ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

22 вересня 2017 р. Справа № 902/815/17

Господарський суд Вінницької області у складі судді Матвійчука Василя Васильовича розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АРСЕНАЛ АГРО»

(вул. Велика Бердичівська, буд. 112, м. Житомир, 10002)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімпродукт-Захист»

(вул. Ватутіна, буд. 8, с. Тернівка, Козятинський район, Вінницька область, 22111)

про стягнення 167 089,02 грн.

за участю секретаря судового засідання Жиляк С.І.,

представників сторін:

позивача: ОСОБА_1 за договором №3-01/17 від 14.08.2017 р.;

відповідача : не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АРСЕНАЛ АГРО» звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімпродукт-Захист» заборгованості в загальному розмірі 79 922,89 грн., з яких: 119 231,20 грн. основний борг, 15 727,10 грн. пеня, 8 161,56 грн. штраф та 23 969,16 грн. 39% річних.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобовязань за договором поставки № 94-061016/ззр на умовах розстрочення платежу від 12.09.2016р. в частині проведення розрахунків за поставлений товар.

Ухвалою суду від 04.09.2017 р. за вказаним позовом порушено провадження у справі № 902/815/17 з призначення до розгляду в судовому засіданні на 22.09.2017 р. та зобов'язано сторін надати суду докази необхідні для вирішення спору в даній справі.

За клопотанням представника позивача судове засідання 22.09.2017р. ухвалено провести в режимі відеоконференції, про що судом винесено відповідну ухвалу від 11.09.2017р.

На визначену судом дату зявився представник позивача, який позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач правом участі в судовому засіданні не скористався, пояснень щодо обставин викладених в позові та визначених судом документів не надав. Про причини неявки суду не повідомив. При цьому суд зважає, що відповідач завчасно та належним чином повідомлений про розгляд справи в суді, оскільки ухвала про порушення провадження у справі від 04.09.2017р. отримана останнім 13.09.2017р., про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення № 5548 від 19.09.2017р.

Суд констатує, що відповідачем не подано жодного клопотання, заяви, телеграми, в тому рахунку і щодо перенесення розгляду справи, її відкладення чи неможливості забезпечити участь в судовому засіданні свого представника.

Беручи до уваги той факт, що неявка в засідання суду сторін або їх представників, належним чином та відповідно до законодавства повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними у ній матеріалами, відповідно до приписів ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про час і місце розгляду судової справи і забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Перевіривши доводи представника позивача поданими доказами, дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.

06 жовтня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АРСЕНАЛ АГРО» (позивач, за договором Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Хімпродукт Захист» (відповідач, за договором Покупець) укладено договір поставки № 94-061016/ззр на умовах розстрочення платежу (надалі Договір)

За цим Договором Постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлений строк Покупцеві продукцію для сільгоспвиробництва (надалі Товар), а Покупець зобовязується прийняти Товар та сплатити за нього певну грошову суму. (п. 1.1. Договору)

Загальна кількість та найменування Товару, що підлягає поставці, його певне співвідношення (асортимент), упаковка та маркування, ціна, строк, порядок поставки та оплати, а також інші умови, визначаються додатковими угодами (специфікаціями) до цього Договору, які є невідємною його частиною. (п. 1.3. Договору)

Зобовязання Сторін по поставці відповідної партії Товару (певного асортименту) у рамках цього Договору виникають лише після підписання Сторонами відповідної додаткової угоди (специфікації) до цього Договору. (п. 1.4. Договору)

Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і є укладеним на строк до 31 грудня 2016 року, а щодо невиконаних до цього дня зобовязань та відповідальності - до повного їх виконання. (п. 2.1. Договору)

Поставка Товару здійснюється за умови наявності у Покупця належним чином оформленого доручення (довіреності) на певний Товар, передбачений додатковою угодою (специфікацією) до цього Договору. (п. 2.3. Договору)

Строки. Порядок та інші умови поставки, вибірки (отримання) Товару встановлюються Сторонами в додатковій угоді (специфікації). (п. 2.4. Договору)

Товар за якістю повинен відповідати вимогам законодавства України. Якість поставленого Товару повинна відповідати даним, вказаним в документації, що додається до Товару (сертифікат аналізу якості). Постачальник несе відповідальність за якість Товару. (п. 3.1. Договору)

