ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

25 вересня 2017 р. Справа № 902/444/16

Господарський суд Вінницької області у складі судді Матвійчука Василя Васильовича розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю - підприємства «АВІС»

(вул. Пирогова, б. 150, м. Вінниця, 21037)

до Приватного сільськогосподарського підприємства «Кристал»

(вул. Сонячна, буд. 1, с. Ілляшівка, Тростянецький район, Вінницька область, 24330)

про стягнення штрафу в розмірі 453350 грн.

за участю секретаря судового засідання Жиляк С.І.:

представників сторін:

позивача ОСОБА_1 за довіреністю б/н від 08.09.2017р.;

відповідача ОСОБА_2 за довіреністю б/н. від 04.01.2017 р.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю - підприємство «АВІС» звернулося до Господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з Приватного сільськогосподарського підприємства «Кристал» штрафу за недопоставку соняшника в розмірі 453 350,00 грн..

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов'язань за договором купівлі-продажу сільськогосподарської продукції № ДА-48 від 21.02.2014р. в частині поставки соняшника, вирощеного з посівного матеріалу, поставленого позивачем.

За вказаним позовом 01.06.2016 р. судом порушено провадження у справі № 902/444/16 з призначенням до розгляду на 21.06.2016 р. та зобов'язано сторін надати докази необхідні для вирішення спору в даній справі.

Ухвалою суду від 21.06.2016 року розгляд справи відкладено на 12.07.2016 року з підстав невиконання сторонами вимог суду в частині надання доказів.

Відповідач в запереченнях б/н. від 12.07.2016р. позовні вимоги не визнає посилаючись на наступне. Всупереч умовам Договору, зокрема п. 1.1.3. Позивач не розрахувався за поставлений соняшник вчасно і в повному обсязі, через що Відповідач припинив подальші поставки відповідного товару для позивача. Вважає, що Позивач грубо порушив умови договору, щодо оплати соняшника, тому Відповідач мав право зупинити виконання своїх зобовязань по поставці відповідного товару. Відтак, на його думку, вимоги Позивача щодо сплати штрафу за не поставку соняшника і штрафу є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам Закону. Окремо Відповідач звертає увагу на ту обставину, що позивачем не дотримано визначеного п. 7.5. Договору № ДА-48 порядку стягнення штрафу, оскільки обовязок сплачувати штраф у Відповідача не виник з підстав неодержання письмової вимоги про сплату штрафу від Позивача до подання позову. (а.с.65-69)

При розгляді справи 12.07.2016р. судом оголошено перерву до 20.07.2016р.

20.07.2016р. до суду надійшли письмові пояснення за підписом представника Позивача за довіреністю ОСОБА_1, в яких наведено заперечення проти доводів Відповідача. Зокрема наголошено на тому, що Позивачем тричі були здійснені заходи (в тому рахунку особистого прибуття представників Позивача до Відповідача за місцем знаходження останнього) щодо вручення Відповідачу вимоги про сплачу штрафу. Відтак, дана вимога вважається врученою, і у Відповідача виник обовязок по сплаті штрафу. Посилається на рішення судів першої та апеляційної інстанцій по справі № 902/1344/15, якими встановлено, що першим порушив умови Договору саме ПСП «Кристал», так як не розрахувався із ТОВ підприємство «АВІС» за отриманий посівний матеріал; ТОВ підприємство «АВІС» частково розрахувалося за отриманий соняшник, проте, подальші розрахунки призупинило, у звязку із тим, що ПСП «Кристал» не розрахувалося за посівний матеріал і безпідставно припинило поставку соняшника; ТОВ підприємство «АВІС» не нанесло ПСП «Кристал» будь-якої шкоди; ПСП «Кристал», використавши за призначення, отриманий від ТОВ підприємство «АВІС» посівний матеріал, виростило із нього соняшник, у незначному обсязі поставило Позивачу, а решту, в порушення умов Договору, третім особам, отримавши прибуток. Окрім того посилається на рішення Господарського суду Вінницької області у справі № 902/1361/15, яким встановлено порушення Відповідачем зобовязання по поставці вирощеного соняшника та присуджено до виконання ПСП «Кристал» обовязку з натурі поставити ТОВ підприємство «АВІС» до 31.12.2016р. соняшник у кількості 190 тон 294 кг. (а.с. 95-103)

Ухвалою суду від 20.07.2016 р. зупинено провадження у справі № 902/444/16 до закінчення касаційного перегляду Вищим господарським судом України скарги Товариства з обмеженою відповідальністю - підприємства «АВІС» на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 01.06.2016 р. у справі № 902/1361/15.

