ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ сУД
У Х В А Л А

про повернення апеляційної скарги

22.09.2017 справа № 908/946/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:Татенко В.М., Марченко О.А. , Чернота Л.Ф. ,
розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, м. Запоріжжя,
на рішення Господарського суду Запорізької області
від13.06.2017
у справі№ 908/946/17 (суддя Боєва О.С.)
за позовомПриватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами", м. Київ, в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Ворнер Мьюзік Україна", м. Київ,
доФізичної особи - підприємця ОСОБА_4, м. Запоріжжя,
простягнення 32'000,00 грн. компенсації за незаконне використання музичного твору

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 13.06.2017 (повне рішення складено 19.06.2017) по справі № 908/946/17 позовні вимоги Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами", м. Київ, в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Ворнер Мьюзік Україна", м. Київ, до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, м. Запоріжжя, задоволено у повному обсязі та стягнуто з останнього 32' 000,00 грн. компенсації за незаконне використання музичного твору та 1' 600,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_4, м. Запоріжжя, 14.09.2017 звернувся до суду з апеляційною скаргою на зазначене рішення та клопотанням про поновлення пропущеного процесуального строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 93 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

За приписами пункту 4 частини 1 статті 97 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

З огляду на ст. 53 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Колегія суддів зазначає, що відновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким останній користується, виходячи із поважності причин пропуску строку.

Відповідно до п. 4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України» клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги, з огляду на приписи статті 53 ГПК, повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

Для вирішення питання про відновлення процесуального строку самого лише клопотання недостатньо, наявність поважної причини пропуску строку має бути доведена заявником. Якщо відновлення процесуального строку здійснюється за заявою сторони чи прокурора, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього за загальними правилами розділу V Господарського процесуального кодексу України (п. 1 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007 № 01-8/123 «Про деякі питання практики застосування норм ГПК України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році»).

За змістом чинного законодавства поважними визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій. Клопотання про відновлення процесуального строку повинно містити роз'яснення причин пропуску такого строку і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними.

Відповідно до п. 39 Рішення Європейського суду з прав людини справа "Устименко проти України" (CASE OF USTIMENKO v. UKRAINE) від 29.10.2015 року зі змінами відповідно до Правил 81 Регламенту Суду, принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представити свою справу за таких умов, які не ставлять його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною (див. рішення у справі Dombo Beheer B.V. проти Нідерландів (Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands), від 27 жовтня 1993 року, п. 33, Series A № 274). Кожній стороні повинна бути надана можливість знати про зауваження або докази, надані іншою стороною, включаючи апеляційну скаргу, та надати власні зауваження з цього приводу (див. рішення у справі Беер проти Австрії (Beer v. Austria), заява № 30428/96, пп. 17-20, від 6 лютого 2001 року).

Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі Рябих проти Росії (Ryabykh v.), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X).

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі Пономарьов проти України (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року). (п.п. 46, 47 Рішення Європейського суду з прав людини справа "Устименко проти України" (CASE OF USTIMENKO v. UKRAINE) від 29.10.2015 року зі змінами відповідно до Правил 81 Регламенту Суду).

Як вбачається з матеріалів справи, Господарським судом Запорізької області у судовому засіданні 13.06.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини оскаржуваного рішення. Повний текст рішення складено 19.06.2017.

Таким чином, останній день для подання апеляційної скарги на оскаржуване рішення господарського суду - 29.06.2017.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_4, м. Запоріжжя, звернувся до суду з апеляційною скаргою 14.09.2017, про що свідчить відбиток штампу канцелярії Господарського суду Запорізької області з відповідним вхідним номером та датою на першому аркуші апеляційної скарги, тобто з пропуском встановленого строку для подання апеляційної скарги на 77 днів.

В обґрунтування поданого клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку відповідач посилається на те, що про існування рішення він дізнався лише 02.09.2017 після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження Олександрівським ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, в підтвердження чого ним додана копія поштового конверту, в якому надійшла зазначена постанова.

Також апелянт зазначає, що жодних процесуальних документів по справі, в тому числі копії оскаржуваного рішення ним отримано не було, про існування спору у даній справі він взагалі не знав, в зв'язку з чим був позбавлений можливості звернутися з апеляційною скаргою у встановлений ст. 93 Господарського процесуального кодексу України строк.

