ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2017 р. Справа №917/1102/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська дистрибуційна компанія", вул. В"ячеслава Чорновола, 12, м. Київ, 01135

до Приватного підприємства "Явір-2005", вул. Хлібозаводська, 7, м. Полтава, 36007

про визнання договору припиненим.

Суддя Гетя Н.Г.

Представники:

Від позивача: Ялов О.О., довіреність № БП 2 076 від 30.09.2017 р.

Від відповідача: Кирпичова О.Г., довіреність б/н від 01.01.2017 р.

В судовому засіданні суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст. 85 ГПК України та повідомив дату виготовлення повного тексту рішення.

Суть справи: розглядається позовна заява про визнання припиненим з 01.12.2016 року договору про надання послуг з охорони № ЗП/358-ф від 01.07.2016 р., укладеного між Приватним підприємством "Явір-2005" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська дистрибуційна компанія".

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з посилаючись на неналежне виконання відповідачем договірних зобов"язань щодо охорони майна.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з мотивів викладених у відзиві на позовну заяву.

Зокрема у відзиві на позовну заяву посилається на те, що позивач не направляв на адресу ПП "Явір-2005" будь-яких повідомлень про ненадання (неналежного) надання охороною своїх обов'язків, претензій із зауваженнями, недоліками чи порушеннями персоналу охорони (згідно 4.2.8., п.3.6.), наданий суду лист №253 від 26.10.2016 не підтверджує дійсні обставини справи про розірвання договору №ЗП/358-ф від 01.07.16р. з 01 грудня 2016 року за ініціативою ТОВ "Українська дистрибуційна компанія". Надані Акти, не доводять та не можуть бути підтвердженням невиконання або неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань по договору, оскільки, складені позивачем в односторонньому порядку, без участі представників охорони.

Застосовуючи згідно з ч. 1 ст. 4 ГПК України, ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини при розгляді справи частину 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) від 07.07.1989 р.).

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі Смірнова проти України).

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, закінчення встановленого ст. 69 ГПК України строку вирішення спору, суд спір розглядається за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані докази, суд встановив:

01.07.2016 року між Приватним підприємством «Явір-2005» (Охорона за договором, надалі - Відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська дистрибуційна компанія» (Замовник за договором, надалі - Позивач) укладено договір про надання послуг з охорони №ЗП/358-ф (надалі - договір) відповідно до умов якого Замовник замовляє, а Охорона надає послуги з охорони, а саме приймає під охорону (фізичну) відокремлені приміщення (будівлі) та майно, яке належить Замовнику на праві власності або знаходиться в його користуванні на законних підставах та знаходиться на об'єкті Замовника, згідно Додатку №2 до договору.

Відповідно до умов договору та Додатку №2 до договору Відповідач прийняв під охорону майно Позивача, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Запорізькій район, с Хортиця, провулок Сонячний, 5а.

Пунктом 4.1. договору визначені основні обов'язки Відповідача при наданні послуг з охорони.

Так, пунктом 4.1.1. договору передбачено, що Відповідач зобов'язаний організувати та здійснювати охорону об'єктів та майна Позивача від розкрадання, пошкодження, знищення та інших протиправних дій з боку третіх осіб, не допускати несанкціонованого Позивачем проникнення сторонніх осіб на об'єкти, що охороняються, а у випадку їх проникнення, здійснити їх затримання.

Пунктом 4.1.7. договору на Відповідача покладено обов'язок забезпечувати естетичний зовнішній вигляд працівників охорони, дотримання працівниками охорони правил особистої гігієни, культури поведінки у взаємовідносинах з працівниками та відвідувачами Позивача, відсутність запахів алкоголю, забезпечувати своїх працівників самостійно та за власний рахунок робочим та спеціальним одягом, засобами гігієни, спеціальними засобами, засобами зв'язку тощо.

У позові ТОВ "Українська дистрибуційна компанія" посилається на те, що під час надання охоронних послуг Відповідач систематично порушував покладені на нього договірні зобов'язання, а саме: працівники Відповідача були відсутні на посту, часто спали на об'єкті, неодноразово були виявлені в нетверезому стані, про що свідчили характерні ознаки - різкий запах алкоголю в повітрі, порушена координація рухів, хитка хода, працівники охорони нетвердо трималися на ногах, та інші відповідні ознаки.

По даним фактам порушення Відповідачем договірних зобов'язань складені відповідні акти, з якими ознайомлені працівники Відповідача, та отримані від відповідальних осіб письмові пояснення по суті порушень (копії актів та пояснювальних записок додаються).