31.08.2017 р. провадження у справі поновлено з призначенням до розгляду на 11.09.2017 р., про що судом винесено відповідну ухвалу.

Ухвалою суду від 11.09.2017р., за клопотанням представників сторін, продовжено строк вирішення спору в даній справі на 15 днів, розгляд справи відкладено на 25.09.2017р.

25.09.2017р. до суду, від імені та в інтересах ТОВ підприємство «АВІС», надійшло клопотання адвоката ОСОБА_1 про стягнення з відповідача витрат на послуги адвоката в сумі 10 000,00 (десять тисяч) грн. (а.с. 169-171)

25.09.2017р. до суду надійшли письмові пояснення № 701 від 22.09.2017р. за підписом адвоката ОСОБА_1, в яких наголошено на тому, що в провадженні Господарського суду Вінницької області перебувала справа № 902/450/16 за позовом ТОВ підприємство «АВІС» до СТОВ «АКВАВІКА» про стягнення штрафу за недопоставку соняшника на підставі договору, який є аналогічним договору, укладеного між Позивачем та Відповідачем. Рішенням місцевого суду, яке залишено в силу рішеннями суддів вищих інстанцій, позовні вимоги задоволено в повному обсязі. При цьому суди дійшли висновку про те, що нездійснення позивачем оплати за зерно не спростовує невиконання відповідачем зобовязань за договором, зокрема п. 2.6 договору щодо засівання та поставки соняшника позивачу. (а.с. 178-186)

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

21 лютого 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю - підприємством «АВІС» (позивач, за договором Сторона 1) та Приватним сільськогосподарським підприємством «Кристал» (відповідач, за договором Сторона 2) укладено договір купівлі-продажу сільськогосподарської продукції № ДА-48. (надалі Договір) (а.с. 13-17)

Згідно з предметом Договору Сторони домовилися, що в порядку та на умовах, зазначених у даному Договорі:

Сторона 1 зобов'язується передати у власність Стороні 2 посівний матеріал високоолеїнового соняшника (надалі іменується «Посівний матеріал») та здійснити розрахунок за поставлений Стороною 2 Соняшник, вирощений із Посівного матеріалу (п. 1.1.1. Договору);

Сторона 2 зобов'язується прийняти Посівний матеріал й використати його за призначенням, встановленим даним Договором, здійснити за нього розрахунок та поставити Стороні 1 соняшник, вирощений із Посівного матеріалу (надалі іменується «Соняшник») (п. 1.1.2 Договору);

Сторона 1 зобов'язується прийняти Соняшник, вирощений Стороною 2 із Посівного матеріалу та оплатити його вартість протягом десяти банківських днів від дня фактичного отримання Соняшника від Сторони 2 із одночасним підписанням накладних та/або інших документів, передбачених даним Договором (п. 1.1.3. Договору).

Сторони домовилися, що Посівний матеріал та Соняшник разом у цьому Договорі іменуються «Предмет Договору». (п. 1.2. Договору)

Найменування, кількість Предмету Договору, його часткове співвідношення (асортимент, номенклатура), одиниці виміру, ціна одиниці виміру та загальна сума Предмету Договору визначаються у специфікаціях, рахунках, видаткових накладних, актах приймання-передачі та/або інших товарно-супровідних документах, які є невід'ємною частиною даного Договору (п. 1.3. Договору).

Відповідно до п. 2.1.1. Договору, Сторона 1 зобов'язується передати у власність Стороні 2 Посівний матеріал у кількості 100 посівних одиниць загальною вартістю 167 820 грн. на день укладення даного Договору з метою його посіву на земельній ділянці розміром 200 га.

Відповідно до п. 2.1.3. Договору, Сторона 1 зобов'язується придбати у Сторони 2 весь врожай Соняшника, вирощеного Стороною 2 із Посівного матеріалу та зібраний на земельній ділянці, відведеної для такої мети розміром 200 га.

