РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2017 р. Справа № 924/1993/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Василишин А.Р.

судді Філіпова Т.Л. ,

судді Бучинська Г.Б.

при секретарі Першко А.А.

розглянувши апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення господарського суду Хмельницької області від 17 жовтня 2016 року у справі №924/1993/15 (суддя Заверуха С.В.)

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до відповідачів: 1) Управління комунального майна Хмельницької міської ради;

2) Виконавчого комітету Хмельницької міської ради Хмельницької області;

3) міського комунального підприємства по утриманню нежитлових приміщень

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - Управління житлово-комунального господарства Хмельницької міської ради

про стягнення 100 298 грн 74 коп.

позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2, представники згідно довіреності від 11 січня 2016 року;

відповідача 1- Богачова Л.М., представник згідно довіреності №699 від 23 травня 2017 року;

відповідача 2 - Кучевська Г.В., представник згідно довіреності від 27 листопада 2015 року;

відповідача 3 - Лаврентюк Л.Є., представник згідно довіреності №180/в від 22 лютого 2017 року;

третьої особи - не з'явився.

Судом роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України.

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року ФОП ОСОБА_1 (надалі - Позивач) звернувся до господарського суду Хмельницької області з позовом до Управління комунального майна Хмельницької міської ради (надалі - Відповідач 1) про стягнення 100 298 грн 74 коп. витрат, понесених на проведення капітального ремонту орендованого нежитлового приміщення.

Також при розгляді даної справи судом першої інстанції було залучено у якості іншого відповідача - Виконавчий комітет Хмельницької міської ради Хмельницької області (надалі -Відповідач 2) та у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - Управління житлово-комунального господарства Хмельницької міської ради (надалі - Третя особа).

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 06 квітня 2016 року, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 25 травня 2016 року, позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Відповідача 1 витрат у сумі 70 364 грн, понесених на проведення капітального ремонту. В решті позову було відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 26 липня 2016 року рішення господарського суду Хмельницької області від 06 квітня 2016 року та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 25 травня 2016 року скасовано, а справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи, рішенням господарського суду Хмельницької області від 17 жовтня 2016 року (суддя Заверуха С.В.) у задоволенні позову було відмовлено.

Не погодившись з винесеним місцевим господарським судом рішенням від 17 жовтня 2017 року, Позивач звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, з підстав, висвітлених в ній, просить рішення господарського суду Хмельницької області від 17 жовтня 2016 року скасувати та прийняти нове, яким задоволити позовні вимоги у повному обсязі.

Водночас, при розгляді даної справи судом апеляційної інстанції було залучено у якості іншого відповідача - Міське комунальне підприємство по утриманню нежитлових приміщень (надалі - Відповідач 3).

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 14 лютого 2017 року (головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Розізнана І.В., суддя Мельник О.В.), за результатами перегляду рішення господарського суду Хмельницької області від 17 жовтня 2016 року в апеляційному порядку, залишене вказане рішення без змін.

Постановою Вищого господарського суду від 11 липня 2017 року касаційну скаргу задоволено частково, постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 14 лютого 2017 року скасовано, матеріали даної справи направлено на новий розгляд до Рівненського апеляційного господарського суду.

Ухвалою суду від 31 липня 2017 року (том 3, а.с. 81) апеляційну скаргу прийнято до провадженння, справу призначено до слухання на 30 серпня 2017 року.

На виконання вимог суду, викладених в ухвалі від 31 липня 2017 року Відповідач 1, Відповідач 2 та Відповідач 3 надіслали на адресу суду відзиви на апеляційну скаргу (том 3, а.с. 84-86; а.с. 89-90; а.с. 94), в яких з підстав, висвітлених в них, просять відмовити у задоволенні апеляційної скарги Позивача, а рішення місцевого господарського суду залишити в силі.

07 серпня 2017 року від Відповідача 2 надійшло клопотання про призначення судового засідання в режимі відеоконференції (том 3, а.с. 82).

