КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" вересня 2017 р. Справа№ 910/7246/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Калатай Н.Ф.

суддів: Сітайло Л.Г.

Баранця О.М.

при секретарі Черній О.В.

За участю представників:

від позивача: Юрченко А.В. - представник за довіреністю від 01.08.2017

від відповідача: Грищенко В.М. - адвокат за договором про надання правової допомоги від 17.09.2017

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Банк «Траст» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк «Траст» Кухарева В.В.

на рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2017

у справі № 910/7246/17 (суддя Антонова В.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства Банк «Траст» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк «Траст» Кухарева В.В.

до Товариства з обмеженою відповідальністю «КредиТу Ю»

про стягнення 447 688,42 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про стягнення з відповідача заборгованості за надані за договором № 25072016/1 про здійснення інформаційно-консультаційної діяльності у сфері споживчого кредитування від 25.07.2016, але неоплачені послуги в сумі 442 988,78 грн. та 3 % річних в сумі 4 699,64 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.07.2017, повний текст якого складений та підписаний 02.08.2017, у справі № 910/7246/17 відмовлено у задоволенні позову.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на тому, що позивач як на доказ надання послуг за договором № 25072016/1 про здійснення інформаційно-консультаційної діяльності у сфері споживчого кредитування від 25.07.2016 у спірний період посилається на наявність переліку клієнтів, які уклали кредитні договори з відповідачем у період з 01.10.2016 по 06.12.2016 за сприяння позивача, проте позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що кредитні договори, зазначені у такому переліку, були видані саме за сприяння позивача, а саме, не надано доказів дотримання встановленого спірним договором порядку оформлення факту надання позивачем послуг.

Не погоджуючись з рішенням суду, Публічне акціонерне товариство Банк «Траст» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк «Траст» Кухарева В.В. звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2017 у справі № 910/7246/17 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги позивача задовольнити.

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини справи та надані позивачем докази.

В обґрунтування вказаної позиції позивач послався на те, що п в. 5.1 спірного договору зазначено, що для цілей цього договору сторони домовились під терміном «видані у звітному періоді за сприяння позивача споживчі кредити» вважати суми кредитів, які були перераховані на рахунки позичальників за кредитними договорами, які були укладені за сприяння позивача у звітному періоді», а відтак, надані позивачем Виписки по особовому рахунку № 8001 за період з 01.09.2016 по 30.09.2016, за період з 01.10.2016 по 31.10.2016, за період з 01.11.2016 по 30.11.2016 та за період з 01.12.2016 по 06.12.2016 є належними доказами на підтвердження факту надання спірних послуг.

Також позивачем до апеляційної скарги додано додаткові докази (а.с. 38-269 т. 2), які згідно пояснень позивача, викладених у апеляційній скарзі, ним до суду першої інстанції не надавались, оскільки вони мають опосередковане значення для розгляду справи, проте, з огляду на те, що суд першої інстанції при вирішення спору сторін по суті не дослідив наявні в матеріалах справи очевидні докази та не зважив їх переконливими, позивач долучає вказані докази до матеріалів справи.

В судовому засіданні 19.09.2017 представник позивача звернувся до суду з усним клопотанням про вирішення судом апеляційної інстанції спору сторін з урахуванням цих додаткових доказів, проти задоволення якого відповідач заперечив.

Порадившись на місці колегія суддів відмовила у задоволенні вказаного клопотання з підстав, які будуть викладені в постанові, винесеній за наслідками розгляду цієї справи.

Ухвалою від 29.08.2017 колегією суддів Київського апеляційного господарського суду в складі: головуючий суддя - Калатай Н.Ф., судді Баранець О.М., Сітайло Л.Г. відновлено строк подання апеляційної скарги, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Банк «Траст» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк «Траст» Кухарева В.В. на рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2017 у справі № 910/7246/17 прийнято до розгляду та порушено апеляційне провадження.

Під час розгляду справи представник позивача апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення, а оспорюване рішення суду першої інстанції - без змін.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з урахуванням правил ст. ст. 99, 101 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі, колегія суддів встановила таке.