Відповідно до п. 2.1.6. Договору, Сторона 1 зобовязується оплатити вартість Соняшника, вирощеного Стороною 2 із Посівного матеріалу, яка складається із ринкової ціни товарного соняшника станом на день його поставки (купівлі-продажу) у регіоні місцезнаходження Сторони 1 по заліковій вазі згідно квитанцій, оформлених лабораторією Сторони 1 у строки, передбачені пп.. 1.1.3 п. 1.1. Договору.

Відповідно до п. 2.2. Договору, Сторона 2 зобов'язується: своєчасно та в повному обсязі прийняти від Сторони 1 Посівний матеріал (пп. 2.2.1.); своєчасно й належним чином засіяти земельну ділянку розміром 200 га Посівним матеріалом (пп. 2.2.2.); своєчасно, у повному обсязі та з найменшими втратами виростити, зібрати врожай Соняшника та зберігати його у належних умовах до дня передачі виключно Стороні 1 із усіма, передбаченими законодавством, супровідними документами (пп. 2.2.3.); оплатити Стороні 1 вартість Посівного матеріалу не пізніше 20 жовтня 2014 року (пп. 2.2.4); продати/поставити Соняшник, вирощений із Посівного матеріалу, виключно Стороні 1 на умовах, передбачених пунктом 2.1.6. Договору у такому порядку: 50 % від загального обсягу врожаю Соняшника до 31 грудня 2014 року; 50% від загального врожаю Соняшника до 31 травня 2015 року (пп. 2.2.5.); поставити вирощений із Посівного матеріалу Соняшник та зібраний на земельній ділянці, відведеної для такої мети розміром 200 га у загальній кількості із розрахунку двадцять пять центнерів з одного гектару власними транспортними засобами та за власний рахунок виключно на адресу виробничих потужностей Сторони 1, а саме: Вінницька область, смт. Крижопіль, вул. Куйбишева, 88. Поставка Соняшника транспортом Сторони 1 можлива за попередньою письмовою домовленістю про це між Сторонами з одночасним коригуванням ціни із врахуванням транспортних витрат (пп. 2.2.6);

Відповідно до п. 5.7. Договору, оплата за Предмет Договору здійснюється Сторонами шляхом безготівкового банківського переказу грошових коштів на поточні рахунки Сторін, зазначені у даному Договорі.

Датою оплати Предмету Договору вважається дата списання грошових коштів, сплачених однією Стороною другій Стороні (п. 5.8. Договору).

Згідно з п. 6.1. Договору, одна посівна одиниця Посівного матеріалу складає 150 000 (сто пятдесят тисяч) насіння, що відповідає національному стандарту виміру кількості насіння соняшника.

У випадку порушення Договору Сторона несе відповідальність, визначену цим Договором та (або) чинним законодавством України (п. 7.1. Договору).

Порушенням Договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього Договору (п. 7.2. Договору).

Відповідно до п. 7.5. Договору у разі, якщо Сторона 2 порушила умови підпунктів 2.2.5 і 2.2.6 пункту 2.2 Договору, вона зобов'язана протягом семи банківських днів від дня отримання від Сторони 1 відповідної письмової вимоги, сплатити на користь останньої штраф у розмірі двадцяти % від ринкової вартості не переданого Стороні 1 Соняшника у встановлений термін та кількості, але не менше суми із розрахунку: із площі 130 га при врожайності 1,5 т з одного га та вартості 4200,00 грн. за одну тону.

Відповідно до п. 7.6. Договору у разі, якщо Сторона 2 порушила умови підпунктів 2.2.5. і 2.2.6. пункту 2.2. Договору, вона зобовязана протягом семи банківських днів від дня отримання від Сторони 1 відповідної письмової вимоги, сплатити на користь останньої штраф у розмірі двадцяти % вартості Посівного матеріалу за його безпідставне використання.

Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та його скріплення печатками Сторін (п. 10.1. Договору).

Строк цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 10.1 цього Договору, та закінчується 31.12.2015р. (п. 10.2. Договору).

Закінчення строку цього Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору (п. 10.3. Договору).