Ухвалою суду від 08 серпня 2017 року (том 3, а.с. 88) клопотання Відповідача 2 про участь в судовому засіданні задоволено, судове засідання від 30 серпня 2017 року призначено в режимі відеоконференції з дорученням забезпечити її проведення господарському суду Хмельницької області.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи №924/1993/15 у складі: головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Гулова А.Г., суддя Олексюк Г.Є..

Розпорядженням керівника апарату Рівненського апеляційного господарського суду від 28 серпня 2017 року в справі №924/1993/15 у зв'язку із перебуванням у відпустці суддів Гулової А.Г., Олексюк Г.Є., та відповідно до п.2.3.25 Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п.8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Рівненському апеляційному господарському суді, призначено автоматичну заміну складу колегії суддів.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів автоматизованою системою документообігу суду внесено зміни до колегії суддів у складі: головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Філіпова Т.Л., суддя Бучинська Г.Б..

Ухвалою суду від 29 серпня 2017 року апеляційну скаргу Позивача прийнято до провадження у новому складі суду (том 3. а.с. 98).

30 серпня 2017 року від Позивача надійшли письмові пояснення (том 3, а.с. 112-118), в яких з підстав, висвітлених в них, Позивач просить прийняти рішення, яким позовні вимоги задоволити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 30 серпня 2017 року розгляд справи було відкладено та витребувано у Позивача ряд доказів (том 3, а.с. 124).

На виконання вимог суду, викладених в ухвалі від 30 серпня 2017 року від Позивача надійшли письмові пояснення (том 3, а.с. 132-135), в яких Позивач вказав, що інших договорів підряду, окрім договору від 27 березня 2007 року з ПП "Євробілдінг" не було укладено. А відтак, як зазначає Позивач у даних поясненнях, посилання Вищого господарського суду України на обставину, що в акті №1 приймання виконаних будівельних робіт за січень 2009 року та довідці про вартість виконаних будівельних робіт за січень 2009 року посилання на договір підряду від 27 березня 2007 року відсутні, а міститься посилання на договір без номеру 2009 року є лише формальним і безпідставним та не відповідає всім іншим обставинам справи при оцінці доказів в їх сукупності.

Крім того, в даних пояснення Позивач вказав, що належні та допустимі докази того, який саме ремонт був проведений Позивачем у орендованому приміщенні, ким та на підставі чого вказані роботи виконувались, дати та об'єми виконаних робіт підтверджуються наступними доказами:

*актом обстеження орендованого приміщення, яким було встановлено, що при комісійному обстеженні даного приміщення виявлено, що приміщення потребує ремонту стін, перегородок, стелі, підлоги, заміни електричних, сантехнічних мереж і дверей;

* локальним кошторисом 2-1-1 на капітальний ремонт орендованого підвального приміщення, в якому зазначена адреса приміщення, в якому проводився капітальний ремонт;

*договором підряду від 27 березня 2007 року;

* актом №1 приймання виконаних будівельних робіт за січень 2009 року та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт за січень 2009 року від 30 січня 2009 року, згідно яких Позивачем прийнято, а ПП "Євробілдінг" здано роботи по проведенню капітального ремонту на загальну суму 100 298 грн 74 коп..

В судовому засіданні в режимі відеоконференції від 30 серпня 2017 року та від 27 вересня 2017 року Позивач та його представник підтримали доводи, висвітлені в апеляційній скарзі, вважають, що рішення місцевого господарського суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а відтак просять його скасувати та прийняти нове, яким задоволити позовні вимоги у повному обсязі. Крім того, Позивач вказав, що ним надано усі належні та допустимі докази проведення саме капітального ремонту в орендованому приміщенні.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції від 30 серпня 2017 року та від 27 вересня 2017 року представники Відповідача 1, Відповідача 2 та Відповідача 3 заперечили щодо доводів, висвітлених в апеляційній скарзі, вважають її безпідставною та необгрунтованою, а тому просять відмовити у її задоволенні, а рішення місцевого господарського суду від 17 жовтня 2016 року залишити без змін.

