РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2017Справа №910/21378/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЛАСТІКС-УКРАЇНА";

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авекс-Груп";

про стягнення 120 330,79 грн.

Суддя О. В. Мандриченко

Представники:

Від позивача: Бесарабчик К. В., представник, довіреність № 30/12-16 від 30.12.2016 р.;

Від відповідача: не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач у поданій до господарського суду позовній заяві просить стягнути з відповідача 105 919,86 грн. заборгованості, 7 988,71 грн. 36 % відсотків річних, 6 422,22 грн. пені, а також 1 804,97 грн. витрат по сплаті судового збору з мотивів, вказаних у позовній заяві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.11.2016 року порушено провадження у справі № 910/21378/16, розгляд справи призначено на 08.12.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.12.2016 року слухання справи призначено на 19.01.2017 року.

У судовому засіданні 19.01.2017 року було оголошено перерву до 31.01.2017 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.01.2017 року слухання справи відкладено на 07.02.2017 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.02.2017 року призначено у справі № 910/21378/16 судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, провадження у справі зупинено.

До Господарського суду міста Києва від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов супровідний лист з висновком судових експертів та матеріалами справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.06.2017 року поновлено провадження у справі №910/21378/16, призначено слухання справи на 04.07.2017 р.

У судовому засіданні 04.07.2017 року оголошено перерву у справі до 11.07.2017 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.07.2017 р. відкладено розгляд справи до 05.09.2017 р.

У судовому засіданні 05.09.2017 р. представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач був належним чином повідомлений про час, день і місце розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленням, яке повернулося на адресу суду і підтверджує факт направлення ухвали господарського суду на адресу відповідача, зазначену у витязі з ЄДРПОУ.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. Згідно статті 64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала направляється за адресою місцезнаходження сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Відповідач не направив в судове засідання своїх повноважних представників, не надав письмовий відзив на позовну заяву, а також не заперечив позовні вимоги по суті.

З огляду на неявку представника відповідача в судове засідання, господарський суд враховує, що за змістом ст. 22 Господарського процесуального кодексу України прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка представника відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд-

ВСТАНОВИВ:

30 вересня 2010 року між ТОВ „ПЛАСТІКС - УКРАЇНА" та ТОВ АВЕКС-ГРУП" було укладено договір поставки з відстрочкою платежу № КВ-0964, за умовами якого постачальник зобов'язався передати у власність покупця матеріали для реклами, поліграфії, будівництва, упаковки та аксесуари до них (далі - товар) в асортименті та кількості, відповідно до видаткових накладних, що є невід'ємними частинами цього договору, а покупець зобов'язався прийняти вказаний товар і оплатити його.

Згідно до п. 5.2. договору поставки встановлено, що передача товару від постачальника покупцю здійснюється за видатковою накладною, в якій сторони зазначають найменування товару, що постачається, кількість в одиницях вимірювання, узгоджену ціну товару та загальну вартість товару, що постачається. Дата, вказана покупцем у видатковій накладній про прийняття товару, датою поставки товару постачальником. З цього моменту постачальник вважається таким, що виконав свої зобов'язання по передачі товару покупцю.

Позивач у своїй позовній заяві зазначає, що відповідно до умов договору передав відповідачу товар, а відповідач прийняв товар відповідно до наступних видаткових накладних:

Номер ВидатковоїДатаСума в грн.
5382327.07.20162 200,00
5529401.08.20161 084,28
5579202.08.20166 053,98
5666404.08.20163 225,91
5729208.08.201624 508,36
5730308.08.2016343,55
5781009.08.20168 988,76
5781409.08.20161 360,24
5810610.08.20169 851,68
5836212.08.20168 129,29
6020117.08.20164 585,67
6106018.08.201620 887,70
6579906.09.20161 201,20
7672511.10.201610 600,63
7672611.10.20162 006,70
7785613.10.2016891,86

На вищезазначених видаткових накладних, копії яких були залучені позивачем до матеріалів справи, в графі "Отримав" містяться підписи директора ТОВ "Авекс-Груп" ОСОБА_2 та відбитки печатки товариства.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначає, що відповідач в порушення умов договору, вартість поставленого товару в строк встановлений договором не оплатив, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість за поставлений товар у сумі 105 919,86 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами згідно ст. 629 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач у своєму відзиві посилався на те, що на видаткових накладних № 55292 від 01.08.2016 p., № 55792 від 02.08.2016 p., № 56664 від 04.08.2016 p., № 57292 від 08.08.2016 p., № 573030 від 08.08.2016 p.. № 57810 від 09.08.2016 р., № 57814 від 09.08.2016 p., № 58106 від 10.08.2016 p., № 58362 від 12.08.2016 р., № 60201 від 17.08.2016 p., № 61060 від 18.08.2016 p.. № 76725 від 11.10.2016 p., № 76726 від 11.10.2016 p., довіреностях № 00-00000855 від 26.07.2016 p., № 00-00001102 від 06.09.2016 p., № 00-00001246 від 12.10.2016 р. від імені ОСОБА_2 поставлено підпис невідомою особою, без його згоди та без жодних повноважень на ставлення такого підпису від імені ОСОБА_2 як директора відповідача. Також відповідач зазначає, що підпис невідомої особи поставлено на наданому позивачем договорі купівлі-продажу від 30.09.2010 p.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.02.2017 року, за клопотанням відповідача, призначено у справі № 910/21378/16 судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