Строки і порядок встановлення Покупцем недоліків поставленого йому Товару, які не могли бути виявлені при звичайному їх прийманні, і предявлення Постачальнику претензій у звязку з недоліками поставленого Товару визначаються цим Договором та законодавством України. (п. 3.2. Договору)

Вартість Товару повинна бути повністю сплачена Постачальнику Покупцем на умовах, які зазначені в додаткових угодах (специфікаціях) до даного Договору, що є невідємною частиною даного Договору. (п. 4.1. Договору)

Розрахунок за даним Договором здійснюється у безготівковій формі, в національній валюті грошовими коштами на поточний рахунок Постачальника, вказаний у даному Договорі або в рахунку-фактурі на оплату Товару. (п.п. 4.2., 4.2.1. Договору)

Вартість Товару у гривні, еквівалент вартості в іноземній валюті на курс відповідної іноземної валюти (якщо Сторони домовились про їх застосування) зазначається у додаткових угодах (специфікаціях) до Договору на дату їх підписання. Еквівалент вартості Товару в іноземній валюті є незмінним на протязі дії даного Договору та належить до повної сплати у гривні. (п. 4.3. Договору)

Додатковою угодою (специфікацією) № 2 від 06.10.2016 р. визначено, в строк до 07.10.2016р., поставку 2160,00 л. Гліфовіту (Товару) загальною вартістю 163 231,20 грн. зі строком оплати до 31.03.2017р.

За видатковою накладною № 631 від 06.10.2016р. позивач поставив, а відповідач отримав обумовлений Сторонами товар в кількості 2 160 л загальною вартістю 163 231,20 грн.

При цьому суд зважає, що в матеріалах справи відсутні будь-які претензії відповідача щодо якості товару.

Як встановлено судом, відповідач зобовязання за договором виконав частково в сумі 44 000,00 грн. та з порушення строків, визначених у специфікації. Так, останнім платіжними дорученнями: № 52 від 12.06.2017р. перераховано на рахунок позивача 24 000,00 грн., № 85 від 18.08.2017р. 10 000,00 грн., № 89 від 22.08.2017 р. 10 000,00 грн.

Неналежне виконання відповідачем зобовязань за Договором і стало підставою для звернення позивача з позовом до суду про стягнення основного боргу та нарахування штрафних санкцій.

З врахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як зазначено в ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Дії позивача по передачі товару та дії відповідача по прийняттю вказаного товару, за визначеною ціною свідчать про те, що у боржника (відповідача) виникло зобовязання по оплаті отриманого товару.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Матеріали справи підтверджують невиконання відповідачем договірних зобов'язань щодо проведення розрахунків за Товар у встановлений Договором строк.

Виходячи з встановлених обставин справи та наведених вище законодавчих приписів, позивачем правомірно заявлено до стягнення 119 231,20 грн. боргу.

Поряд з цим, за порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань, позивачем заявлено до стягнення 15 727,10 грн. пені, 8 161,56 грн. штрафу та 23 969,16 грн. 39% річних.

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов'язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до п.3 ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України та ст. 230 Господарського кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

Згідно ч.1 ст.550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Стаття 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Одним із видів господарських санкцій, які відповідно до статті 217 ГК України можуть застосовуватися у сфері господарювання, є штрафні санкції, що можуть застосовуватися у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня) відповідно до умов договору між сторонами.

Відповідно до 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Пунктом 8.6.1. Договору визначено, що за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті ціни Товару Покупець сплачує на користь Постачальника штраф у розмірі 5% (пяти відсотків) та пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу.

Таким чином суд вважає, що вимоги щодо стягнення пені та штрафу є правомірними, оскільки відповідають умовам укладеного договору та чинному законодавству.

Перевіривши за допомогою системи «ЛІГА ЗАКОН» правильність проведених позивачем розрахунків штрафу та пені, суд дійшов висновку про їх арифметичну правильність, відповідність вимогам умовам Договору. Відтак, дані вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

За статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Пунктом 8.6.2. Договору Сторони погодили, що за порушення грошових зобовязань по оплаті ціни Товару на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України Покупець сплачує на користь Постачальника 39% річних від суми боргу.

