ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2017 р.Справа № 916/1639/17

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Волкова Р.В.,

при секретарі судового засідання Кришталь Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

За позовом: Публічного акціонерного товариства „Укрпошта в особі Одеської дирекції

до відповідача: Управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області

про стягнення 243558,33 грн.,

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1 (за довіреністю);

Від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство „Укрпошта в особі Одеської дирекції, звернувся до господарського суду з позовом до відповідача, Управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області про стягнення 243558,33 грн. заборгованості з яких: 193601,25 грн. основного боргу, 41237,07 грн. інфляційних втрат, 8720,01 грн. 3% річних, вказуючи на неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань за договором від 12.05.2015 р. № 07-245.

В обґрунтування своїх вимог посилається на укладання з відповідачем 12.05.2015р. договору про закупівлю послуги з виплати та доставки грошових допомог за державні кошти № 07-245, додаткову угоду №1 до Договору № 07-245 від 12.05.2015 р., неналежне виконання відповідачем умов договору, в частині оплати вартості отриманих послуг, гарантійні листи від 15.04.2016 р., від 01.06.2016 р., від 04.07.2016 р. та 12.01.2017р., лист-вимогу від 06.06.2016 р. та від 12.08.2016р., претензію від 15.08.2016р., приписи ст.ст. 193, 222 ГК України, ст.ст. 11, 202, 509, 525, 526, 610, 611, 612, 614, 617, 625, 629, 903 ЦК України, та інші обставини, які вказані у позовній заяві.

Відповідач, Управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області надав відзив на позов, в якому не заперечував проти задоволення позову. У разі задоволення позову про стягнення 243558,33 грн. заборгованості відстрочити виконання рішення на строк один місяць з моменту набрання рішенням законної сили.

15.09.2017 р. у судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду в порядку ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та доводи сторін, суд встановив наступне.

12.05.2015р. між Публічним акціонерним товариством „Укрпошта в особі Одеської дирекції (Виконавець, позивач) та Управлінням соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області (Замовник, відповідач) укладено договір про закупівлю послуги з виплати та доставки грошових допомог за державні кошти № 07-245 (Договір), за умовами якого, виконавець зобовязується надавати Замовнику послуги з виплат та доставки грошових допомог, що нараховуються органами праці та соціального захисту населення і фінансується за рахунок джерел, передбачених законодавством України у Овідіопольському районі, а Замовник прийняти і оплатити такі послуги.

Відповідно п. 4.1 Договору, розрахунки за надані послуги здійснюються одночасно з фінансуванням коштів на виплату допомог, а при відсутності коштів не пізніше наступного робочого з дня надходження бюджетного фінансування на зазначену мету.

Згідно п.6.1.4 Договору Замовник зобовязується сплачувати поштамтам, центрам поштового звязку Виконавця винагороду за надані послуги з виплати та доставки грошових допомог у термін та за тарифами, зазначеними у п. 4.1 Договору.

31.12.2015р. між сторонами було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору №07-245 від 12.05.2015 р., якою термін дії договору пролонговано до 31.03.2016 р.

Позивачем виконані зобовязання з виплати та доставки грошової допомоги в Овідіопольському районі в повному обсязі, за період з 01.01.2016р. по 31.01.2017р. включно.

В свою чергу, відповідач, в порушення умов договору, з 01.01.2016 р. не оплатив отримані послуги.

Натомість, від відповідача на адресу позивача надходили гарантійні листи від 15.04.2016 р., від 01.06.2016 р., від 04.07.2016 р. та 12.01.2017р., лист-вимогу від 06.06.2016 р. та від 12.08.2016р., якими гарантував та зобовязувався перевести оплату заборгованості в повному обсязі.

Пунктом 9.1 Договору передбачено, що у випадку виникнення спорів або розбіжностей сторони зобовязується вирішувати їх шляхом взаємних переговорів та консультацій.

Відповідно до п. 9.2 Договору, у разі недосягнення сторонами згоди спори вирішуються у судовому порядку.

З метою досудового врегулювання спору, позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогами стосовно погашення заборгованості, а саме 06.06.2016р. було направлено лист № 07-35-1144 на адресу відповідача з проханням вирішити питання щодо укладення договору про закупівлю послуги з виплати та доставки грошових допомог за державні кошти на 2016 рік, підписати акти звіряння розрахунків з виплати соціальних допомог за формою В9-м та провести розрахунки за надані послуги за попередні періоди до кінця червня 2016р.

12.08.2016р. позивач повторно направив лист № 07-35-1626 з аналогічними вимогами та попереджено, що у разі не вирішення питання буде вимушений стягнути заборгованість у судовому порядку.

15.08.2016р. позивач направив на адресу відповідача претензію, залишення її без відповіді та без задоволення спричинило звернення позивача до господарського суду Одеської області з позовною заявою в рамках провадження по даній справі.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За положеннями до ч.ч.1, 2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

П.1 ст.202 Цивільного Кодексу України встановлює, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За правилами ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.530 ЦК України встановлено, що якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст.627 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Аналогічні положення містяться в ч.ч.1,7 ст.193 ГК України, в яких визначено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобовязання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

За приписами ст.ст. 614, 617 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобовязання, якщо вона доведе що це порушення сталося внаслідок випадку або непоборної сили.