На вирішення експертів поставлені наступні питання:

- чи виконано підпис на договорі поставки з відстрочкою платежу від 30.09.2010 p. № КВ 0964 на 1-3 сторінках в графі "покупець" та на 4-й сторінці в графі "Ген.директор" самим ОСОБА_2 чи іншою особою?

- чи виконано підписи на видаткових накладних № 55292 від 01.08.2016 p., № 55792 від 02.08.2016 p., № 56664 від 04.08.2016 p., № 57292 від 08.08.2016 p., № 573030 від 08.08.2016 p., № 57810 від 09.08.2016 p., № 57814 від 09.08.2016 p., № 58106 від 10.08.2016 p., № 58362 від 12.08.2016 p., № 60201 від 17.08.2016 p., № 61060 від 18.08.2016 p., № 76725 від 11.10.2016 p., № 76726 від 11.10.2016 p., в графі "Отримав (ла)" від імені ТОВ "Авекс-Груп", самим ОСОБА_2 чи іншою особою?

- чи виконано підписи на довіреностях № 00-00000855 від 26.07.2016 p., № 00-00001102 від 06.09.2016 p., № 00-00001246 від 12.10.2016, у графі "керівник підприємства", самим ОСОБА_2 чи іншою особою?

Відповідно до висновку експертів № 3800/3801/17-32 від 12.06.2017 р., за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи, було встановлено наступне:

1) Підписи від імені ОСОБА_2 на 1-2 сторінках в графі «Покупець» та на 3-й сторінці у графі «ПОСТАЧАЛЬНИК ТОВ «Авекс- груп» у рядку «Ген.директор ОСОБА_2» у договорі поставки з відстрочкою платежу від 30.09.2010 № КВ 0964 (а.с. 173-175), у графі «Отримав(ла)» від імені ТОВ «Авекс-Груп» у видаткових накладних № 76726 від 11.10.2016 (а.с. 176), № 76725 від 11.10.2016 р. (а.с. 177), № 61060 від

18.08.2016 р. (а.с. 178), № 60201 від 17.08.2016 р. (а.с.179), № 58362 від 12.08.2016 р. (а.с. 180), № 58106 від 10.08.2016 (а.с. 181), № 57814 від 09.08.2016 (а.с. 182), № 57810 від 09.08.2016 (а.с. 183), № 57303 від 08.08.2016 (а.с. 184), № 57292 від 08.08.2016 (а.с. 185), № 56664 від 04.08.2016 (а.с. 186), № 55792 від 02.08.2016 (а.с. 187), № 55294 від 01.08.2016 (а.с. 188), у графі «Керівник підприємства ОСОБА_2» у довіреностях № 00-00000855 від 26.07.2016 (а.с. 190), № 00-00001102 від 06.09.2016 (а.с. 192), № 00-00001246 від 12.10.2016 р. (а.с. 194), виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки та застосування технічних засобів.

2) Встановити, чи виконано підписи від імені ОСОБА_2 на 1-2 сторінках в графі «Покупець» та на 3-й сторінці у графі «ПОСТАЧАЛЬНИК ТОВ «Авекс-груп» у рядку «Ген.директор ОСОБА_2» у договорі поставки з відстрочкою платежу від 30.09.2010 № КВ 0964 (а.с. 173- 175), самим ОСОБА_2 або іншою особою, не виявилося можливим з причин, наведених в п. 2 дослідницької частини висновку експертів.

Підписи від імені ОСОБА_2 у графі «Отримав(ла)» від імені ТОВ «Авекс-Груп» у видаткових накладних № 76726 від 11.10.2016 (а.с. 176), № 76725 від 11.10.2016 (а.с. 177), виконано не ОСОБА_2, а іншою особою.

