ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2017 року Справа № 904/8478/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Широбокової Л.П. (доповідач),

суддів Іванова О.Г., Кузнецової І.Л.

при секретарі судового засідання Дон О.Я.

за участю представників сторін

від позивача: Чебаненко В. Л. провідний юрисконсульт юридичного відділу ВП "Зміївська ТЕС" ПАТ "ЦЕНТРЕНЕРГО", довіреність №445/22 від 13.12.2016р.;

від відповідача: Носова В. І. представник, довіреність №б/н від 10.08.2016р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електростанції на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 18.07.2017р. у справі № 904/8478/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі

відокремленого підрозділу Зміївської теплової електростанції,

смт. Слобожанське Зміївського району Харківської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об'єднання

"Індустріал-Сервіс", м. Нікополь Дніпропетровської області

про стягнення 38400,00 грн

ВСТАНОВИВ:

Справа слухалась судами неодноразово. За результатами нового розгляду справи рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 18.07.2017р. у справі №904/8478/16 (суддя Рудовська І.А.) у задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електростанції на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об'єднання "Індустріал-Сервіс" 10400,00 грн витрат на послуги адвоката.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, Публічне акціонерне товариство "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електростанції звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом норм процесуального права, просив рішення суду в частині стягнення витрат на послуги адвоката скасувати, стягнути з Відповідача на користь Позивача судовий збір за подання апеляційної та касаційної скарг у сумі 3169,40 грн у зв'язку із винесенням Вищим господарським судом України постанови від 24.04.2017р. про скасування рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2016р. та постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.01.2017р. (додаткової постанови від 31.01.2017р.) у справі №904/8478/16. В обґрунтування апеляційної скарги посилався на наступне:

- при вирішенні питання щодо стягнення витрат на послуги адвоката суд має враховувати не тільки надані адвокатом документи, що підтверджують його фактичні витрати, але й надати правову оцінку діям адвоката, з'ясувати, чи була дійсна необхідність звернення до кваліфікованого фахівця;

- судом не з'ясовано, скільки часу, сил та коштів витратив адвокат на підготовку та направлення документу, що підтверджує сплату грошових коштів у сумі 38400,00 грн, бо це єдина необхідна дія для захисту прав Відповідача у справі;

- не досліджено, яким документом підтверджується фактичне перерахування грошових коштів у сумі 2200,00 грн;

- матеріали справи не містять калькуляції винагороди адвоката, вона є недоведеною;

- судом безпідставно залишено поза увагою питання стосовно стягнення з Відповідача на користь Позивача судового збору за подання апеляційної та касаційної скарг у сумі 3169,40 грн.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 03.08.2017р. апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електростанції на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 18.07.2017р. у справі №904/8478/16 прийнята до провадження колегією суддів у складі головуючого судді Широбокової Л.П., суддів Кузнецової І.Л., Іванова О.Г. Розгляд справи призначений у судовому засіданні на 25.09.2017р.

У судовому засіданні 25.09.2017р. повноважний представник Позивача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Представник Відповідача проти апеляційної скарги заперечив, просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зазначив, що судом першої інстанції було правомірно відмовлено у задоволенні позовних вимог, що не оспорюється Позивачем. Рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Судові витрати стосовно судового збору суд відшкодовує стороні, на користь якої відбулося рішення, витрати на послуги адвоката при відмові в позові покладаються на Позивача. Право на звернення за правовою допомогою є конституційним правом, яке не може бути обмежено. Діючим законодавством не передбачено чіткої системи чи формули визначення суддею витрат на адвоката; дії адвоката з ознайомлення з матеріалами справи, підготовки клопотань, відзивів, скарг, участь у судовому засіданні, тощо підтверджується матеріалами справи; порядок обчислення гонорару визначається у договорі. Витрати Відповідача на адвоката підтверджені доказами, наявними в матеріалах справи, тому суд обґрунтовано стягнув з Позивача судові витрати на надання послуг адвоката в загальній сумі 10400,00 грн.