Колегія суддів вважає таке посилання безпідставним з врахуванням такого.

За інформацією офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта», скориставшись послугою «відстеження пересилання поштових відправлень», колегією суддів встановлено, що поштове відправлення за штриховим ідентифікатором 409 (що зазначено на копії поштового конверту, в якому надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження, доданого до апеляційної скарги) вручено адресату особисто 29.08.2017.

Таким чином, доводи скаржника про отримання ним постанови про відкриття виконавчого провадження 02.09.2017 спростовуються зазначеними даними офіційного сайту, а тому не можуть бути прийняті колегією суддів як підстава для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Крім того, колегія суддів враховує положення Господарського процесуального кодексу України, якими передбачено, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог ч. 1 ст. 64 та ст. 87 Господарського процесуального кодексу України. За змістом зазначеної ст. 64 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і повернуто підприємством зв'язку, зокрема, з посиланням на закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом (п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

В матеріалах справи наявні докази відправлення позивачем копії позовної заяви відповідачу на адресу: АДРЕСА_1, 69063 (а. с. 9-10), яка зазначена в позовній заяві та за якою відповідач зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у зв'язку з чим колегія суддів вважає, що позивачем були виконані вимоги ст. 56 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, матеріали справи містять поштові конверти, в яких Господарським судом Запорізької області відповідачеві було надіслано процесуальні документи по справі за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, і які повернуто підприємством поштового зв'язку із зазначенням "за закінченням встановленого строку зберігання (за не запитом)" (а. с. 87-88, 107-108, 116).

Як вбачається з матеріалів апеляційної скарги, Фізична особа - підприємець ОСОБА_4 також зазначив свою юридичну адресу - АДРЕСА_1, 69063, за якою судом першої інстанції направлялись процесуальні документи.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що господарським судом теж виконані вимоги щодо належного повідомлення апелянта про час та місце розгляду справи судом.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване рішення було надіслано сторонам 19.06.2017, що підтверджується відбитком штампу канцелярії Господарського суду Запорізької області з відповідним вихідним номером та датою на останньому аркуші рішення суду.

Із поштового повернення, наявного в матеріалах справи (а. с. 116), вбачається, що оскаржуване рішення надійшло на адресу відділення поштового зв'язку м. Запоріжжя ще 21.06.2017 та у зв'язку з неотриманням відповідачем повернулось до Господарського суду Запорізької області 24.07.2017.

Таким чином, у заявника була об'єктивна можливість завчасно отримати копію оскаржуваного рішення та звернутись до суду з апеляційною скаргою у межах встановленого ст. 93 Господарського процесуального кодексу України строку.

Крім того, сторона не позбавлена можливості ознайомитись з повним текстом рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень, яке було оприлюднено 21.06.2017 року.

Отже, можливість вчасного подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції залежала виключно від волевиявлення самого скаржника, тобто, мала суб'єктивний характер, тому підстав для відновлення пропущеного процесуального строку у даному випадку колегія суддів не вбачає, відтак, заявлене клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку не підлягає задоволенню.

Інших поважних причин пропуску процесуального строку заявником у клопотанні не зазначено.

Враховуючи викладене, колегія суддів відмовляє Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_4, м. Запоріжжя, у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Запорізької області від 13.06.2017.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 97 апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

Керуючись ст. 86, п. 4 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_4, м. Запоріжжя, у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку для подання апеляційної скарги.

Повернути без розгляду апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, м. Запоріжжя, на рішення Господарського суду Запорізької області від 13.06.2017 року у справі № 908/946/17.

Справу № 908/946/17 - повернути до Господарського суду Запорізької області.

Додаток на адресу скаржника: апеляційна скарга б/н від 14.09.2017 року з додатками на 20 арк., в тому числі оригінал квитанції про сплату судового збору № 0.0.847235817.1 від 13.09.2017 на суму 1' 760,00 грн.

Головуючий суддя В.М. Татенко

Судді: О.А. Марченко

Л.Ф. Чернота

Надруковано примірників:

2- позивачу; 1- відповідачу; 1- у справу.

Телеснюк І. В.