Зміни до цього Договору набирають чинності з моменту належного оформлення Сторонами відповідної додаткової угоди до цього Договору, якщо інше не встановлено у самій додатковій угоді, цьому Договорі або у чинному законодавстві України (п. 10.5. Договору).

Після підписання цього Договору всі попередні переговори за ним, листування, попередні договори, протоколи про наміри та будь-які інші усні або письмові домовленості Сторін з питань, що так чи інакше стосуються цього Договору, втрачають юридичну силу, але можуть братися до уваги при тлумаченні умов цього Договору (п. 11.2. Договору).

Як встановлено судом в провадженні Господарського суду Вінницької області перебувала справа № 902/1361/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю підприємство «Авіс» до Приватного сільськогосподарського підприємства «Кристал» 168 820 грн. основного боргу, 74 720,17 грн пені, 4 717,70 грн річних та 80 496,80 грн інфляційних втрат, та за зустрічним позовом Приватного сільськогосподарського підприємства «Кристал» до Товариства з обмеженою відповідальністю - підприємство «АВІС» про стягнення 240 385,00 грн. основного боргу, 97 510,00 грн. пені, 6 362,00 грн. 3% річних та 97 837,00 грн. інфляційних втрат.

В процесі розгляду справи № 902/1361/15 Товариством з обмеженою відповідальністю підприємством «Авіс» подавались заяви про збільшення позовних вимог. В останній заяві Товариство з обмеженою відповідальністю підприємство «Авіс» просило: стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства «Кристал» 168 820,00 грн. основного боргу, 106 014,31 грн. пені, 6 840,67 грн. 3% річних та 87 399,39 грн. інфляційних втрат; зобовязати відповідача поставити позивачу соняшник у кількості 190 т 294 кг за ціною, що відповідає середній оптово-ринковій вартості (з урахуванням ПДВ) станом на грудень 2014 року 7 566,60 грн. за одну тону відповідно до Експертного висновку Вінницької ОСОБА_3 № В-21 від 16.02.2015 р., на загальну суму 1 439 878,58 грн.; стягнути на користь позивача 308 280,00 грн. коригування вартості посівного матеріалу; стягнути на користь позивача 287 975,71 грн. штрафу у розмірі 20% від ринкової вартості не переданого до 31.12.2014 р. соняшника.

Вищевказану заяву судом першої інстанції було задоволено частково, а саме в частині збільшення розміру позовних вимог до 369 074,37 грн. та відредаговано зміст вимоги про зобовязання щодо виконання обовязку в натурі.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 29.02.2016 р. позовні вимоги задоволено частково. Зустрічний позов відповідача задоволено в повному обсязі. Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю - підприємство «АВІС» основний борг в розмірі 168 820,00 грн., пеню в розмірі 105 795,25 грн., 6 840,67 грн. річних та інфляційні втрати в розмірі 87 399,39 грн. Також, даним судовим рішенням покладено на відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 27 131,00 грн. Присуджено до виконання Приватному сільськогосподарському підприємству «Кристал» обовязок в натурі щодо поставки до 31.12.2016 р. соняшника у кількості 190 т 294 кг на умовах договору №ДА-48 від 21.02.2014 р. за ринковою вартістю насіння соняшника 7 566,6 грн. з урахуванням ПДВ, що встановлена висновком Вінницької ТПП №В-21 від 16.02.2015 р. на загальну суму 1 439 878,58 грн. В задоволенні позову в частині стягнення пені в розмірі 219,06 грн. відмовлено. Зустрічний позов Приватного сільськогосподарського підприємства «Кристал» задоволено в повному обсязі. Стягнуто на користь Приватного сільськогосподарського підприємства «Кристал» основний борг в розмірі 240 385,00 грн., пеню в розмірі 97 510,00 грн., 6 362,00 грн. річних та інфляційні втрати в розмірі 97 837,00 грн. Також, даним судовим рішенням покладено на позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 6631,41 грн.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 01.06.2016 р. рішення Господарського суду Вінницької області від 29.02.2016 р. скасовано в частині присудження до виконання обов'язку в натурі та змінено в частині розподілу судових витрат. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю - підприємства «Авіс» - задоволено частково. Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю - підприємство «АВІС» основний борг в розмірі 168 820,00 грн., пеню в розмірі 105 795,25 грн., 3% річних в розмірі 6 840,67 грн., інфляційні втрати в розмірі 87 399,39 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 5532, 83 грн. Відмовлено в задоволенні позову в частині стягнення пені в розмірі 219,06 грн., та в позові, щодо присудження до виконання обов'язку в натурі. Зустрічний позов Приватного сільськогосподарського підприємства «Кристал» задоволено в повному обсязі. Стягнуто на користь Приватного сільськогосподарського підприємства «Кристал» основний борг в розмірі 240 385,00 грн., пеню в розмірі 97 510,00 грн., 3% річних в розмірі 6 362,00 грн., інфляційні втрати в розмірі 97 837,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 6631,41 грн.». Стягнуто на користь Приватного сільськогосподарського підприємства «Кристал» 7 234,23 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Постановою Вищого господарського суду України від 03.08.2016р. постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 01.06.2016 р. у справі № 902/1361/15 Господарського суду Вінницької області залишено без змін.