В судове засідання в режимі відеоконференції від 30 серпня 2017 року та від 27 вересня 2017 року представник Третьої особи не прибув, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений у встановленому законом порядку.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що в її задоволенні слід відмовити, а оскаржуване рішення від 17 жовтня 2016 року залишити без змін. При цьому колегія виходила з наступного.

Як встановлено судом, 15 лютого 2006 року між Відповідачем 1 (відповідно до пункту 3.1 "Положення про управління комунального майна Хмельницької міської ради", затвердженого рішенням Хмельницької міськради №25 від 21 травня 2003 року, зі змінами, внесеними рішенням Хмельницької міськради № 6 від 17 вересня 2003 року "Про затвердження Положення про управління комунального майна Хмельницької міської ради") Позивачем та Третьою особою (отримувач коштів) було укладено договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна (надалі - Договір), що належить до комунальної власності, згідно якого Відповідач 1 передав до 15 січня 2007 року, а Позивач прийняв у строкове платне користування під фітнес-центр - нежитлове приміщення (підвал) площею - 102,9 кв.м., що розташоване по вул. Кам'янецька, 50 в м. Хмельницький, вартістю 78 430 грн. (відповідно до звіту про оцінку майна станом на 31 січня 2006 року), з орендною платою, розрахованою на підставі "Методики розрахунку орендної плати", затвердженої рішенням міської ради № 11 від 28 грудня 1999 року зі змінами, внесеними рішенням № 6 від 24 червня 2003 року, за перший місяць оренди 1 176 грн 45 коп. з подальшою індексацією (том 1, а.с.9-11).

Відповідно до пункту 6.3 Договору, Позивачу надано право, за погодженням Відповідача 1 та Третьої особи вносити зміни до складу орендованого майна, проводити його реконструкцію, технічне переобладнання та капітальний ремонт.

Пунктом 7.3 Договору передбачено, що Відповідач 1 зобов'язався забезпечити відшкодування Позивачу вартості зроблених останнім невідокремлюваних поліпшень орендованого майна, за наявності погодження Відповідача 1 та Третьої особи на такі поліпшення в межах суми природної вартості орендованого майна в результаті таких поліпшень.

Згідно з пунктом 10.4 цього Договору: у разі припинення або розірвання Договору, поліпшення орендованого майна, здійснене Позивачем за рахунок власних коштів, які можна відокремити від орендованого майна не завдаючи йому шкоди, визнаються власністю Позивача, а невідокремлені поліпшення - власністю територіальної громади міста; питання компенсації Третьої особи збільшення вартості орендованого майна в результаті зазначених невідокремлюваних поліпшень вирішується відповідно до умов цього Договору та чинного законодавства.

В подальшому, між Позивачем, Відповідачем 1 та Третьою особою були укладені договори оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна: від 22 липня 2007 року строком до 11 січня 2010 року; від 30 січня 2010 року строком до 30 січня 2012 року; від 02 лютого 2012 року строком до 02 січня 2015 року; від 27 лютого 2014 року строком до 27 січня 2017 року.

Листом від 30 березня 2006 року № 12-0730-02-08П Третя особа повідомила Позивача, що Третя особа не заперечує проти проведення капітального ремонту приміщення за власні кошти Позивача після погодження кошторису на виконання робіт Третьою особою та Відповідачем 1 (том 1, а.с.24).

22 травня 2006 року Відповідач 1 листом № 234 повідомив Позивача, що за результатами розгляду акта обстеження орендованого нежитлового приміщення, що був наданий Третьою особою, Відповідач 1 не заперечує проти проведення ремонтних робіт, зазначених в акті, за кошти Позивача (том 1, а.с.27).

Водночас, 18 березня 2007 року, було складено локальний кошторис 2-1-1 на капітальний ремонт орендованого підвального приміщення, на загальну суму 70 364 грн та відомість ресурсів до локального кошторису 2-1-1 на капітальний ремонт орендованого підвального приміщення, погоджений та підписаний Відповідачем 1 та Третьою особою (том 1, а.с.33-39).

