ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2017 р. Справа №917/315/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вікторія Агроекспо", юридична адреса: 38014, Полтавська область, Шишацький район, с. Ковердина Балка, вул. Незалежності, 71; адреса для листування: 42305, Сумська область, Сумський район, смт. Степанівка, вул. Заводська, 4

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир", 37300, Полтавська область, м. Гадяч, вул. Будька, буд.47

про стягнення 2 401 099,94 грн.

Суддя Гетя Н.Г.

Представники:

Від позивача: не з"явився

Від відповідача: ОСОБА_1

В судовому засіданні суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст. 85 ГПК України та повідомив дату виготовлення повного тексту рішення.

Суть спору: розглядається позовна заява про стягнення з ТОВ "Гадячсир" 2 401 099,94 грн. заборгованості за Договором поставки №25-Б від 12.07.2016 р.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з посилаючись на неналежне виконання відповідачем договірних зобов"язань в частині оплати отриманого товару.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував та подав клопотання про зупинення провадження у справі. В даному клопотанні відповідач вказує на те, що в розрахунку Позивача заборгованість за Договором поставки №25-Б становить 2 401 099,94 грн., і на цьому базуються подальші розрахунки. При цьому Позивач не наводить аргументації тому, як саме утворилася заборгованість за Договором. Позивач у розрахунку не зазначає стан взаєморозрахунків сторін на дату початку розрахунку, не конкретизує проплати та поставки до зазначеної дати. З огляду на викладене представник ТОВ "Гадячсир" просив суд призначити у справі судову економічну експертизу.

Ухвалою суду від 30.03.2017р. задоволено клопотання представника відповідача та призначено судову економічну експертизу, проведення якої доручено Полтавському відділенню Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. ОСОБА_2.

31.08.2017 р. на адресу суду надійшов висновок судово-економічної експертизи № 470 від 31.08.2017 р. та матеріали справи № 917/315/17.

11.09.2017р. провадження у справі поновлено.

18.09.2017р. за вх. канцелярії суду №11463 від представника ТОВ "Гадячсир" надійшла заява, відповідно до якої ТОВ "Гадячсир" повністю погоджується з результатами проведеної експертизи та просить суд відмовити ТОВ "Вікторія-Агроекспо" у задоволенні позову.

Позивач у судове засідання 18.09.2017р. явку свого повноважного представника не забезпечив, додаткових пояснень суду не надав.

Застосовуючи згідно з ч. 1 ст. 4 ГПК України, ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини при розгляді справи частину 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) від 07.07.1989 р.).

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі Смірнова проти України).

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, закінчення встановленого ст. 69 ГПК України строку вирішення спору, суд спір розглядається за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані докази, суд встановив:

12 липня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Вікторія Агроекспо" (далі - ТОВ "Вікторія Агроекспо") та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" (далі - ТОВ "Гадячсир") було укладено Договір поставки № 25-Б (надалі - Договір).

За умовами Договору, Постачальник (ТОВ "Вікторія Агроекспо") зобов'язався поставляти Покупцю (ТОВ "Гадячсир") молоко коров'яче відповідно до усного та/або письмового (в тому числі отриманого за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем) замовлення ТОВ "Гадячсир", а ТОВ "Гадячсир" - приймати й оплачувати його на умовах та в порядку, визначеному цим Договором.

Пунктом 5.2. Договору визначено, що покупець проводить 100% попередню оплату замовленого молока/партії молока у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Позивача протягом одного банківського дня з моменту виставлення Позивачем рахунку - фактури.

Позивачем надані суду товарно-транспортні накладні, приймальні квитанціі та довіреності за серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2016p. на підтвердження поставки ним та прийняття Відповідачем в період з 01.08.2016 р. по 31.12.2016 р. молока на загальну суму 14 278 640,94 грн.

В позові ТОВ "Вікторія Агроекспо" вказує на те, що ТОВ "Гадячсир" за поставлену продукцію розрахувався частково, сплативши кошти відповідно до відомості проплат 11 877 541 грн., отже станом на 27.02.2017 р. заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Вікторія Агроекспо" по Договору поставки № 25-Б від 12.07.2016 р. становить 2 401 099,94 грн.

Крім того, позивач зауважує, що виписані Відповідачем приймальні квитанції № 5 від 31.08.16 p., № 6 від 30.09.16 p., № 2 від 31.10.16 p., № 1 від 30.11.16 p., № 2 від 31.12.16 р. на закупівлю молока підтверджують факт прийняття Відповідачем поставленого Позивачем молока, проте договірних зобов'язань щодо оплати поставленого товару ТОВ "Гадячсир" не виконав.

В ході розгляду справи по суті судом було встановлено необхідність призначення призначення у справі судової економічної експертизи.

Згідно висновку №470 судово-економічної експертизи від 31.08.2017р., при проведенні дослідження були враховані первинні документи (видаткові накладні)3, які відповідають змісту Договору №25-Б від 12.07.2016 та найшли своє відображення в Відомості по рахунку 361. Згідно видаткових накладних та сума поставки молока за період з 12.07.2016р. по 31.12.2016р. збігаються з даними обох підприємств. На дослідження надані видаткові накладні за травень-серпень 2016р. в яких зазначений Договір №25В від 01.07.2012р., який не відноситься до умов позовної заяви. Експертизою встановлено, що протягом строку дії Договору №25-Б від 12.07.2017р. ТОВ "Вікторія Агроекспо" поставило на користь ТОВ "Гадячсир" товар на суму 13 139725,27 грн. За період з 12.07.2016 по 31.12.2016 ТОВ Гадячсир перерахувало на користь ТОВ "Вікторія Агроекспо" грошові кошти в сумі 14039757,00 грн.

Експерт звертає увагу, що в платіжних документах не зазначено за який саме поставлений товар протягом кожного періоду платить Покупець. Крім того, відповідно до п. 5.2 Договору № 25-Б від 12.07.2016 покупець проводить 100 % попередню оплату замовленого молока... протягом 1 дня з моменту виставлення Постачальником рахунку-фактури.. За період з 12.07.2016 по 04.08.2016 в розрахункових документах наведене наступне призначення платежу плата за молоко зг. рахунків. Враховуючи, що:

- договір № 25-Б від 12.07.2016 набирає чинності з дати підписання (п.8.1);

- постачання молока за період 12.07.2016 по 20.08.2016 не відбувалось (дивись Відомість Картка рахунку 361 за 12.07.2012-31.05.2017), оплату за молоко з 12.07.2016 по 20.08.2016 можливо рахувати як передплату за товар.

Таким чином, сума боргу станом на 01.01.2017 (всі досліджені документи надані на дату 31.12.2016) ТОВ Гадячсир перед ТОВ Вікторія Агроекспо відсутня. Переплата становить 900032,00 грн.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Дослідивши наданий судовим експертом висновок, суд встановив, що зазначений висновок містить докладний опис проведеного дослідження та обґрунтовані, чіткий висновок з поставленого питання; жодних доказів наявності обставин, які б свідчили про необґрунтованість, неправильність висновку чи суперечливість його іншим матеріалам справи, до матеріалів справи не надано. У зв'язку з викладеним, вказаний висновок являється належним і допустимим доказом у даній справі.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, у в тому числі висновок судової економічної експертизи №470 від 31.08.2017р., суд вважає доводи позивача не обґрунтованими та належним чином не підтвердженими.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

З урахуванням викладеного, оцінивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають

Судові витрати відповідно до ч. 2 статті 49 ГПК України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 32-34, 43, 44, 49, 82-85, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 25.09.2017 року

Суддя Гетя Н.Г.