ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року Справа № 904/901/17
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:Владимиренко С.В. - доповідача,
суддів:Демидової А.М.,
Шевчук С.Р.,
розглянувши касаційну скаргуЦентрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Миколаєва Миколаївської області
на постановуДніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.04.2017 року
та рішеннягосподарського суду Дніпропетровської області від 15.02.2017 року
у справі№ 904/901/17 господарського суду Дніпропетровської області
за позовомУправління Пенсійного фонду України в Заводському районі міста Миколаєва (правонаступник - Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області)
до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк"
простягнення 7 604,87 грн.
за участю представників:

позивача - не з'явились

відповідача - не з'явились

В С Т А Н О В И В:

Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі міста Миколаєва звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 7 604,87 грн., що є залишком пенсійних коштів з рахунку померлого пенсіонера ОСОБА_4.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 15.02.2017 року (суддя Ніколенко М.О.), залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.04.2017 року (у складі колегії суддів: головуючого судді Кощеєва І.М., суддів Чус О.В., Кузнецова В.О.), в задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України міста Миколаєва Миколаївської області просить скасувати рішення місцевого та постанову апеляційного господарських судів у даній справі, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права, та прийняти нове рішення про задоволення позову.

У відзиві на касаційну скаргу Публічне акціонерне товариство комерційне банк "Приватбанк" заперечує проти доводів викладених у ній, зазначаючи про їх безпідставність і необґрунтованість, та просить залишити оскаржувану постанову апеляційного господарського суду без змін.

Колегія суддів касаційної інстанції, обговоривши доводи касаційної скарги, заслухавши представників сторін та суддю-доповідача у даній справі, перевіривши матеріали справи, надану судами попередніх інстанцій юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарськими судами першої й апеляційної інстанцій норм матеріального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, судами попередніх інстанцій встановлено, що 05.01.2010 року між Управлінням Пенсійного фонду в Заводському районі міста Миколаєва та Публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" укладено договір № 22, за умовами якого банк виконує функції виплати пенсій та грошової допомоги, передбачені Порядком виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банківських установах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 року №1596 (з наступними змінами) (пункт 1 статті 1 розділу 1 договору).

За умовами пунктів 3, 4 статті 8 розділу 4 договору з місяця, наступного за місяцем смерті одержувача, установи банку, при отриманні такого повідомлення, припиняють зарахування на поточний рахунок суми пенсій та грошової допомоги. Суми пенсій та грошової допомоги, зараховані на поточний рахунок одержувача, разом з нарахованими на них відсотками починаючи з місяця, наступного за місяцем його смерті, установи банку повертаються відповідно органам фонду або управління, за письмовим розпорядженням, не пізніше наступного операційного дня надходження відомостей про смерть одержувача при умові наявності цих сум на поточному рахунку пенсіонера. Суми пенсій та грошової допомоги, зараховані на поточний рахунок одержувача, разом з нарахованими на них відсотками починаючи з місяця, наступного за місяцем його смерті, установи банку повертаються відповідно органам фонду або управління, за письмовим розпорядженням, не пізніше наступного операційного дня надходження відомостей про смерть одержувача при умові наявності цих сум на поточному рахунку пенсіонера.

Громадянин ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебував на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва та отримував пенсію за віком через відділення Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк".

ОСОБА_4 нараховано та перераховано на банківський рахунок НОМЕР_1 в Миколаївському РУ ПАТ КБ "Приватбанк" пенсію за період з 01.10.2015 року по 31.12.2015 року в сумі 7 605,12 грн.

23.12.2015 року Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі міста Миколаєва звернулось до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" про повернення пенсійних коштів (вих. № 23989/02), нарахованих за період з 01.10.2015 року по 31.12.2015 року, в сумі 7 605,12 грн., внаслідок смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4.

Листом від 05.01.2016 року за вих. № 20.1.0.0.0/7-20160105/2839 Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" повідомило Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі міста Миколаєва про повернення частини пенсії у межах залишку на рахунку пенсіонера в сумі 0,25 грн.

Предметом спору у даній справі є вимога позивача до відповідача про стягнення частини неповернутої пенсії, нарахованої ОСОБА_4 за період з 01.10.2015 року по 31.12.2015 року, в сумі 7 604,87 грн., яка, як вважає позивач, безпідставно отримана.

Місцевий господарський суд, з позицією якого погодилась апеляційна інстанція, повно і всебічно дослідив всі суттєві обставини справи, та, встановивши, що з боку Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" виконані всі зобов'язання щодо повернення наявних коштів з рахунку померлого пенсіонера ОСОБА_4, відмовив у задоволенні позовних вимог. Також суди зауважили про безпідставність застосування до даних правовідносин приписів статті 1212 Цивільного кодексу України, так як власником спірної грошової суми є не банк, а інша особа.