У відповідь на звернення Позивача до міського голови щодо перевірки та погодження актів виконаних робіт по ремонту орендованого приміщення, Відповідач 1 листом № К/2680 від 07 березня 2008 року повідомив, що для вирішення зазначеного питання необхідно надати Відповідачу 1 оригінали документів про надання дозволу на проведення ремонтних робіт в орендованому приміщенні, а саме: акт обстеження, дозволи на проведення ремонту від Відповідача 1 та Третьої особи (відповідно до пункту 6.3 Договору), а також погоджену проектно-кошторисну документацію (том 1, а.с.28).

Крім того, апеляційним господарським судом під час розгляду справи встановлено, що Відповідач 1 листом № К-4338 від 19 травня 2015 року, у відповідь на звернення Позивача щодо погодження актів виконаних робіт по ремонту орендованого приміщення по вул. Кам'янецька, 50, повідомило, що Відповідачем 1 не надавалася згода на проведення ремонтних робіт орендованого приміщення по вул. Кам'янецька, 50, тому підстави для погодження актів виконаних робіт відсутні (том 1, а.с.30).

Листом від 27 серпня 2015 року Відповідач 1 знову відмовив Позивачу у погодженні актів виконаних робіт (том 1, а.с.31).

02 вересня 2015 року Третя особа листом №14-14-1052 повідомила Позивача, що для вирішення питання про погодження копії акта приймання виконаних будівельних робіт та копії довідки про вартість виконаних будівельних робіт за січень 2009 року від 28 серпня 2015 року необхідно звернутися до Відповідача 1, оскільки відповідно до рішення Хмельницької міської ради № 8 від 23 грудня 2009 року виключено повноваження Третьої особи щодо передачі в оренду нежитлових приміщень, які перебувають на балансі житлово-експлуатаційних контор та вказала, що слід звернутися до Відповідача 1 (том 1, а.с.32, 68-70).

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у даній справі є вимога Позивача про стягнення з Відповідача 1 витрат у розмірі 100 298 грн 74 коп., понесених на проведення капітального ремонту орендованого нежитлового приміщення, посилаючись на статтю 776 Цивільного кодексу України, статтю 283 Господарського кодексу України, статті 18-1 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", з огляду на відмову орендодавця погоджувати акти виконаних будівельних робіт з поліпшення орендованого приміщення.

Судова колегія наголошує на тому, що як вбачається з матеріалів справи відповідно до пункту 1.1 договору оренди індивідуально визначеного майна від 22 березня 2007 року його укладено на строк з 22 березня 2007 року по 11 січня 2010 року.

За приписами частин 1, 2 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п'ять років, якщо орендар не пропонує менший термін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Згідно з пунктом 10.5 договору оренди майна від 22 березня 2007 року, дія даного договору може бути продовжена лише за заявою орендаря шляхом укладення нового договору на підставі рішення міськвиконкому при умові відсутності заборгованості по орендній платі.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 14 січня 2010 року № 16 дозволено Відповідачу 1 продовжити строк оренди на два роки приміщень міської комунальної власності, зокрема, Позивачу, приміщення по вул. Кам'янецькій, 50 у м. Хмельницькому, площею 102,9 кв.м. під фітнес-центр (том 2, а.с. 11).

Вищевказане призводить суд апеляційної інстанції до висновку, що з огляду на укладення нового договору 30 січня 2010 року, по суті відсутні підстави для застосування статті 786 Цивільного кодексу України і пропуску Позивачем річного строку позовної давності для звернення до суду.

Апеляційний господарський суд констатує, що відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

За приписами статті 23 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар має право за погодженням з орендодавцем, якщо інше не передбачено договором оренди, за рахунок власних коштів здійснювати реконструкцію, технічне переоснащення, поліпшення орендованого майна.

Наслідки поліпшення наймачем речі, переданої у найм, визначені у статті 778 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця.

Якщо поліпшення можуть бути відокремлені від речі без її пошкодження, наймач має право на їх вилучення.

Якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю.

Якщо в результаті поліпшення, зробленого за згодою наймодавця, створена нова річ, наймач стає її співвласником. Частка наймача у праві власності відповідає вартості його витрат на поліпшення речі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо наймач без згоди наймодавця зробив поліпшення, які не можна відокремити без шкоди для речі, він не має права на відшкодування їх вартості.