25.07.2016 позивач як агент та відповідач як кредитор уклали договір № 25072016/1 про здійснення інформаційно-консультаційної діяльності у сфері споживчого кредитування (далі Договір) (а.с. 12-19 т. 1), в п. 1.1 якого погодили, що відповідно до умов Договору позивач зобов'язується за дорученням відповідача від його імені та в його інтересах здійснювати наступні юридичні дії (далі Послуги або Доручені дії):

- інформувати Клієнтів (фізична особа - резидент України, яка звернулась до позивача або безпосередньо до відповідача з метою отримання споживчого кредиту - примітка суду) про умови споживчого кредитування та кредитні продукти, що діють у відповідача;

- отримувати від Клієнта у письмовій формі затвердженого у відповідача зразка згоду (дозвіл) на обробку його персональних даних;

- встановлювати особу Клієнта на підставі паспортного документу та картки платника податків (довідки про присвоєння ідентифікаційного номера);

- отримувати від Клієнта документи, що необхідні відповідачу для розгляду питання про отримання кредиту та прийняття кредитного рішення;

- здійснювати підготовку документів Клієнта, формувати в окрему справу дані щодо Клієнта та документи, що необхідні відповідачу для розгляду питання про надання кредиту та прийняття кредитного рішення, для подальшого передання такої справи відповідачу в порядку та в строки, передбачені Договором;

- контролювати підписання Клієнтом Заяв та кредитних договорів, типові форми яких затверджені виключно відповідачем;

- передавати до відповідача окрему сформовану справу по кожному Позичальнику з документами та даними Клієнта, на основі яких відповідачем було прийнято рішення щодо можливості надання кредиту в порядку визначеному п. 3.1.7 Договору.

Пунктом 5.1. Договору передбачено, що відповідач сплачує Агенту комісійну винагороду за Послуги, що надані відповідно до Договору, у наступному порядку та розмірі: відповідач сплачує позивачу комісійну винагороду у розмірі 12,5% (дванадцять цілих п'ять десятих) відсотків, в тому числі із врахуванням ПДВ, від загальної суми виданих у звітному періоді за сприянням Агента споживчих кредитів. Для цілей цього Договору сторони домовились під терміном «видані у звітному періоді за сприянням Агента споживчі кредити» вважати суми кредитів, які були перераховані на рахунки Позичальників за кредитними договорами, які були укладені за сприянням Агента у звітному періоді за вирахуванням:

- кредитів, Заяви по яким були акцептовані відповідачем, але кредитні кошти не були отримані Позичальником (не надійшли на його рахунок) у такому звітному періоді;

- кредитів, які Позичальники отримали у такому звітному періоді, але від яких в подальшому відмовились відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів».

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач зазначає про те, що за Договором він надав відповідачу послуги у період з 25.07.2016 по 06.12.2016, проте, сторонами були підписані та оплачені відповідачем лише тільки два Акти прийому-передачі послуг, а саме Акт № 1 від 31.08.2016 за послуги, надані у серпні 2016 року, та Акт № 2 від 25.10.2016 за послуги, надані у вересні 2016 року (а.с. 31-38 т. 1), в той час як за послуги, що надавались позивачем у жовтні та листопаді 2016 відповідачем не були сформовані та передані на узгодження відповідні Акти, та не було сплачено комісійну винагороду за надані послуги, і загальна вартість таких послуг, яка відповідачем сплачена не була, за даними бухгалтерської звітності позивача становить 442 988,78 грн.

З матеріалів справи слідує, що на підставі рішення Правління Національного банку України від 29.12.2016 № 559-рш та прийнятого Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення № 3085 від 30.12.2016 «Про початок процедури ліквідації ПАТ БАНК «ТРАСТ» та делегування повноважень ліквідатора банку» (а.с. 46-47 т. 1) з 30.12.2016 відкликано банківську ліцензію позивача, запроваджено процедуру ліквідації позивача строком на два роки з 30.12.2016 по 29.12.2018 включно, призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації позивача Кухарева Володимира Валентиновича.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з дня початку процедури ліквідації банку, серед іншого, вживає у встановленому законодавством порядку заходи до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб.

24.02.2017 позивачем на адресу відповідача було надіслано претензію про усунення порушень №436 від 24.02.2017 (а.с. 53-54 т. 1), в якій позивач вимагав погасити наявну заборгованість за надані послуги по Договору у розмірі 442 988,78 грн. На доказ направлення вказаної вимоги до матеріалів справи залучено належним чином засвідчену копію фіскального чеку № 9799 від 24.02.2017 (а.с. 55 т. 1).

Відповідач на вказану претензію не відповів, спірну заборгованості не погасив, наслідком чого і стало звернення до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції у задоволенні позову відмовив, що колегія суддів вважає вірним з огляду на таке.

У позовній заяві (а.с. 6-9 т. 1) позивач зазначив про те, що заявлена до стягнення у цій справі сума є заборгованістю за послуги, надані позивачем відповідачу у період з 01.10.2016 по 06.12.2016, і що факт та обсяги послуг, наданих у серпні на вересні 2016 року сторонами погоджені у актах № 1 від 31.08.2016 (послуги надані у серпні 2016 року - примітка суду) та № 2 від 25.10.2016 (послуги, надані у вересні 2016 року - примітка суду).