20.09.2017р. від Відповідача до суду надійшло клопотання про стягнення з Позивача витрат на послуги адвоката за надання правової допомоги при розгляді даної апеляційної скарги в сумі 3000,00 грн, проти задоволення якого представник Позивача заперечував.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представників сторін, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Апеляційним судом при перегляді справи встановлено, що ухвалою Господарського суду Запорізької області від 13.08.2015р. у справі №908/2174/14 (суддя Гандюкова Л.П.) клопотання про вирішення питання про виробничо-технічну базу для вимірювання вібраційних характеристик електродвигуна типу 4АМЗДМ-50000/6000УХЛ4 (зав. №007) на незалежній фундаментній рамі, викладене в листі від 24.06.2015 "2/1877 задоволено. Визнано в якості незалежної виробничо-технічної бази, на обладнанні якої буде проведено вимірювання вібраційних характеристик електродвигуна 4АМЗДМ-50000/6000УХЛ4 (зав. №007) на незалежній фундаментній рамі, при проведенні судової електротехнічної експертизи, призначеної ухвалою суду від 10.02.2015, ТОВ "ВО "Індустріал-сервіс". Зобов'язано позивача у визначений експертами строк надати доступ експертам та представникам відповідача до об'єкта дослідження: електродвигуна типу 4АМЗДМ-50000/6000УХЛ4 (зав. №007) та доставити об'єкт дослідження до виробничо-технічної бази ТОВ "ВО "Індустріал-сервіс", на обладнанні якої буде проведено судову електротехнічну експертизу. Витрати, що підлягають сплаті за проведення вимірювання вібраційних характеристик електродвигуна типу 4АМЗДМ-50000/6000УХЛ4 (зав. №007) на незалежній фундаментній рамі виробничо-технічної бази ТОВ "ВО "Індустріал-сервіс", до вирішення спору по суті покладено на обидві сторони порівну. Витрати з доставки електродвигуна типу 4АМЗДМ-50000/6000УХЛ4 (зав. № 007) на об'єкт дослідження до виробничо-технічної бази ТОВ "ВО "Індустріал-сервіс" до вирішення справи по суті покладено на позивача.

За актом приймання-передачі товару від 01.10.2015р. ПАТ "Центренерго" передано ТОВ "ВО "Індустріал-сервіс" електродвигун типу 4АМЗДМ-50000/6000УХЛ4 (зав. № 007).

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 09.12.2015 у справі №908/2174/14 (суддя Гандюкова Л.П.) поновлено з 09.12.2015р. провадження у справі №908/2174/14 для розгляду клопотання ТОВ "ВО "Індустріал-сервіс" від 08.12.2015р. вих. №660. Клопотання ТОВ "ВО "Індустріал-сервіс" від 08.12.2015р. вих. №660 задоволено. Встановлено строк дослідження 21.01.2016р. о 09:00 год. Зобов'язано ТОВ "ВО "Індустріал-сервіс" забезпечити проведення дослідження 21.01.2016р. о 09:00 год електродвигуна типу 4АМЗДМ-50000/6000УХЛ4 (зав. №007) в якості незалежної виробничо-технічної бази. Провадження у справі №908/2174/14 зупинено до отримання результатів судової електротехнічної експертизи. Зобов'язано сторін провести оплату рахунків за проведення дослідження електродвигуна типу 4АМЗДМ-50000/6000УХЛ4 (зав. №007), виставлених ТОВ "ВО "Індустріал-Сервіс", протягом 5 банківських днів із дня отримання.

На підставі рахунку-фактури №СФ-0000009 від 12.01.2016р., виставленого ТОВ "ВО "Індустріал-Сервіс" на суму 38400,00 грн позивач платіжним дорученням № 2/303 від 29.01.2016р. сплатив відповідачу 38400,00 грн з призначенням платежу - «випроб. електродвигуна типу 4АМЗДМ-50000/6000УХЛ4».

Відповідачем дослідження не виконано, що підтверджується актом проведення вібраційних випробувань від 16.03.2016, в якому зазначено, що під час проведення випробування (запуску) на виробничо-технічній базі ТОВ "ВО "Індустріал-Сервіс" електродвигун 4АМЗД-5000/6000УХЛ4 (зав. №007) не вийшов на номінальну частоту обертання через вихід із ладу індукційного регулятору, внаслідок чого експерти не змогли провести необхідні вимірювання. Обладнання ремонту не підлягає, тому провести випробування електродвигуна 4АМЗД-5000/6000УХЛ4 (зав. №007) на виробничо-технічній базі ТОВ "ВО "Індустріал-Сервіс" неможливо з технічних причин.

01.06.2016р. ПАТ "Центренерго" (надалі - Позивач) було надіслано ТОВ "ВО "Індустріал-Сервіс" (надалі - Відповідач) вимогу №25/459-3367 про повернення протягом 7 днів з моменту отримання вимоги коштів у сумі 38400,00 грн.

Підставою звернення із позовом стало, як зазначив Позивач, неповернення Відповідачем грошових коштів у сумі 38400,00 грн.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України вимоги про відшкодування витрат за проведення експертизи розглядаються господарським судом під час розгляду спору.

Відповідач не був визначений як експерт щодо проведення експертизи, проведення якої у справі №908/2174/14 було доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз, а лише повинен був надати в ході проведення експертизи послуги з надання свого обладнання для проведення експертизи.

За своєю правовою суттю вказані відносини між позивачем та відповідачем є правовідносинами з надання послуги, замовлення та оплата якої підтверджується рахунком - фактурою №СФ-0000009 від 12.01.2016р. (а.с. 25, т.1) та його оплатою (платіжне доручення № Z/303 від 29.01.2016р., а.с. 26, т.1).

З відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що рішення по справі №908/2174/14 господарським судом Запорізької області по суті не прийнято (провадження у справі до цього часу зупинено), як судові витрати у справі спірні кошти у сумі 38400,00 грн не розподілені.

Згідно зі ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1, 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведенім належним чином.

Матеріалами справи підтверджується, що оскільки проведення дослідження електродвигуна 4АМЗД-5000/6000УХЛ4 (зав. №007) на виробничо-технічній базі ТОВ "ВО "Індустріал-Сервіс" виявилось неможливим, 10.08.2016р. кошти у сумі 38400,00 грн були повернуті Позивачу, (платіжне доручення № 1111 від 10.08.2016р., а.с. 55, т.1).

Отже, судом першої інстанції було вірно встановлено, що зобов'язання з повернення Позивачу коштів в сумі 38400,00 грн було припинено його виконанням 10.08.2016р.

Із позовом до суду першої інстанції Позивач звернувся 20.09.2016р. (а.с. 36, т.1). Тому, предмет спору на час звернення із позовом до суду був відсутній, позивачем не доведено порушення його прав у визначений спосіб, підстав для задоволення позову немає, проти чого не заперечує апелянт і в тексті апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Статтею 49 Господарського процесуального кодексу України передбачено, зокрема, що суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 6.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" (з змінами і доповненнями) витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

За змістом частини третьої статті 48 та частини п'ятої статті 49 Господарського процесуального кодексу України у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі. Аналогічну правову позицію викладено у Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013р. №6-рп/2013 у справі №1-4/2013.

Пунктом 6.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" (з змінами і доповненнями) роз'яснено, що вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015р., п. п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009р., п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006р., п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004р. заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.10.2016р. Відповідачем був укладений договір про надання правової допомоги з адвокатом Костенко Т.В., повноваження якої підтверджуються свідоцтвом про право зайняття адвокатською діяльністю № 2324 від 16.07.2012р. (а.с. 65, т.1).

На виконання умов цього договору адвокатом Костенко Т.В. були надані юридичні послуги при розгляді справи у господарському суді Дніпропетровської області на суму 2200,00 грн, що підтверджується додатковою угодою від 27.10.2016р., актом приймання - передачі послуг від 04.11.2016р. та видатковим касовим ордером від 04.11.2016р. (а.с. 62,-64, т.1). Участь адвоката Костенко Т.В. в судових засіданнях підтверджується протоколами судових засідань від 08.11.2016р., 17.11.2016р.

Отже, суд вважає співрозмірними та правомірно заявленими витрати на послуги адвоката, що були здійснені Відповідачем під час первісного розгляду справи в суді першої інстанції в сумі 2200,00 грн.

23.01.2017р. Відповідачем було подано клопотання про відшкодування витрат на послуги адвоката при розгляді справи Дніпропетровським апеляційним судом в сумі 3000,00 грн (вартість послуг складається з: 400,00 грн - ознайомлення з матеріалами справи, 1300,00 грн - проведення аналізу документів та підготовка відзиву на апеляційну скаргу, 1300,00 грн - участь у судових засіданнях). Витрати підтверджуються додатковою угодою від 16.01.2017р., актом приймання-передачі послуг від 20.01.2017р., видатковим касовим ордером від 20.01.2017р. (а.с. 111-113, т.1).

Колегія суддів з урахуванням ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" вважає, що заявлена сума не є співрозмірною.

Адвокат Костенко Т.В. знайомилася з матеріалами справи при розгляді справи у суді першої інстанції, за що отримала гонорар, і для підготовки відзиву необхідно було ознайомитися лише з рішенням суду та апеляційною скаргою. Вважає суд, що вартість участі в судовому засіданні у розмірі 1300.00 грн також є завищеною.

Співрозмірним колегія суддів вважає гонорар за розгляд апеляційної скарги при первісному розгляді справи у сумі 1500,00 грн. Вказаного висновку дійшов апеляційний суд у постанові від 23.01.2017р. по справі №904/8478/16, заперечень проти правомірності та обґрунтованості якого Вищим господарським судом України у постанові від 24.04.2017р. висловлено не було.

Клопотання про відшкодування витрат на послуги адвоката від 11.04.2017р. на суму 3000,00 грн, заявлене до Вищого господарського суду України, було розглянуто касаційною інстанцією, про що зазначено у постанові від 24.04.2017р. У задоволенні витрат у заявленій сумі відмовлено на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, на що не звернув уваги суд першої інстанції та повторно розглянув питання про відшкодування цих витрат, визнавши їх обгрунтованими.