Суд констатує, що Позивач обгрунтовує свою вимогу статтею 776 ЦК України.

Згідно частини 1 статті 776 ЦК України, поточний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймачем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу дії частини 2 статті 776 ЦК України, капітальний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймодавцем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом; капітальний ремонт провадиться у строк, встановлений договором. Якщо строк не встановлений договором або ремонт викликаний невідкладною потребою, капітальний ремонт має бути проведений у розумний строк.

Водночас, за приписами частини 3 статті 776 Цивільного кодексу України капітальний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймодавцем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом.

Капітальний ремонт провадиться у строк, встановлений договором. Якщо строк не встановлений договором або ремонт викликаний невідкладною потребою, капітальний ремонт має бути проведений у розумний строк.

Якщо наймодавець не провів капітального ремонту речі, що перешкоджає її використанню відповідно до призначення та умов договору, наймач має право:

1) відремонтувати річ, зарахувавши вартість ремонту в рахунок плати за користування річчю, або вимагати відшкодування вартості ремонту;

2) вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Державним комітетом України з будівництва та архітектури у листі від 30 квітня 2003 року № 7/7-401 надані відповідні роз'яснення та визначено, що капітальний ремонт будівлі - це комплекс ремонтно-будівельних робіт, який передбачає заміну, відновлювання та модернізацію конструкцій і обладнання будівель в зв'язку з їх фізичною зношеністю та руйнуванням, поліпшення експлуатаційних показників, а також покращання планування будівлі і благоустрою території без зміни будівельних габаритів об'єкта. Капітальний ремонт передбачає призупинення на час виконання робіт експлуатації будівлі в цілому або її частин (за умови їх автономності).

При цьому, згідно вказаного листа, поточний ремонт - це комплекс ремонтно-будівельних робіт, який передбачає систематичне та своєчасне підтримання експлуатаційних якостей та попередження передчасного зносу конструкцій і інженерного обладнання. Якщо будівля в цілому не підлягає капітальному ремонту, комплекс робіт поточного ремонту може враховувати окремі роботи, які класифікуються як такі, що відносяться до капітального ремонту (крім робіт, які передбачають заміну та модернізацію конструктивних елементів будівлі). Поточний ремонт повинен провадитись з періодичністю, що забезпечує ефективну експлуатацію будівлі або об'єкта з моменту завершення його будівництва (капітального ремонту) до моменту постановки на черговий капітальний ремонт.

Відповідно до пункту 6.3 Договору, за погодженням Відповідача 1 та Третьої особи, Позивач має право вносити зміни до складу орендованого майна, проводити його реконструкцію, технічне переобладнання та капітальний ремонт.

Водночас, приписами пункту 5.6 Договору передбачено, що орендар зобов'язаний здійснювати поточний ремонт орендованого майна. Аналогічні положення закріплені у пунктах 6.3 та 5.6 Договору.

Зі змісту акта приймання - передачі приміщення по вул. Кам'янецька, 50, загальною площею 102,9 кв.м., підписаного сторонами, вбачається, що приміщення знаходиться в задовільному стані і придатне для використання (том 1, а.с. 95).

З акта обстеження орендованого приміщення по вул. Кам'янецька, 50, затвердженого Третьою особою у 2006 році вбачається, що комісією виявлено необхідність проведення ремонту стін, перегородок, стелі, підлоги, заміни електричних, сантехнічних мереж і дверей (том 1, а.с. 25).

Листом від 30 березня 2006 року № 12-0730-02-08П Третя особа повідомила Позивача, що Третя особа не заперечує проти проведення капітального ремонту приміщення за власні кошти Позивача після погодження кошторису на виконання робіт Третьою особою та в Управлінні комунального майна (том 1, а.с.24).

22 травня 2006 року Відповідач 1 листом № 234 повідомив Позивача, що за результатами розгляду акта обстеження орендованого нежитлового приміщення, що був наданий Третьою особою, Відповідач 1 не заперечує проти проведення ремонтних робіт, зазначених в акті, за кошти Позивача (том 1, а.с.27).