У довідці про надані послуги вих. № 1709 від 20.07.2017 (а.с. 167-227 т. 1) позивач зазначив про те, що заявлена до стягнення сума заборгованості складається з: недоплати за вересень 2016 року в сумі 4 625 грн., заборгованості за надані в період з 01.10.2016 по 31.10.2016 послуги в сумі 186 368,78 грн., заборгованості за надані в період з 01.11.2016 по 30.11.2016 послуги в сумі 227 207,50 грн. та заборгованості за надані в період з 01.12.2016 по 06.12.2016 послуги в сумі 24 787,50 грн.

Відповідач проти задоволення позову заперечує та зазначає, що всі послуги, які були надані позивачем за спірним договором, оформлені відповідними актами та відповідачем оплачені у повному обсязі, в той час послуги, стягнення плати за які є предметом цього позову, позивачем фактично надані не були.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частина 1 ст. 903 ЦК України встановлює, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Стаття 627 ЦК України встановлює, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Отже, сторони є вільними у визначенні умов договору, який ними укладається, проте після досягнення згоди та укладення відповідного договору його умови є обов'язковими для виконання сторонами.

За умовами п. п. 5.1.2. - 5.6. Договору:

- сплата належної комісійної винагороди позивачу здійснюється відповідачем протягом 5 (п'яти) робочих днів з моменту підписання Сторонами Акту прийому-передачі послуг, згідно Додатку 4 до цього Договору, за реквізитами, зазначеними в Акті;

- загальна сума отриманої позивачем протягом строку дії Договору винагороди становить ціну Договору;

- сума винагороди, що підлягає сплаті за звітний період, визначається сторонами в Акті прийому-передачі послуг (надалі - Акт), що складається відповідачем та надається позивачу не пізніше 20 (двадцятого) числа кожного місяця наступного за тим, за який проводиться такий розрахунок. Акт складається на підставі реєстру виданих кредитів за розрахунковий місяць, що ведеться у відповідача;

- позивач протягом двох робочих днів з моменту отримання Акту здійснює перевірку проведеного відповідачем розрахунку суми винагороди, в разі згоди з яким надає відповідачу підписаний Акт, підписаний уповноваженою особою та завірений печаткою;

- у разі якщо позивач не згоден з розрахунком суми винагороди, який здійснений відповідачем, позивач у строк, зазначений в п. 5.4. Договору, надає відповідачу свої письмові обґрунтування та заперечення щодо суми винагороди;

- відповідач протягом двох робочих днів з моменту отримання, розглядає заперечення та узгоджує з позивачем суму винагороди. Після досягнення згоди позивач надає відповідачу Акт, підписаний уповноваженою особою та завірений печаткою.

У пунктах 3.3. - 3.3.6 Додатку № 1 до Договору «Порядок оформлення кредитів, формування тат передача кредитних справ» (а.с. 20-22 т. 1) сторони дійшли згоди про те, що Співробітник позивача здійснює наступний порядок дій:

- роздруковує Кредитний договір у 2-х екземплярах та Анкету;

- передає Клієнту на підпис Кредитний договір у 2-х екземплярах та Анкету;

- Клієнт підписує всі примірники документи та передає підписані документи Співробітнику позивача;

- Співробітник позивача перевіряє документи з метою засвідчитись, що Клієнт проставив підписи (підпис має бути аналогічним підпису Клієнта в паспорті) та помітки у всіх необхідних полях документів: якщо одне або більше полів, що підлягає підпису - не заповнене, Співробітник позивача повертає пакет документів Клієнту та вказує поля, які повинні бути підписані з боку Клієнта; якщо всі документи Клієнта підписані згідно вимог відповідача, Співробітник позивача сканує всі сторінки підписаних Клієнтом Кредитного договору і Анкети та відправляє вищезазначені сканокопії документів відповідачу на електронну пошту ;

- якщо у відповідача відсутні зауваження до оформлених документів, позивач здійснює видачу кредиту на поточний/картковий рахунок Клієнта.