При перевірці допомогою системи «ЛІГА ЗАКОН» розрахунку 39% річних судом не виявлено помилок, у звязку з чим зазначена вимога підлягає задоволенню.

Також, в позовній заяві, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 5000,00 грн. - витрат на послуг адвоката.

Згідно з правовою позицією, викладеною у п. 6.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року N 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно зі ст. 48 Господарського процесуального кодексу України, витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України «Про адвокатуру».

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

За змістом ч.3 ст.4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро (організаційні форми адвокатської діяльності).

Як вбачається з матеріалів справи, 14.08.2017р. між позивачем (за договором Клієнт) та адвокатом ОСОБА_1 (за договором Адвокат) укладено договір № 3-01/17 про надання правової допомоги. (надалі Договір)

Згідно з предметом даного Договору Адвокат бере на себе зобовязання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а Клієнт зобовязаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені Сторонами.

Адвокат, відповідно до узгоджених Сторонами доручень, з поміж іншого представляє інтереси Клієнта з усіма правами, які надані позивачу в господарських судах України усіх інстанцій.

Відповідно до п. 4.1. Договору розмір гонорару визначається в залежності від обсягу наданої правової допомоги та обумовлюється сторонами в додатках до цього Договору, які є невідємною частиною Договору.

Гонорар сплачується Клієнтом протягом 10-ти робочих днів з дати виставлення Адвокатом відповідного рахунку. (п. 4.2. Договору).

Додатком № 2 до Договору Сторони визначено послуги до яких входить: підготовка та подача до суду позовної заяви до ТОВ «Хімпродукт-Захист» про стягнення суми заборгованості та штрафних санкцій по Договору поставки № 94-061016/ззр від 06.10.2016р., представництво інтересів клієнта в суді першої інстанції. Вартість послуг погоджена сторонами становить 5 000,00 грн..

Відповідно до свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 570 від 10.03.2011р. ОСОБА_1 має право на заняття адвокатською діяльністю на підставі рішення Житомирської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури № 16 від 10.02.2011р.

Факт проведення позивачем розрахунку за надані послуги підтверджується платіжним дорученням № 1609 від 23.08.2017р. на суму 5000,00 грн.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до правової позиції викладеної у п. 6.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 року «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» розподіл сум інших, крім судового збору, судових витрат здійснюється за загальними правилами частини п'ятої статті 49 ГПК, тобто при задоволенні позову вони покладаються на відповідача, при відмові в позові - на позивача, а при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Суд зважає, що факт представництва адвокатом ОСОБА_1 підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, в тому числі позовною заявою, письмовими заявами, наданими від імені позивача. Адвокат ОСОБА_1 приймав участь у судовому засіданні від імені позивача, що зафіксовано у протоколі судового засідання по справі № 902/815/17 від 22.09.2017р..

З урахуванням розміру позовних вимог та незначної складності розрахунку, підготовлених адвокатами процесуальних документів, приймаючи до уваги чинний на час розгляду справи розмір мінімальної заробітної плати, суд вважає, що заявлений позивачем розмір витрат на оплату послуг адвоката є розумним, отже підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.43, 32, 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85, 115 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімпродукт-Захист» (вул. Ватутіна, 8, с. Тернівка, Козятинський район, Вінницька область, 22111, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АРСЕНАЛ АГРО» (вул. Велика Бердичівська, 112, м. Житомир, 10002, ) 119 231 (сто девятнадцять тисяч двісті тридцять одну) грн. 20 коп. основного боргу; 15 727 (п'ятнадцять тисяч сімсот двадцять сім) грн. 10 коп. пені; 8 161 (вісім тисяч сто шістдесят одну) грн. 56 коп. - штрафу; 23 969 (двадцять три тисячі девятсот шістдесят девять) грн. 16 коп. - 39% річних; 5 000 (пять тисяч) грн. 00 коп. витрат на послуги адвоката та 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. - витрат зі сплати судового збору .

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Копію рішення направити відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 26 вересня 2017 р.

Суддя Матвійчук В.В.

віддрук. прим.:1 - до справи

2 - відповідачу (вул. Ватутіна, буд. 8, с. Тернівка, Козятинський район, Вінницька область, 22111)