Встановити, чи виконано підписи від імені ОСОБА_2 у графі «Отримав(ла)» від імені ТОВ «Авекс-Груп» у видаткових накладних № 61060 від 18.08.2016 (а.с. 178), № 60201 від 17/08/2016 (а.с. 179), № 58362 від 12.08.2016 (а.с. 180), № 581С6 від 10.08.2016 (а.с. 181), № 57814 від 09.08.2016 (а.с. 182), № 57810 від 09.08.2016 (а.с. 183), № 57303 від 08.08.2016 (а.с. 184), № 57292 від 08.08.2016 (а.с. 185), № 56664 від 04.08.2016 (а.с. 186), № 55792 від 02.08.2016 (а.с. 187), № 55294 від 01/08/2016 (а.с. 188), самим ОСОБА_2 або іншою особою, не виявилося можливим з причин, наведених в п. 4 дослідницької частини висновку експертів.

Підписи від імені ОСОБА_2 у графі «Керівник підприємства ОСОБА_2» у довіреностях № 00-00000855 від 26.07.2016 (а.с. 190), № 00-00001102 від 06.09.2016 (а.с. 192), № 00-00001246 від 12.10.2016 (а.с. 194), виконано не ОСОБА_2, а іншою особою.

Під час розгляду справи позивачем було надано суду для ознайомлення оригінали спірних видаткових накладних та оригінал договору поставки від 30.09.2010 р. за № КВ-0964, в якому на 3 сторінці містяться реквізити сторін за договором, підписи директорів сторін та відбитки печаток.

Положеннями частини 7 статті 179 Господарського кодексу України визначено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, встановлених Господарським кодексом.

Згідно зі ст. 207 Цивільного кодексу України операція, яка здійснюється юридичною особою, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, і скріплюється печаткою.

Крім зазначеного, у вересні 2010 р. був чинний наказ МВС від 11.01.99 N17 "Про затвердження інструкції про порядок видачі міністерствам та іншим центральним органам виконавчої влади, підприємствам, установам і організаціям, господарським об'єднанням та громадянам дозволів на право відкриття та функціонування штемпельно-граверних майстерень, виготовлення печаток і штампів, а також порядок видачі дозволів на оформлення замовлень на виготовлення печаток і штампів, та затвердження Умов і правил провадження діяльності з відкриття та функціонування штемпельно-граверних майстерень, виготовлення печаток і штампів ". Так, у п. 3.4.1. даного наказу передбачалося, шо відповідальність і контроль над дотриманням порядку зберігання печаток і штампів, а також законність користування ними покладається на керівників підприємств, установ і організацій, господарських об'єднань, суб'єктів господарської діяльності. Також на час підписання спірного договору поставки була чинна постанова Кабінету Міністрів України № 1893 від 27.11.1998р. "Про затвердження Інструкції про порядок обліку, зберігання і використання документів, справ, видань та інших матеріальних носіїв інформації, які містять службову інформацію", яка була обов'язковою для усіх підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, порядок обліку, зберігання і використання печаток, штампів і бланків суворої звітності визначається відповідними відомчими інструкціями, відповідно до п. 64 якої, Контроль за виготовленням печаток та штампів, зберіганням та використанням покладається на канцелярії організацій та осіб, відповідальних за діловодство. Згідно п. 65 зазначеної постанови, особи, які персонально виповідають за облік і зберігання печаток, штампів і бланків, призначаються наказами керівників організацій.

Виходячи з вищезазначеного, особи які мають право зберігати та використовувати печатки підприємства призначаються наказом керівника організації та несуть персональну відповідальність за неналежне зберігання та використання печатки.

Тобто на момент підписання договору печатка не могла бути виготовлена без отримання дозволу на виготовлення печатки, які видавалися Дозвільними органами МВС, крім цього директор Відповідача був відповідальною особою за законність та правомірність користування печаткою.

Під час розгляду справи жодних доказів, що будь-яка особа підприємства відповідача була притягнута до відповідальності за незаконне користування печаткою чи докази втрати печатки, відповідачем надано не було. Також відповідачем не надано суду жодного доказу звернення до правоохоронних органів з приводу його доводів про підроблення документів або викрадення чи привласнення штампів чи печаток товариства відповідача.

Таким чином, відтиск печатки підприємства, наявний зокрема на договорі поставки від 30.09.2010 р. за № КВ-0964, є свідченням участі такого підприємства, як юридичної особи, у здійсненні даного правочину.

Відповідно до ст. 241 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач упродовж тривалого часу отримував товар від позивача на підставі договору поставки № КВ-0964 від 30.09.2010р., номер та дата якого зазначається у видаткових накладних, крім цього сплачував за отриманий товар з відстроченням платежу, тобто вчиняв дії, спрямовані на виконання договору , що підтверджується відомостями за взаєморозрахунками між сторонами.