Суд констатує, що сторони в справі, і зокрема, Позивач, в судовому засіданні заперечили проти проведення судової (будівельно-технічної) експертизи для встановлення того, які роботи проводилися на спірному об'єкті, і якщо вони проводилися то на яку фактичну суму здійснено такі роботи. При цьому сторони, і зокрема Позивач, вказали, що суду достатньо тих доказів, що знаходяться в матеріалах справи. Також Позивач вказав, що самого локального кошторису з написом на капітальний ремонт (том 1, а.с. 33) має бути достатньо для того, що б зрозуміти, що на об'єкті здійснювався відповідний ремонт.

Водночас, в режимі відеоконференції, представниками Відповідачів, запросивши у Позивача оригінал локального кошторису, вказали суду на факт того, що він належним чином не прошитий, а підписи сторін стоять лише на останній його сторінці, де відсутні вказівки на роботи, а вже виведена загальна сума. Відтак, представники Відповідачів заперечили проти того, що даний доказ є належним доказом проведення саме капітальних робіт на дану суму.

Дослідивши дані доводи, в розрізі наявних у справі доказів, та з огляду на не бажання сторін провести в даній справі експертизи, суд вимушений вирішувати спір без її проведення.

Відтак, дослідивши все вищеописане, колегія апеляційного суду вважає, що Позивачем не доведено належними та допустимими доказами того, що ним проведено саме капітальний ремонт. З огляду на дане, суд констатує безпідставність позовних вимог Позивача з посиланням на статтю 776 ЦК України, статтю 283 ГК України та статтю 18-1 Закону України "Про оренду державного і комунального майна".

По перше, суд погоджується з доводами Відповідачів про неналежне оформлення даного локального кошторису та про те, що без неналежного його оформлення (зшивання зокрема) даний доказ є сумнівним з призми доведення, що саме роботи вказані на перших трьох аркушах і є тими ж роботами, за якими сторони погодили суму коштів на покриття адміністративних витрат будівельно-монтажних організацій на загальну суму 70 364 грн. Відтак, з даного доказу вбачається погодження локального кошторису на дану суму, проте не зрозуміло чи саме цих робіт, про котрі вказано в ньому (з огляду на сумнівність перших трьох сторінок даного доказу).

По друге, суд наголошує на тому, що Позивачем не лише не доведено факту дійсності виконання капітального ремонту на пред'явлену до стягнення ним суму, але й не доведено виготовлення проектно-кошторисної документації (статті 877 ЦК України) котру для проведення такого виду робіт від Позивача вимагав Відповідач 1 в листі від 22 травня 2006 року за №234 та вказував про необхідність її погодження Відповідачем 1 та Третьою особою (а не лише локального кошторису, котрий виготовив Позивач). Даним, на переконання колегії суду Позивач не виконав пункт 6.3 Договору (з огляду на його спробу доведення того, що ним в законний спосіб здійснено капітальний ремонт, вартість якого він хоче стягнути).

По третє, Позивачем не доведено і факту виконання робіт, визначених в локальному кошторисі. При цьому, суд апеляційної інстанції, керуючись вказівками ВГСУ, неодноразово своїми ухвалами вимагав подачі таких доказів, проте Позивач проігнорував вимоги суду, подавши лише довідку №21-01 від 26 вересня 2017 року. При цьому апеляційний господарський констатує. що дана довідка аж ніяк не може підтвердити дійсність закупівлі матеріалів на проведення капітального ремонту (котрі б могли слугувати опосередкованим доказом дійсності виконання таких робіт).