Більше того, під час охорони Відповідачем об'єктів Позивача, з приміщень, переданих під охорону, стало пропадати майно Позивача (зокрема, у Позивача зник ноутбук, про що було подано заяву до правоохоронних органів ) та особисті речі працівників Позивача (пропав велосипед працівника Позивача, який знаходився безпосередньо перед КПП та перебував під постійним наглядом охоронців; також зафіксовані численні звернення працівників Позивача з приводу зникнення особистих речей з приміщень, які знаходилися під охороною).

Наведені факти свідчать про істотне порушення Відповідачем своїх договірних зобов'язань.

Пунктом 10.4. договору передбачено, що договір може бути розірваний достроково за ініціативою однієї із Сторін з попереднім письмовим повідомленням про це другої Сторони не менш ніж за ЗО діб.

Враховуючи численні порушення Відповідачем умов договору, у відповідності до п. 10.4. договору, Позивач направив Відповідачу письмове повідомлення №253 від 26.10.2016 року про намір достроково розірвати договір з 01.12.2016 р. Вказане повідомлення було вручене представнику Відповідача, про що свідчить особистий підпис останнього про його отримання на примірнику повідомлення Позивача.

Таким чином, договір припинив свою чинність достроково з 01.12.2016 року, про що свідчить також і той факт, що Відповідач з 01.12.2016 року фактично припинив надавати охоронні послуги.

Враховуючи, що Позивач не отримав відповіді від Відповідача на письмове повідомлення про припинення договору, а також враховуючи той факт, що з 01.12.2016 року охорона вже була відсутня на об'єкті та не надавала охоронні послуги, Позивачем складені відповідні акти про відсутність охорони на об'єкті (копії актів надаються).

23.03.2017 р. на адресу Позивача (01135, м. Київ, вул. В. Чорновола, 12) від Відповідача надійшло поштове відправлення №268.

Під час відкриття вказаного поштового відправлення в конверті було виявлено лист ПП «Явір-2005» №213 від 15.03.2017, опис вкладення у цінний лист та чисті аркуші паперу формату А4 в кількості 8 аркушів.

Зі змісту листа Відповідача №213 від 15.03.2017 р. вбачається про нібито повторне направлення для підписання на адресу ТОВ «Українська дистрибуційна компанія» актів здачі-приймання робіт (надання послуг) за послуги охоронила грудень 2016 року та січень 2017 року, рахунків за послуги з охорони за грудень 2016 року та січень 2017 року, а також акту звірки взаємних розрахунків в 2-х примірниках.

В описі вкладення у цінний лист зазначений наступний перелік предметів: лист №213 від 15.03.2017, акти здачі-приймання робіт (надання послуг) №3044 від 31.12.16, №298 від 31.01.11, №263 від 31.01.11, №299 від 31.01.11, рахунки на оплату №310 від 01.01.17, №2871 від 01.12.16, №274 від 31.01.17, №311 від 31.01.17, акт звірки взаємних розрахунків.

Однак, при відкритті конверту виявлено, що предмети, вказані в описі та зазначені в додатках до листа №213 від 15.03.2017 р„ були відсутні, про що складено відповідний акт.

20.04.17 р. Позивачем надіслано лист на адресу Відповідача, яким було повідомлено про відсутність у поштовому відправленні №268 вказаних додатків, та надано копію акту про відсутність вкладення та два примірники акту звіряння взаєморозрахунків станом на 20.04.2017 р. один з яких просили підписати та повернути на адресу ТОВ «Українська дистрибуційна компанія» (Доказ відправлення додається).

Вказаним листом Позивач додатково повідомив Відповідачу про те, що договір припинив свою дію з 01.12.2016 року, а отже послуги охорони аж ніяк не могли надаватися Відповідачем у грудні 2016 та січні 2017 року. На даний лист Відповідач ніяким чином не відреагував.

Крім того, ТОВ «Українська дистрибуційна компанія» вказує на те, що ухвалою Господарського суду м. Києва від 08.06.2017 року порушено провадження у справі №910/9077/17 ПП «Явір-2005» звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до ТОВ «Українська дистрибуційна компанія» про стягнення заборгованості, зокрема по договору про надання послуг з охорони №ЗП/358-ф від 01.07.2016 p., зокрема, за період грудень 2016 - січень 2017 року. Вказане звернення до суду ПП «Явір-2005» свідчить про невизнання та заперечення ним факту припинення договору з 01.12.2016 року, що в свою-чергу порушує права Позивача, передбачені договором, зокрема, право на дострокове припинення дії договору (п. 10.4. договору).

З огляду на викладене вище, ТОВ «Українська дистрибуційна компанія» змушений звертатися за захистом своїх порушених прав та інтересів до суду із позовом про визнання припиненим з 01.12.2016 року договору про надання послуг з охорони № ЗП/358-ф від 01.07.2016 р., укладеного між Приватним підприємством "Явір-2005" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська дистрибуційна компанія".