Також матеріалами справи спростовуються твердження відповідача стосовно того, що за видатковими накладними: № 55292 від 01.08.2016р., № 55792 від 02.08.2016р, № 56664 від 04.08.2016р„ № 57292 від 08.08.2016р., № 573030 від 08.08.2016р., № 57810 від 09.08.2017р., № 57814 від 09.08.2017р., № 58106 від 10.08.2017р., №583 від 12.08.2016р., № 60201 від 17.08.2016р., № 61060 від 18.08.2016р., № 76725 від 11.10.2016р., № 76726 від 11.10.2016р., відповідач товар не отримував, накладні та довіреності на отримання ТМЦ: № 00-00000855 від 26.07.2016 p., № 00-00001102 від 06.09.2016р., № 00-00001246 від 12.10.2016р. не підписувалися та не видавалися, зокрема:

- між позивачем та відповідачем 31.08.2016р. був підписаний акт звірки взаєморозрахунків, в якому зазначена більшість видаткових накладних, що надані до суду в якості підтвердження здіснення поставки;

- 08.02.2016р. листом за Вих. № 20-02/17 ТОВ "Пластікс-Україна" звернулася до Офісу великих платників податків ДФС, щодо надання Акту розбіжностей за податковими зобов'язаннями ТОВ "Пластікс-Україна" та податковим кредитом ТОВ "АВЕКС-ГРУП", за податковими накладними які були зареєстровані в Єдиному державному реєстрі податкових накладних. 01.03.2017р. ДФС України Офіс великих платників податків ДФС надало лист за Вих. № 12411/10/20-10-42-02-11 в якому зазначило, що розбіжності з податку на додану вартість між позивачем та відповідачем станом на 01.03.2017р. відсутні, що підтверджує здійснення відповідачем бухгалтерський облік отриманого товару на підставі спірних видаткових накладних і довіреностей.

Відповідно до ст. 44.1 Податкового кодексу України, "44.1. Для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.."

Викладене вище свідчить про те, що у відповідача були в наявності первинні документи, а саме видаткові накладні на отримання товару від позивача № 55292 від 01.08.2016р., № 55792 від 02.08.2016р, № 56664 від 04.08.2016р., № 57292 від 08.08.2016р., № 573030 від 08.08.2016р., № 57810 від 09.08.2017р., № 57814 від 09.08.2017р., № 58106 від 10.08.2017р., №583 від 12.08.2016р., № 60201 від 17.08.2016р., № 61060 від 18.08.2016р., № 76725 від 11.10.2016р., № 76726 від 11.10.2016р. на підставі яких було здійснено бухгалтерський облік та отримано податковий кредит, а також подано податкову звітність.

Отже, матеріалами справи підтверджується отримання відповідачем товару за вищевказаними накладними та обставини прострочення відповідача перед позивачем в частині своєчасного і повного виконання зобов'язань з оплати поставленого товару.

Керуючись ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Оскільки доказів належної оплати заборгованості за поставлений товар суду не надано, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача основної заборгованості в сумі 105 919,86 грн. підлягають задоволенню.

Позивач за прострочення строків оплати за поставлений товар, керуючись пунктом 8.2 договору нарахував та просить стягнути з відповідача 6 422,22 грн. пені.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов'язань.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

Частина 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Пунктом 8.2. договору сторони передбачили, що за несвоєчасну оплату товару, що постачається відповідно до договору, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неоплаченої чи несвоєчасно оплаченої суми за кожний день прострочення виконання зобов'язання, яка нараховується до повної сплати суми боргу, та сплачує суму заборгованості з урахуванням індексу інфляції.

Здійснивши перерахунок пені, з урахуванням умов договору, прострочення відповідачем сплати грошового зобов'язання та порядку розрахунків погодженого сторонами, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню повністю у розмірі 6 422,22 грн. визначений позивачем період.

Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача 7 988,71 грн. 36% річних.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 8.4. договору сторони встановили, що за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання покупець сплачує постачальнику 36% річних від суми боргу за весь час прострочення.

Здійснивши перерахунок 36 % річних, з урахуванням умов договору, прострочення відповідачем сплати грошового зобов'язання та порядку розрахунків погодженого сторонами, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення 36 % підлягають задоволенню повністю.

Враховуючи все вищевикладене, господарський суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЛАСТІКС-УКРАЇНА" у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Авекс-Груп" (04074, м. Київ, вул. Автозаводська, будинок 2; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЛАСТІКС-УКРАЇНА" (04080, м. Київ, вул. Межигірська, будинок 82-А, ) заборгованість в розмірі 105 919 (сто п'ять тисяч дев'ятсот дев'ятнадцять) грн. 86 коп., пеню в розмірі 6 422 (шість тисяч чотириста двадцять дві) грн. 22 коп., 7 988 (сім тисяч дев'ятсот вісімдесят вісім) грн. 71 коп. 36% річних та 1 804 (одну тисячу вісімсот чотири) грн. 97 коп. витрат по сплаті судового збору. Видати наказ

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 20.09.2017 р.