Спір між сторонами у справі № 902/1361/15 виник щодо виконання зобовязань за Договором купівлі-продажу сільськогосподарської продукції № ДА-48 від 21.02.2014р., неналежне виконання якого є предметом спору і у справі № 902/444/16.

Так, при розгляді справи № 902/1361/15 судами встановлено наступні обставини.

На виконання умов договору Позивач поставив, а Відповідач через представника, який діяв за довіреністю № 13 від 23.03.2014 р., отримав 100 посівних одиниць товару на суму 168 820,00 грн. (підтверджується видатковою накладною № AV000022862 від 14.04.2014 р., яка підписана представниками сторін та скріплена відтисками їх печаток).

Разом з тим, свої зобов'язання за договором щодо оплати вартості посівного матеріалу Відповідач не виконав.

В свою чергу, Відповідач поставив позивачу товар (соняшник) в кількості 59,706 т на суму 311 039, 50 грн., що підтверджується наступними первинними документами, а саме: видатковою накладною № РН-0000100 від 02.10.2014 р., на підставі котрої було поставлено товар в кількості 30,2030 т на суму 157 055,60 грн., по ціні 4 333,33 грн. без ПДВ за 1 т; видатковою накладною № РН-0000102 від 03.10.2014 р., на підставі котрої було поставлено товар в кількості 23,8200 т на суму 123 864,00 грн. по ціні 4 333,33 грн. без ПДВ за 1 т; видатковою накладною № РН-0000146 від 04.11.2014 р., на підставі котрої було поставлено товар в кількості 5,6830 т на суму 30 119,90 грн., по ціні 4 416,67 грн. за 1 т .

Позивач за отриманий товар (соняшник) розрахувався частково, що підтверджується випискою по його рахунку, а саме: 28.10.2014 р. сплачено 40 534,60 грн. із призначенням платежу «Оплата за насіння соняшника, згідно рахунку № СФ-000075 від 03.10.2014 р. договір № ДА-48 від 21.02.2014 р.»; 05.11.2014 р. сплачено 30 119,90 грн. із призначенням платежу «Оплата за насіння соняшника, згідно рахунку № СФ-000108 від 04.11.2014 р. договір № ДА-48 від 21.02.2014 р.».

В той же час, відповідно до підпункту 2.2.6 договору позивач повинен був поставити відповідачу вирощений з поставленого посівного матеріалу соняшник в кількості 500 т (200 га*25 ц=5000), з яких 250 т (50 %) до 31.12.2014 р. та 250 т (50 %) до 31.05.2015 р.

Відповідно до положень статті 538 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання. При зустрічному виконанні зобов'язання сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту. Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов'язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону. У разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Таким чином, з урахуванням положень статей 693, 538 Цивільного кодексу України, наслідком невиконання обов'язку позивача про внесення коштів за поставлений соняшник, є право відповідача зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

За змістом укладеного між сторонами договору, як позивач так і відповідач одночасно є як боржником так і кредитором, як покупцем так і продавцем, а в цілому уособлюють в собі правовий статус даних осіб.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач передав позивачу соняшник на загальну суму 311 039,50 грн., які були отримані позивачем та частково оплачені в сумі 70 654, 50 грн.