В п. п. 3.4. - 3.4.9. Додатку №1 до Договору встановлений наступний порядок формування та передачі Кредитної справи:

- Співробітник позивача формує Кредитну справу, згідно вимог Додатку 1.3 до Порядку, та заповнює Чек-лист (в одному екземплярі), згідно Додатку 1.4 до Порядку, який є невід'ємною частиною Кредитної справи, та засвідчує його своїм підписом;

- для обліку оформлених Дозволів Співробітник позивача веде Реєстр Дозволів (Додаток 1.2) до Порядку;

- Співробітник позивача, в день передачі Кредитних справ до відповідача, роздруковує два примірника Акту прийому-передачі документів, з яких один примірник повертають позивачу із зафіксованою датою та підписом Контролера, як факт отримання документів;

- Співробітник позивача направляє конверт з Кредитними справами та Актами прийому-передачі документів відповідачу шляхом відправки листа засобами поштового зв'язку з повідомленням про вручення або кур'єром за юридичною адресою відповідача;

- Співробітник позивача, у день відправки Кредитних справ, направляє відповідачу пакет Дозволів разом з двома примірниками Реєстру Дозволів за відповідний період засобами поштового зв'язку з повідомленням про вручення або кур'єром за юридичною адресою відповідача;

- прийом та перевірку Кредитних справ здійснює відповідальна особа відповідача (надалі-Контролер). Контролером, при отриманні кредитних справ та Дозволів, фіксує дату отримання на двох примірниках Акта прийому-передачі документів, з яких другий примірник надсилає за зворотною адресою Співробітнику позивача для повідомлення про отримання документів;

- Контролер, при отриманні Кредитних справ, фіксує дату отримання конверту та протягом 14 банківських днів з моменту отримання проводить перевірку комплектності та коректності оформлення Кредитних справ;

- після перевірки всього пакету Кредитних справ відповідно до Акту прийому-передачі документів, Контролер візує та проставляє дату та печатку відповідача на двох примірниках Акту прийому-передачі документів, зберігає 1-й примірник, а 2-й примірник передає Співробітнику позивача разом з Кредитними справами до повернення (якщо такі є) шляхом відправки листа засобами поштового зв'язку з повідомленням про вручення;

- при отриманні Кредитної справи на доопрацювання, Співробітник позивача проводить доопрацювання кредитної справи протягом 5 (п'яти) банківських днів. По факту опрацювання Співробітник позивача направляє доопрацьовану кредитну справу до відповідача.

Отже, умовами Договору, які є обов'язковими для сторін, вони погодили певний порядок підтвердження факту надання позивачем відповідачу послуг, які надаються за Договром, зокрема, шляхом складення позивачем відповідних Кредитних справ, направлення їх з Актом приймання-передачі відповідачу шляхом відправки листа засобами поштового зв'язку з повідомленням про вручення або кур'єром за юридичною адресою відповідача, перевірки відповідачем комплектності та коректності оформлення таких справ протягом певного періоду, у випадку необхідності, направлення їх позивачу для доопрацювання та згодом підписання та повернення позивачу Акту прийому-передачі документів шляхом відправки листа засобами поштового зв'язку з повідомленням про вручення.

Водночас сума винагороди за надані послуги визначається сторонами в Акті прийому-передачі послуг, який складається відповідачем на підставі реєстру виданих кредитів за розрахунковий місяць, що ведеться у відповідача та надається позивачу не пізніше 20 (двадцятого) числа кожного місяця, наступного за тим, за який проводиться такий розрахунок, вказаний акт протягом двох робочих днів з моменту отримання його позивачем останнім перевіряється та або підписується та повертається відповідачу, або, у разі якщо позивач не згоден з розрахунком суми винагороди, останній надає відповідачу свої письмові обґрунтування та заперечення щодо суми винагороди, які відповідач протягом двох робочих днів з моменту отримання розглядає та узгоджує з позивачем суму винагороди, а після досягнення згоди позивач надає відповідачу Акт, підписаний уповноваженою особою та завірений печаткою.

Позивачем під час розгляду справи в суді першої інстанції на підтвердження факту надання послуг, стягнення плати за які є предметом цього позову, у довідці про надані послуги (а.с. 167-227 т. 1) зазначено перелік клієнтів, які, за твердженням позивача, уклали кредитні договори з відповідачем у період з 01.10.2016 по 06.12.2016 за сприяння позивача, та надано виписки по особовим рахунках № 8001 та № 1200 за період з 01.09.2016 по 06.01.2017, зі змісту яких слідує, що відповідачем фізичним особами перераховувались грошові кошти як кредит за відповідними кредитними договорами.

Водночас, як вірно встановлено судом першої інстанції, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що кредитні договори, зазначені у вказаних вище документах, були видані саме за сприянням позивача на виконання умов Договору, в той час як факт надання таких послуг, їх обсяги та, відповідно, розмір плати за такі послуги, виходячи з умов Договору має бути підтверджений відповідними доказами, а саме Кредитними справами, або підписаними сторонами Актами приймання-передачі таких справи, або доказами направлення таких документів відповідачу для підписання, проте таких документів суду першої інстанції позивачем надано не було.