При винесенні рішення суд виходить з наступого:

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч. 1 ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов'язань містяться і у ч.ч. 1, 7 ст. 193 Господарського кодексу України.

Відповідно п.9.2. Договору, Договір може бути розірваний за ініціативою Замовника в односторонньому порядку із письмовим попередженням Охорони не менше ніж за 30О днів в наступних випадках: наявності двох або більше зауважсень Замовника до Охорони відповідно до п.3.6. цього Договору.

Пунктом 3.6. Договору передбачено, що "В разі наявності обгрунтованих зауважень до охорони, Замовник зобов 'язаний в термін 5 календарних днів з дня виявлення зауважень, направити охороні письмові претензії.

Позивач надав суду копію листа-повідомлення №253 від 26.10.16р. про повідомлення відповідача про розірвання договору №ЗП/358-ф від 01.07.16р. з ініціативи замовника з 01 грудня 2016 року в зв'язку із неналежним виконання охороною своїх обов'язків по договору..

Проте, в судових засіданнях представник позивача не надав суду належних доказів про вручення повідомлення належному представнику ПП "Явір-2005". Позивачем не вказано на підставі яких документів було визначено повноваження цієї особи на приймання та передачу будь-якої кореспонденції, він не зазначений в реєстраційних документах, як уповноважений представник, який має право діяти без вручення, не зазначена його посада, він не зазначений в договорі як уповноважена особа.

Крім того, Позивач не надав суду доказів направлення на адресу ПП "Явір-2005" будь-яких повідомлень про ненадання (неналежного) надання охороною своїх обов'язків, претензій із зауваженнями, недоліками чи порушеннями персоналу охорони (згідно 4.2.8., п.3.6.), наданий суду лист №253 від 26.10.2016 не підтверджує дійсні обставини справи про розірвання договору №ЗП/358-ф від 01.07.16р. з 01 грудня 2016 року за ініціативою ТОВ "Українська дистрибуційна компанія".

До позову було додано копії Актів про невиконання (належне) виконання обов'язків охороною па об'єкті від 18.08.16р., 26.08.16р., 14.09.16р., 04.10.16р., 13.10.16р., 26.10.16р., 23.11.16р. Надані Акти, не доводять та не можуть бути підтвердженням невиконання або неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань по договору, оскільки, складені позивачем в односторонньому порядку, без участі представників охорони.

Посилання позивача на вручення цих актів охороні підставне, оскільки на копіях актів стоїть підпис невідомих осіб, без зазначення посад та повноважень. Зазначені Акти, відповідно до порядку та строки, визначені п.3.6. Договору, позивачем на адресу ПП Явір-2000" не направлялися і доказів про їх направлення, позивач суду не надав.

Відповідно до пункту 6.1.2 Договору, Сторони визначили що недобросовісне виконання Охороною своїх обов'язків та/або порушення умов Договору фіксується в Акті про недоліки, який підписується представниками обох Сторін.

Доказів вчинення представниками відповідача крадіжки позивач не надав, зокрема, звернень до правоохоронних органів, повідомлень із претензіями до охорони з приводу крадіжок особистого майна працівників з охороняємого об'єкту.

Пунктом п.4.2.8. Договору визначено, що Замовник зобов'язаний повідомляти керівництву Охорони про всі недоліки та порушення під час виконання службових обов'язків працівниками Охорони для відповідного реагування.

Позивач не надав суду документальних підтверджень повідомлення керівництва відповідача про неналежне виконання обов'язків працівниками охорони чи складання/підписання актів про недоліків та направлення їх на адресу охорони.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності зі ст.43 ГПК України наявні докази підлягають оцінці у їх сукупності і жодний доказ не має для господарського суду заздалегідь встановленої сили (Постанова Пленуму ВГСУ №6 "Про судове рішення" від 23.03.2012р.).

Як зазначається в частині першій ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Враховуючи наведені вище обставини, суд прийшов до висновку, що позивачем належним чином не доведений та документально не підтверджений факт направлення на адресу ПП "Явір-2005" будь-яких повідомлень про ненадання (неналежного) надання охороною своїх обов'язків, претензій із зауваженнями, недоліками чи порушеннями персоналу охорони (згідно 4.2.8., п.3.6.), наданий суду лист №253 від 26.10.2016 не підтверджує дійсні обставини справи про розірвання договору №ЗП/358-ф від 01.07.16р. з 01 грудня 2016 року за ініціативою ТОВ "Українська дистрибуційна компанія".

Проаналізувавши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані, матеріалами справи не підтверджені та задоволенню не підлягають.

Враховуючи приписи ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати залишити за позивачем.

На підставі матеріалів справи та керуючись статтями 32, 33, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову.

Повне рішення буде складено 02.10.2017 року

Суддя Гетя Н.Г.