Відповідно до частин 1, 3 статті 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Частиною 1 статті 1067 Цивільного кодексу України встановлено, що договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

За приписами статті 1071 цього ж Кодексу банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Згідно з пунктом 2 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1596, виплата пенсій та грошової допомоги згідно з цим Порядком здійснюється через поточні рахунки, що відкриваються у банках, з якими Пенсійний фонд та Мінсоцполітики за результатами конкурсу укладають відповідні угоди з визначенням санкцій за недотримання ними договору перед одержувачами.

Відповідно до пункту 4 вказаного Порядку установи уповноважених банків здійснюють відкриття поточних рахунків, проводять операції із зарахування сум пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки відповідно до цього Порядку, угод, укладених ними з управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, управліннями праці та соціального захисту населення райдержадміністрацій, виконкомів міських, районних у місті рад або центрами з нарахування і виплати пенсій та допомоги - у регіонах, де функціонують такі центри.

В силу приписів статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банківські рахунки - це рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов'язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів.

Згідно з пунктами 1.4., 1.7. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління Національного Банку України № 22 від 21.01.2004 року, власник рахунку в банку - особа, яка відкриває рахунок у банку і має право розпоряджатися коштами на ньому. Кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції.

Згідно з положеннями глав 5, 12 цієї ж Інструкції стягувачами, що мають право ініціювати списання коштів з рахунків клієнтів без їх відома, є органи державної виконавчої служби (на підставі виконавчих документів, установлених законами України) та органи державної податкової служби (щодо стягнення податкового боргу, простроченої заборгованості суб'єкта господарювання перед державою чи територіальною громадою).

Відповідно до пунктів 1.38, 1.39 статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" списання договірне - це списання банком з рахунка клієнта коштів без подання клієнтом платіжного доручення, що здійснюється банком у порядку, передбаченому в договорі, укладеному між ним і клієнтом. Списання примусове - списання коштів, що здійснюється стягувачем без згоди платника на підставі встановлених законом виконавчих документів у випадках, передбачених законом.

Пунктом 22.9 статті 22 цього ж Закону визначено, що банки виконують розрахункові документи відповідно до черговості їх надходження та виключно в межах залишку коштів на рахунках платників, крім випадків надання платнику обслуговуючим його банком кредиту. Порядок визначення залишку коштів встановлюється Національним банком України. У разі недостатності на рахунку платника коштів для виконання у повному обсязі розрахункового документа стягувача на момент його надходження до банку платника цей банк здійснює часткове виконання цього розрахункового документа шляхом переказу суми коштів, що знаходиться на рахунку платника, на рахунок отримувача.

Судами попередніх інстанцій також встановлено, що на вимогу Управління Пенсійного фонду в Заводському районі міста Миколаєва банком повернуто фонду зараховані на рахунок одержувача - пенсіонера ОСОБА_4 грошові кошти у зв'язку з його смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 року в межах наявного залишку на день отримання повідомлення про смерть останнього у сумі 0,25 грн. При цьому інша частина грошових коштів була використана після смерті пенсіонера шляхом їх зняття за допомогою банкомату з банківської картки.

Отже, місцевий господарський суд, відмовляючи в позові, правомірно дійшов висновку, що відсутність спірних коштів на поточному рахунку одержувача (пенсіонера) станом на день отримання банком повідомлення про його смерть, унеможливило виконання вимоги позивача про повернення цих коштів останньому.

Крім того, місцевий й апеляційний господарські суди правильно зауважили на відсутності підстав для задоволення позову з тих підстав, що банк не є власником або набувачем перерахованих пенсійним фондом коштів та не має права розпорядження ними, а лише вчиняє дії з обслуговування рахунку одержувача таких коштів та його обов'язок полягає, зокрема, у зарахуванні відповідних сум на особові карткові рахунки одержувачів, за невиконання якого банк несе відповідальність, передбачену Порядком виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках та відповідним договором.

Наведені обставини свідчать, що Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" при поверненні коштів з рахунку померлого пенсіонера ОСОБА_4 на рахунок Управління Пенсійного фонду в Заводському районі міста Миколаєва діяв в межах приписів чинного законодавства, в зв'язку з чим відсутні правові підстави для притягнення банку до відповідальності та стягнення з нього пенсійних коштів у заявленому розмірі, відсутніх на картковому рахунку ОСОБА_4.

Відтак, під час розгляду справи фактичні її обставини встановлені господарськими судами на підставі всебічного, повного й об'єктивного дослідження поданих сторонами доказів, висновки судів першої й апеляційної інстанцій відповідають цим обставинам, їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги щодо наявності обов'язку відповідача сплатити позивачу заявлений розмір коштів не заслуговують на увагу у зв'язку з ненаданням останнім доказів на підтвердження спростування позовних вимог.

За таких обставин, прийняте рішення суду першої та постанова апеляційної інстанцій відповідають матеріалам справи та вимогам закону, а тому судові акти слід залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Миколаєва Миколаївської області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.04.2017 року у справі № 904/901/17 залишити без змін.

Головуючий суддяС.В. Владимиренко
СуддіА.М. Демидова
С.Р. Шевчук