Згідно із ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобовязання.

В ч.1 ст.903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Господарський суд відзначає, що між сторонами виникли господарські зобовязання, підставами яких є письмовий Договір надання послуг.

При цьому позивач належним чином виконано взяті на себе обовязки та надано послуги на загальну суму 193601,25 грн., про що свідчать досліджені в описовій частині рішення документи.

В свою чергу відповідачем в порушення приписів ст.ст. 525, 526, 530, 610, 629, 901, 903 ЦК України, ч.ч.1,7 ст.193 ГК України та умов укладеного Договору не перераховано вартість отриманих послуг.

Враховуючи викладене, позовна вимога щодо стягнення з Управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області на користь позивача в сумі 193601,25 грн. основного боргу підлягає задоволенню у повному обсязі.

Частина 2 ст.625 ЦК України закріплює, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В звязку з цим, з посиланням на невиконання умов договору та вказані правові норми, позивачем нараховано:

- 8720,01 грн. 3% річних за період з 01.01.2016р. по 01.07.2017 р. (548 днів) на суму основного боргу - 193601,25 грн.;

- 41237,07 грн. інфляційних втрат за період з січня 2016р. по червень 2017р. на суму основного боргу - 193601,25 грн.

З урахуванням вказаних обставин, перевіривши розрахунок позивача, суд вважає вимоги позивача про стягнення 3% річних та інфляційних втрат обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст.43 ГПК України).

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню на суму 243558,33 грн. заборгованості з яких: 193601,25 грн. основного боргу, 41237,07 грн. інфляційних втрат, 8720,01 грн. 3% річних

Стосовно викладеного у відзиві клопотання про відстрочку виконання судового рішення на строк один місяць з моменту набрання рішенням законної сили, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Згідно із п.7.1.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України від 17.10.2012 р. № 9: відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Наприклад, відстрочка може надаватись за рішенням, у якому господарським судом визначено певний строк звільнення приміщення, повернення майна тощо.

В п.7.2 цієї ж постанови зазначено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом... Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) тяжке захворювання її самої або членів її сімї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Як вбачається з тексту клопотання Управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області, в обґрунтування необхідності надання відстрочки ним покладено доводи про відсутність достатньої кількості обігових коштів для погашення одразу всієї суми боргу, оскільки відповідач є бюджетною установою.

Пояснює, що з метою погашення вказаної заборгованості, відповідачем було підготовлено для розгляду та прийняття на сесії Овідіопольської районної ради, проект рішення „Про внесення змін до рішення районної ради від 29.01.2016 р. № 58-VII „Про затвердження районної цільової програми підтримки малозабезпечених верств населення на 2016-2017роки.

Виконання відповідачем договору у повному обсязі та погашення заборгованості перед позивачем вбачається можливим лише після прийняття вказаного рішення на сесії, на підставі якого Фінансовим управлінням Овідіопольської районної державної адміністрації буде перераховано необхідні кошти на рахунок відповідача.

Позивач не заперечує проти задоволення відповідної заяви про відстрочення виконання рішення.

Вивчивши доводи Управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області стосовно наявності підстав для відстрочки виконання судового рішення та зясувавши позицію представника позивача, господарський суд вважає можливим надати відстрочку виконання рішення суду у даній справі до 03.11.2017р.

Відповідно до ст.ст.44, 49 Господарського процесуального Кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача, оскільки спір виник внаслідок його неправильних дій.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 202, 526, 530, 610, 612, 614, 617, 625, 626, 627, 901, 903 Цивільного Кодексу України, ст.193 Господарського Кодексу України, ст.ст. 32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Публічного акціонерного товариства „Укрпошта в особі Одеської дирекції до Управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області про стягнення 243558,33 грн. -задовольнити.

2. Стягнути з Управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області (67801, м. Одеська обл., смт. Овідіополь, вул. Т.Шевченка, 169, код 03194950) на користь Публічного акціонерного товариства „Укрпошта в особі Одеської дирекції (65001, м. Одеса, вул. Садова, 10, код 22485297) 193601/сто девяносто три тисячі шістсот одну/грн. 25 коп. основного боргу, 41237/сорок одну тисячу двісті тридцять сім/грн. 07 коп. інфляційних втрат, 8720/вісім тисяч сімсот двадцять/грн. 01 коп. 3% річних.

3. Стягнути з Управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області (67801, м. Одеська обл., смт. Овідіополь, вул. Т.Шевченка, 169, код 03194950) до Державного бюджету (ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; код за ; банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві; код банку отримувача: 820019; рахунок отримувача: 0001; код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір в розмірі 3653/три тисячі шістсот пятдесят три/грн. 37 коп. судового збору.

4. Відстрочити виконання рішення господарського суду Одеської області від 15.09.2017р. по справі № 916/1639/17 до 03.11.2017 р.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області протягом десяти днів з моменту складення повного рішення. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Вступна та резолютивна частина рішення оголошені в судовому засіданні 15.09.2017 року.

Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

Повний текст рішення складений 20 вересня 2017 р.

Суддя Р.В. Волков