ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

25.09.2017 Справа № 904/10073/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Науменко І.М.,

суддів: Кузнецова В.О., Кощеєва І.М.

розглянувши матеріали апеляційної скарги та клопотання про відновлення строку на подання апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Продукт-Пак-Сервис» на постанову господарського суду Дніпропетровської області від 21.05.2015 р. у справі №904/10073/14

за заявою Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІВАТ", м.Дніпропетровськ

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІВАТ", 49098, м.Дніпропетровськ, вул. Малиновського, буд. 14А,

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 21.05.2015 р. у даній справі (суддя Примак С.А..), зокрема, визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІВАТ", 49098, м.Дніпропетровськ, вул. Малиновського, буд. 14А, - банкрутом.

Відкрито ліквідаційну процедуру Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІВАТ", 49098, м.Дніпропетровськ, вул. Малиновського, буд. 14А, строком на 1 рік, до 21.05.16 р.

Ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІВАТ", 49098, м.Дніпропетровськ, вул. Малиновського, буд. 14А, призначено арбітражного керуючого Шистопала Петра Миколайовича (свідоцтво № 957 від 30.04.13р.).

Не погодившись з даною постановою, товариство з обмеженою відповідальністю «Продукт-Пак-Сервис» звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову господарського суду скасувати.

Одночасно скаржником подано клопотання про відновлення процесуального строку на подання апеляційної скарги, яке мотивовано посиланням на те, що ТОВ «Продукт-Пак-Сервис», як власник майна, набуло статусу сторони у даній справі про банкрутство ТОВ «Віват» згідно ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 25.10.16р. ТОВ «Продукт-Пак-Сервис» було здійснено дії, направлені на ознайомлення з усіма матеріалами даної справи, в ході чого стало відомо про існування оскаржуваної постанови.

З огляду на зазначене, скаржник вважає, що строк на звернення до Дніпропетровського апеляційного господарського суду зі скаргою на постанову господарського суду від 21.05.15р., ТОВ «Продукт-Пак-Сервис» було пропущено з поважних причин, які не залежали від його волі.

Колегія суддів дійшла висновку, що клопотання про поновлення пропущеного строку підлягає відхиленню, а подана апеляційна скарга - поверненню заявнику з наступних підстав.

Частиною 1 статті 93 ГПК України передбачено, що апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Так, з матеріалів справи вбачається, що постанова місцевого господарського суду датована 21.05.2015р., тоді як згідно штампу, апеляційну скаргу скаржником подано до господарського суду Дніпропетровської області лише 14.09.2017р., тобто, більше ніж через 2 роки після прийняття оскаржуваного процесуального документу.

Обґрунтовуючи наявність правових підстав для відновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови господарського суду від 21.05.15р. скаржник зазначив, що дізнався про факт її існування лише після ознайомлення з матеріалами справи.

Однак, зазначені апелянтом підстави для поновлення пропущеного строку оскарження вищезгаданого судового рішення колегія суддів поважними визнати не може, з огляду на викладене нижче.

Згідно ч.1 ст.53 ГПК України за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже, відновлення пропущеного процесуального строку є правом суду виходячи з встановлення поважності причин пропуску строку. Поважними визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій.

Клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи статті 53 ГПК України повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах). При цьому своєчасне (у межах встановленого строку) подання первісної апеляційної скарги і невідкладне (одразу після одержання відповідної ухвали) усунення скаржником недоліків, які стали причиною повернення останньої, враховуються апеляційним господарським судом у вирішенні питання про відновлення строку подання апеляційної скарги разом з іншими обставинами, на які посилається скаржник у зазначеному клопотанні.

При цьому, колегія суддів враховує, що діюче процесуальне законодавство не допускає довільного, не обмеженого у часі перегляду судових рішень.

Норми ГПК України, встановлюючи строки для подачі скарг, тим самим визначають баланс між принципом правової визначеності, забезпечуючи стабільність правовідношень у сфері підприємницької та іншої економічної діяльності, з однієї сторони, і правом на справедливий судовий розгляд, який передбачає можливість виправлення судових помилок, з іншої.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд) як джерело права.

Відповідно до прецедентної практики Суду одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, inter alia, який полягає у тому, що у разі винесення судом остаточного рішення у справі таке рішення не може бути піддано сумніву (див. Рішення у справі Brumaresku v Romania [GC], N 28342/95, п. 61, ЄСПЛ 1999-VII).

Право на доступ до суду не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (див. пункти 22 - 23 Рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006 року, пункти 37-38 Рішення у справі "Мушта проти України" від 18.11.2010 року).

У пункті 41 Рішення від 03.04.2008 року "Пономарьов проти України" Суд вказав, що "правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків".

Як вбачається з матеріалів апеляційної скарги, скаржником не надано доказів неможливості своєчасного подання апеляційної скарги, а також не вказано будь-яких причин подання апеляційної скарги через 2 роки після закінчення процесуального строку, які б могли вважатись поважними у розумінні ст.53 ГПК України.

Згідно п.4 ст. 97 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.53,86, 93, п. 4 ст.97 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання товариства з обмеженою відповідальністю «Продукт-Пак-Сервис», про відновлення процесуального строку оскарження в апеляційному порядку постанови господарського суду Дніпропетровської області від 21.05.2015р. у справі №904/10073/14 - відмовити.

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Продукт-Пак-Сервис» на постанову господарського суду Дніпропетровської області від 21.05.2015 р. у справі №904/10073/14, - повернути скаржникові без розгляду.

Ухвала набирає чинності з моменту прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України.

Додаток (на адресу скаржника): апеляційна скарга та додані до неї документи, всього на 08 аркушах.

Головуючий суддя: І.М.Науменко

Судді: В.О. Кузнецов

І.М. Кощеєв