При новому розгляді справи Відповідачем були знову подані клопотання про стягнення витрат на послуги адвоката від 26.06.2017р. (обґрунтоване договором про надання правової допомоги з адвокатом Носовою В.І. від 03.01.2017р., додатковою угодою №2 від 01.06.2017р., актом про надання правової допомоги від 22.06.2017р., видатковим касовим ордером від 22.06.2017р. на суму 2200,00 грн, свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю №2196 від 25.10.2010р.), а також від 20.09.2017р. під час розгляду справи в апеляційній інстанції (обґрунтоване актом про надання правової допомоги від 08.09.2017р., видатковим касовим ордером від 08.09.2017р. на суму 3000,00 грн).

Апеляційний суд, враховуючи рівень складності справи та обсяг доказів, що підлягають вивченню та аналізу, участь адвоката Носової В.І. у судових засіданнях 27.06.2017р., 06.07.2017р., 18.07.2017р. та 25.09.2017р. вважає співрозмірними витрати на послуги адвоката під час нового розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції в загальній сумі 2200,00 грн.

Підсумовуючи викладене, співрозмірними та доведеними є витрати у справі, здійснені Відповідачем на послуги адвоката у загальній сумі 5900,00 грн (2200,00 грн +1500,00 грн +2200,00 грн).

Враховуючи норми ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, а також те, що підстави для задоволення позову відсутні, апеляційний суд вважає правомірним покласти витрати на послуги адвоката у сумі 5900,00 грн на Позивача. У задоволенні решти вимог щодо відшкодування витрат на послуги адвоката слід відмовити з огляду на їх неспіврозмірність.

Реалізація кожним права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб'єктами права. Правову позицію щодо цього висловив Конституційний Суд України у Рішенні від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000 у справі про право вільного вибору захисника. Зокрема, в абзаці п'ятому пункту 5 мотивувальної частини цього Рішення зазначено, що "закріпивши право будь-якої фізичної особи на правову допомогу, конституційний припис "кожен є вільним у виборі захисника своїх прав" (частина перша статті 59 Конституції України) за своїм змістом є загальним і стосується не лише підозрюваного, обвинуваченого чи підсудного, а й інших фізичних осіб, яким гарантується право вільного вибору захисника з метою захисту своїх прав та законних інтересів, що виникають з цивільних, трудових, сімейних, адміністративних та інших правовідносин".

Конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість.

Правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз'яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб'єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. (Рішення Конституційного Суду від 30.09.2009р., № 23-рп/2009 "У справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу)".

Враховуючи наведене, а також норму ч. 1 ст. 91 Цивільного кодексу України апеляційним судом не досліджується питання необхідності звернення Відповідача за правовою допомогою у цій справі, бо вибір форми та суб'єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати, а конституційне право на професійну правничу допомогу не може бути обмежено; Відповідач змушений був здійснювати правовий захист у зв'язку із зверненням Позивача із цим позовом.

Відповідно до п. 4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» передбачено, що у випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги або заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Враховуючи, що підстави для задоволення позову у справі відсутні, витрати за розгляд апеляційної та касаційної скарги у сумі 3169,40 відносяться на Позивача.

Витрати за розгляд цієї апеляційної скарги відносяться на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

З огляду на зазначене, судом першої інстанції внаслідок неналежного дослідження співрозмірності витрат на послуги адвоката були порушені норми процесуального права щодо їх розподілу на сторони. Тому, відповідно до п. 4 ч.1 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України таке рішення підлягає частковій зміні.

Керуючись ст.ст. 103-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електростанції на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 18.07.2017р. у справі №904/8478/16 задовольнити частково.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 18.07.2017р. у справі №904/8478/16 змінити частково в частині стягненої суми витрат на послуги адвоката, виклавши абзац 2 резолютивної частини рішення в наступній редакції:

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Центренерго" (030151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 1; ) в особі Відокремленого підрозділу Зміївської теплової електростанції (63460 Харківська область, Зміївський район, смт. Слобожанське, Балаклійське шосе, 2; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об'єднання "Індустріал-Сервіс" (53201, Дніпропетровська область, м. Нікополь, пр. Трубників, 56; ) - 5900,00 грн (п'ять тисяч дев'ятсот грн 00 коп) витрат на послуги адвоката, про що видати наказ.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об'єднання "Індустріал-Сервіс" (53201, Дніпропетровська область, м. Нікополь, пр. Трубників, 56; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Центренерго" (030151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 1; ) в особі Відокремленого підрозділу Зміївської теплової електростанції (63460 Харківська область, Зміївський район, смт. Слобожанське, Балаклійське шосе, 2; ) витрати за розгляд апеляційної скарги в сумі 1003,20 грн (одну тисячу три грн 20 коп), про що видати наказ.

Видачу наказів на виконання даної постанови доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає чинності з часу її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцятиденного строку.

Повний текст постанови складений 29.09.2017р.

Головуючий суддя Л.П. Широбокова

Суддя О.Г. Іванов

Суддя І.Л. Кузнецова