При цьому суд критично оцінює (в тому числі й з огляду на факт не подання вищевказаних доказів) те, що такі роботи проведені в 2008-2009 роках (дати акту, довідки та квитанцій на суму 100 298 грн 74 коп.), оскільки оцінка майна з 78 430 грн (станом на 31 січня 2006 року), як вказано в договорі оренди від 15 лютого 2006 року збільшилася до 146 632 грн (на 68 202 грн; станом на 31 січня 2007 року, як вказано в договорі оренди від 22 березня 2007 року). Тобто, дане збільшення проведено до укладення договору підряду від 27 березня 2007 року та задовго до нібито виконання робіт за актом №1 приймання виконаних будівельних робіт за січень 2009 року (форма КБ-2в), довідки про вартість виконаних будівельних робіт /та витрати/ за січень 2009 року від 30 січня 2009 року (форма КБ-3), та квитанцій до прибуткових касових ордерів №141 від 18 лютого 2009 року, №149 від 19 лютого 2009 року, №163 від 25 лютого 2009 року, №165 від 26 лютого 2009 року, №167 від 27 березня 2009 року, №176 від 03 березня 2009 року, №172 від 02 березня 2009 року, №223 від 09 квітня 2008 року, №231 від 10 квітня 2008 року, №217 від 08 квітня 2008 року, №215 від 07 квітня 2008 року на загальну суму 100 298 грн 74 коп..

При цьому суд наголошує, що в договорі оренди від 30 січня 2010 року (том 1, а.с. 15-17) збільшення оцінки майна (станом на 31 грудня 2009 року) відбулося до 159 495 грн (тобто на 12 863 грн), що в свою чергу є ще одним опосередкованим доказом, що в період з 31 січня 2007 року по 31 грудня 2009 року ніякого капітального ремонту не проводилося, адже у разі дійсності його проведення, оцінка майна апріорі виросла й на суму, не меншу суми проведених робіт (поліпшень).

Відтак, колегія апеляційного господарського суду приходить до висновку, що Позивач у даній справі просить стягнути вартість нібито проведеного в період 2008-2009 років ремонту, котрий вважає капітальним, котрий в даний період в дійсності не проводився (адже Позивач не лише не довів його проведення, але й інші докази, наявні у справі і описані вище в даній судовій постанові, вказують на протилежне).

Відповідно, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що якщо і проводився капітальний ремонт спірного об'єкту (дослідження даного шляхом експертизи не здійснено внаслідок заперечення її проведення сторонами), то його було проведено до 31 січня 2007 року (дата збільшення оцінки майна на 68 202 грн, що визначено в договорі від 22 березня 2007 року, в порівнянні з оцінкою, наведеною в договорі від 16 лютого 2006 року), і аж ніяк не за актом, довідкою та ордерами, що вказані в довідці ПП "Мегапрогрес" (том 3, а.с. 135), оскільки останні виготовлені в більш пізній час.

З огляду на усе вищевказане, Рівненський апеляційний господарський суд констатує відсутність підстав для повернення витрат на проведення капітального ремонту за доказами, що наявні в матеріалах справи, в зв'язку із недоведеністю їх проведення в визначений період за визначеними документами.

Враховуючи усе вищевикладане у даній судовій постанові, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача про стягнення 100 298 грн 74 коп. є безпідставні та необгрунтовані, а тому відмовляє в їх задоволенні.

Стосовно заяви Відповідача 1 про застосування строків позовної давності при вирішення спору суд зазначає наступне.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Судом встановлено, що право чи інтерес Позивача не порушені, а відтак суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості.

Дане вчинено і місцевим господарським судом. Відтак, апеляційний господарський суд залишає без змін оспорюване рішення (хоча і за іншого обгрунтування).

З огляду на все вищевказане у даній судовій постанові, доводи Позивача, висвітлені в апеляційній скарзі, є безпідставними, спростовуються усім вищеописаним в даній судовій постанові, а тому Рівненський апеляційний господарський суд не бере їх до уваги.

Судові витрати за подачу апеляційної скарги, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, суд залишає за Позивачем.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення господарського суду Хмельницької області від 17 жовтня 2016 року у справі №924/1993/15 - залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Хмельницької області від 17 жовтня 2016 року у справі №924/1993/15 - залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

5. Справу №924/1993/15 повернути до господарського суду Хмельницької області.

Головуючий суддя Василишин А.Р.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Бучинська Г.Б.