Щодо доданих позивачем до апеляційної скарги додаткових доказів (а.с. 38-269 т. 2), які згідно пояснень позивача, викладених у апеляційній скарзі, ним до суду першої інстанції не надавались оскільки вони мають опосередковане значення для розгляду справи, проте, з огляду на те, що суд першої інстанції при вирішення спору сторін по суті не дослідив наявні в матеріалах справи очевидні докази та не зважив їх переконливими, позивач долучає вказані докази до матеріалів справи, та відповідного усного клопотання про вирішення судом апеляційної інстанції спору сторін з урахуванням цих додаткових доказів, поданого позивачем в судовому засіданні 19.09.2017, слід зазначити таке.

Вказані докази складаються з електронної переписки між сторонами, копій Чек-листів та актів прийому-передачі документів.

Враховуючи, що апелянт додав ці документальні докази до апеляційної скарги, на дату прийняття спірного рішення зазначених документальних доказів суд першої інстанції в своєму розпорядження не мав.

Частиною 1 ст. 101 ГПК України встановлено, що в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Частинами 3, 4 п. 9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» від 17.05.2011 № 7 встановлено, що у вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з'ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об'єктивно оцінити поважність цих причин. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття. До згаданих підстав належить, зокрема, необґрунтоване відхилення судом першої інстанції клопотань сторін про витребування господарським судом доказів у порядку статті 38 ГПК. У такому разі суд апеляційної інстанції за відповідним клопотанням сторони самостійно витребує необхідні додаткові докази.

Позивачем не надано жодних доказів того, що вказані документи не могли бути надані суду першої інстанції.

При цьому слід врахувати, що ухвалою від 21.06.2017 (а.с. 151-153 т. 1) суд першої інстанції витребував у позивача докази надання послуг за Договором, проте позивач документів, які ним були додані до апеляційної скарги, суду першої інстанції не надав, зазначивши під час апеляційного перегляду лише те, що він вважає такі документи такими, що мають опосередковане значення для розгляду справи .

Відповідно до ст. 124, п.п. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Прийняття судом апеляційної інстанції додаткових документів на стадії апеляційного провадження за відсутності визначених ст. 101 ГПК України підстав для їх прийняття, тобто без наявності належних доказів неможливості їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від заявника, фактично порушує принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, адже у такому випадку суд створює позивачу більш сприятливі, аніж відповідачу умови в розгляді конкретної справи.

За таких обставин, додані позивачем до апеляційної скарги додаткові докази (а.с. 38-269 т. 2) при розгляді апеляційної скарги як додаткові докази колегією суддів не приймається.

Відповідно до статті 32 ГПК кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Обов'язок доказування, а отже і подання доказів відповідно до ст. 33 ГПК України покладено саме на сторони та інших учасників судового процесу, а тому суд лише створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства;

Саме змагальність сторін, яка реалізується в господарському процесі через ст. 33 ГПК України дає змогу суду всебічно, повно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи та внаслідок чого ухвалити законне, обґрунтоване і справедливе рішення у справі;

Вказана норма ГПК України зобов'язує доводити свою правову позицію саме ту сторону, яка на неї посилається.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на обставини, які викладені вище, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що позивач належаними та допустимими доказами не довів наявність заявленої до стягнення за Договором заборгованості в сумі 442 988,78 грн.

При цьому колегія враховує те, що частина з заявленої позивачем до стягнення заборгованості, а саме недоплата за вересень 2016 року в сумі 4 625 грн., стосується того періоду надання послуг, за який сторонами підписаний акт прийому-передачі № 2 від 25.10.2016 (а.с. 33-38 т. 1), який, за умовами Договору, є належним доказом обсягів наданих послуг.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 4 699,64 грн. колегія суддів зазначає про те, що вказана вимога не сформульована як самостійна, не містить окремого обґрунтування і доказів, а є правовим наслідком стягнення основного боргу, а тому, за відсутності підстав для такого, не може бути задоволена.

За таких обставин, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 442 988,78 грн. та 3 % річних в сумі 4 699,64 грн.

Рішення суду першої інстанції залишається без змін.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства Банк «Траст» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк «Траст» Кухарева В.В. задоволенню не підлягає, рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2017 у справі № 910/7246/17 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи, підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 44, 49 ГПК України судові витрати за подачу апеляційної скарги покладаються на позивача.

Керуючись ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Банк «Траст» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк «Траст» Кухарева В.В. на рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2017 у справі № 910/7249/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2017 у справі № 910/7246/17 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/7246/17.

Головуючий суддя Н.Ф. Калатай

Судді Л.Г. Сітайло

О.М. Баранець