення апеляційної скарги у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених цією статтею, і суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, та незалежно від поважності причини пропуску цього строку - у разі, якщо апеляційна скарга подана прокурором, органом державної влади, органом місцевого самоврядування після спливу одного року з дня оголошення оскаржуваного судового рішення.

Згідно з частиною 1 статті 53 ГПК України, за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Розглядаючи клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Октан" про поновлення строку на подання апеляційної скарги, судовою колегією встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалами Київського апеляційного господарського суду від 19.12.2016, від 26.01.2017, від 17.02.2017, від 17.03.2017, від 06.04.2017, від 22.05.2017, від 16.06.2017, від 17.07.2017 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Більшовик" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2016 у справі № 910/12170/16 повернуто без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

Однак, скаржником вкотре не було усунено недоліків, зазначених в ухвалах Київського апеляційного господарського суду від 19.12.2016, від 26.01.2017, від 17.02.2017, від 17.03.2017, від 06.04.2017, від 22.05.2017, від 16.06.2017, від 17.07.2017, від 29.08.2017 та не додано жодних доказів на підтвердження сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

В обґрунтування причин пропуску встановленого законодавством терміну на апеляційне оскарження скаржник зазначає про фізичну неможливість подачі апеляційної скарги до отримання ухвали Київського апеляційного господарського суду про повернення. Жодних інших об'єктивних непереборних та пов'язаних з дійсними істотними труднощами підстав для своєчасного вчинення процесуальних дій скаржником не наведено.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду виходить з того, що клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи статті 53 ГПК повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

Наведена норма пов'язує можливість відновлення процесуального строку з обов'язковою наявністю поважної причини (чи причин) пропуску відповідного строку. Якщо відновлення процесуального строку здійснюється за заявою сторони, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього за загальними правилами розділу V Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з вимогами статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, закон встановлює рівні можливості для сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов'язки. Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми процесуальними правами, в тому числі подавати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються.

За змістом ст. 53 ГПК України поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними та пов'язані з дійсними істотними труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Господарський процесуальний кодекс України не пов'язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Скаржником не надано доказів того, що він не мав можливості вчасно здійснити відповідні процесуальні дії, оскільки можливість вчасного подання апеляційної скарги залежала виключно від волевиявлення самого скаржника, тобто мала суб'єктивний характер, а тому підстав для відновлення пропущеного процесуального строку у даному випадку не вбачається.

Доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд постановляє ухвалу про повернення апеляційної скарги у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених цією статтею, і суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, та незалежно від поважності причини пропуску цього строку.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення або таке клопотання відхилено.

З огляду на викладене, судова колегія відмовляє Публічному акціонерному товариству "Науково-виробниче підприємство "Більшовик" у задоволенні клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги на підставі п. 4, ч. 1 ст. 97 ГПК України, у зв'язку з пропуском строку встановленого для подання апеляційної скарги.

Судова колегія апеляційної інстанції звертає увагу скаржника, що відповідно до частини 3 статті 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 86, 93, п. 4 ч. 1, ст. 97 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Більшовик" про поновлення строку на подання апеляційної скарги - відмовити.

2. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Більшовик" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2016 у справі № 910/12170/16 повернути без розгляду.

3. Матеріали справи № 910/12170/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді Г.А. Жук

С.Я. Дикунська