При цьому, нормами Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України передбачено, що за неоплату покупцем товару по договору, настає відповідальність у виді можливості стягнення з нього пені, інфляційних втрат та 3% річних, адже статті 549, 625 Цивільного кодексу України містять положення про фінансову відповідальність саме за порушення зобов'язання.

Натомість, відповідач (як продавець) для уникнення своїх збитків має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі (стаття 538 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статей 655, 663, частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України двосторонній характер договору купівлі-продажу зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов'язків. З укладенням такого договору продавець приймає на себе обов'язок передати покупцеві певну річ і водночас набуває права вимагати її оплати, а покупець у свою чергу зобов'язаний здійснити оплату придбаної речі.

Згідно з частиною 1 статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Так, укладений між сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін саме майново - господарських зобов'язань.

Таким чином, з наведеного вище законодавства та встановлених обставин справи вбачається, що визначення сторонами спірних правовідносин в договорі, порядок прийняття - передачі товару партіями - відповідає правовідносинам поставки, а умовами договору передбачено отримання покупцем саме партії товару.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач прийняв товар на суму 311 039,50 грн. без жодних зауважень та претензій, однак, здійснив оплату лише в розмірі 70 654,50 грн.

В свою чергу, із системного аналізу умов договору в правовому полі діючого законодавства України вбачається, що термін оплати товару стосується саме отриманої партії товару, при цьому, будь-яких інших умов здійснення платежів (на умовах кінцевих розрахунків тощо) договір не містить, а тому позивач, зважаючи на умови договору, повинен був проводити оплату протягом 10 банківських днів з моменту фактичного отримання соняшника, і при цьому, проведення таких оплат, не ставиться в причино - наслідковий зв'язок з проведення відповідачем оплати за посівний матеріал.

Відповідно до видаткової накладної за № РН-0000100 від 02.10.2014 р. відповідач продав/поставив соняшник на суму 157 055,60 грн., позивач, в свою чергу, відповідно до підпункту 1.1.3 договору, зобовязався оплати даний товар до 16.10.2014 р. (доказів своєчасної та повної оплати даного товару матеріали справи не містять).

Відповідно до видаткової накладної за № РН-0000102 від 03.10.2014 р. відповідач продав/поставив соняшник на суму 123 864,00 грн., позивач, в свою чергу, відповідно до підпункту 1.1.3 договору, зобовязався оплати даний товар до 19.10.2014 р. (доказів своєчасної та повної оплати даного товару матеріали справи не містять).

При цьому, матеріали справи містять докази оплати позивачем поставленого відповідачем соняшника, починаючи уже з 28.10.2014 р. в розмірі 40 534,60 грн.

Таким чином, зважаючи на суму поставленого товару по видатковій накладній за № РН-0000100 від 02.10.2014 р. (157 055,60 грн.), незважаючи уже на пропущення строку оплати даного товару, навіть враховуючи дану оплату в сумі 40 534,60 грн., залишається неоплаченим товар на суму 116 521,00 грн., що свідчить про невиконання позивачем своїх зобовязань по договору в частині сплати коштів за поставлений товар протягом 10 банківських днів.

Крім того, друга та остання оплата була здійснена позивачем уже 05.11.2014 р. в розмірі 30 119,90 грн., що також, зважаючи на суму неоплаченого позивачем товару (116 521,00 грн.), поставленого по вищезазначеній накладній, свідчить про ухилення позивача від виконання своїх зобовязань по договору щодо здійснення оплати за поставлений товар.

З огляду на вищевстановлене, колегія суддів апеляційної інстанції зауважила про те, що відповідно до умов підпункту 2.2.4 договору, зважаючи на дати видаткових накладних та періоди поставки соняшника, обовязок по оплаті соняшника у позивача саме як покупця (та з огляду на часткову оплату) виникає швидше, ніж обовязок відповідача, зважаючи на умови підпункту 2.2.4 договору, по оплаті посівного матеріалу (не пізніше 20.10.2014 р.).

Відтак, Відповідач, виступаючи в даному випадку саме як кредитор та продавець, правомірно скористався (зважаючи на матеріальні норми права), своїм законним обовязком, щодо зупинення виконання свого обов'язку та вимагав в судовому порядку оплати боргу з врахуванням штрафних санкцій.

Вищий господарський суд України у постанові від 03.08.2016 р. у справі № 902/1361/15 погодився з висновками Рівненського апеляційного господарського суду.

При розгляді справи № 902/444/16 суд зважає на положення ст. 35 Господарського кодексу України у відповідності до якої, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Преюдиціальність звільняє від доказування обставин, які були встановлені рішенням іншого суду, що набрало законної сили, визнаються обов'язковими і не потребують повторної перевірки.

Отже, встановлені судами по справі №902/1361/15/16 обставини щодо часткового належного виконання зобов'язань за Договором як позивача, так і відповідача, та правомірне зупинення виконання зобовязання по поставці соняшника відповідачем не потребують доказування.

З врахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання-відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки, за яким, згідно з приписами частин першої та другої статті 712 Цивільного кодексу України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною першою статті 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Змістом взаємних договірних зобов'язань сторін є обов'язок як Позивача поставити Відповідачу обумовлений договором товар належної якості та кількості, так і обов'язок Відповідача в подальшому поставити Позивачу вирощений соняшник, що породжує обов'язок кожного з них прийняти товар та оплатити за нього встановлену Договором вартість у встановлений Договором строк.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 3 статті 538 Цивільного кодексу України у разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Згідно з правилами частини п'ятої статті 692 Цивільного кодексу України, якщо продавець зобов'язаний передати покупцеві крім неоплаченого також інший товар, він має право зупинити передання цього товару до повної оплати всього раніше переданого товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

З огляду на обумовлені Договором строки і порядок зобов'язань Сторонами та з врахуванням того, що Позивачем своєчасно не проведено розрахунки з Відповідачем за поставлений товар - вирощений соняшник, Відповідач правомірно зупинив подальше виконання взятих на себе зобов'язань по поставці решти соняшника.

За таких обставин, суд погоджується з доводами відповідача щодо неправомірного нарахування Позивачем штрафу.

Вказані обставини в сукупності, на переконання суду, виключають обов'язок Відповідача сплатити штрафні санкції за недопоставлений соняшник.

Посилання Позивача на висновки Вищого господарського суду України у справі № 902/450/16 не виключає висновків Вищого господарського суду України у справі № 902/1361/15, спір в якій виник з Договору купівлі-продажу сільськогосподарської продукції № ДА-48 від 21.02.2014р., штрафні санкції за яким заявлено Позивачем в даній справі.

Водночас, суд не приймає до уваги доводи Відповідача щодо недотримання Позивачем положень п.п. 7.5. та 7.6. Договору, якими встановлено порядок, за умови якого у Відповідача виникає обов'язок сплатити штраф, а саме протягом семи банківських днів від дня отримання від Позивача відповідної письмової вимоги.

Так, останній наголошує на тому, що Позивачем не надано доказів отримання Відповідачем вимоги про сплату штрафу до подання позовної заяви.

При цьому суд зважає, що матеріали справи містять копію конвертів, рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень та опис вкладення в цінний лист, зі змісту яких вбачається, що на адресу Відповідача: вул. Сонячна, буд. 1, с. Ілляшівка Тростянецького району Вінницької області направлено вимогу про сплату штрафних санкцій № 372 від 19.04.2016р. Водночас, вказана вимога не отримана Відповідачем, за повідомленням відділення поштового звязку, з наступних підстав: «за зазначеною адресою не проживає», «за відмовою адресата від одержання», «за закінченням терміну зберігання». Наведені обставини свідчать про умисне ухилення Відповідача від отримання вимоги Позивача. До того ж суд зважає, що місцезнаходження Відповідача є саме та адреса, на яку Позивачем було направлено вимогу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 5453 від 14.09.2017р. та довіреністю, виданою Відповідачем на представника від 04.01.2017р. (а.с. 25-27, 105, 106, 156, 167)

Зважаючи на наведене вище та виходячи з принципів законності, розумності і справедливості, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, а тому в позові з підстав у ньому викладених слід відмовити.

Відповідно ч. 5 до ст. 49 ГПК України судові витрати, у складі судового збору та витрат на послуги адвоката, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.43, 33, 43, 49, 82, 84, 85, 115 Господарського процесуального кодексу України, cуд

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.

Повне рішення складено 28 вересня 2017 р.

Суддя Матвійчук В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи