ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26.09.2017 Справа №905/1980/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є.

при секретарі судового засідання Кащеєві А.О.

розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь", м. Маріуполь

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі регіональної філії "Донецька залізниця" ОСОБА_1 акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Лиман

про стягнення збитків у розмірі 12047,87 грн.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: ОСОБА_2- за довіреністю.

У судовому засіданні 07.09.2017 оголошувалась перерва до 26.09.2017

Суть спору: Позивач, Приватне акціонерне товариство "Металургійний комбінат "Азовсталь", м. Маріуполь, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, ОСОБА_1 акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі регіональної філії "Донецька залізниця" ОСОБА_1 акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Лиман про стягнення збитків у розмірі 12047,87 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вагони №56026487, №62467980 з вантажем на станцію Сартана Донецької залізниці прибули з недостачею, яка підтверджена складеними цією ж станцією комерційними актами №БА 783283/878 від 03.08.2016, №БА 783284/879 від 03.08.2016. На думку позивача нестача виникла під час перевезення і відповідальність за понесені збитки має нести перевізник.

Ухвалою від 22.08.2017 господарського суду Донецької області порушено провадження по справі №905/1980/17.

Позивач в судовому засіданні 07.09.2017 наполягав на задоволенні позовних вимог.

Відповідач надав суду заперечення на позовну заяву №2022/238 від 13.09.2017, в якому проти задоволення позову заперечує у звязку з пропущенням позивачем шестимісячного терміну звернення до суду.

Перед початком розгляду справи по суті представників сторін було ознайомлено з правами та обовязками відповідно до ст.ст. 20, 22 Господарського процесуального кодексу України.

Вивчивши матеріали справи, господарський суд встановив:

31.07.2016 зі станції Авдіївка Донецької залізниці на станцію Сартана Донецької залізниці ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод (вантажовідправник) відправлено ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" (вантажоодержувач) згідно накладної №49895543 у вагонах №56026487, №62467980 вантаж навал, кокс доменний (вологий) (оригінал вищевказаної накладної наявний в матеріалах справи).

При оформленні залізничної накладної №49895543: у вагоні №56026487 відповідачем вказано масу вантажу 36750кг, тара 22300кг; у вагоні №62467980 відповідачем вказано масу вантажу 42650кг, тара 23200кг.

Як свідчить розділ 26 вищевказаної накладної, маса вантажу визначена відправником на вагонних вагах.

Правильність внесених відомостей до вищезазначеної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Позивач є покупцем вугільної продукції за договором №107/16Сб укладеним 01.02.2016 з ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод .

02.08.2016 вагон №56026487 прибув на станцію Сартана Донецької залізниці (станція призначення). Так, на попутній станції Волноваха, складений акт загальної форми №11358 від 02.08.2016, було здійснено комісійне переважування вагону №56026487 на справних 150-т вагах, повірених 08.09.2015, за результатами якого був складений комерційний акт №БА 783283/878 від 03.08.2016, оригінал якого наявний в матеріалах справи.

Згідно комерційного акту №БА 783283/878 від 03.08.2016 за документом зазначена вага: нетто 36750 кг, тара 22300кг. При переваженні виявилось: брутто 57200кг, нетто 34900кг, тара 22300кг, що менше ваги у накладній на 1850кг. Вагон зважувався двічі, результат не змінився. Вантаження у вагоні вище рівня бортів на 40-50см, шапкою. Вантаж маркірований однією подовжньою смугою вапном. Над 2-3 люками по ходу поїзду є, поглиблення довжиною 4-5м, по ширині вагону, углиб 60-80см. В районі поглиблення маркіровка відсутня. Вагон бездвірний, люка закриті. Технічно справний. Течі вантажу немає.

Комерційний акт з боку залізниці підписано належними особами.

Таким чином, комерційним актом №БА 783283/878 від 03.08.2016, встановлено, що недостача у вагоні №56026487 складає 1850кг.

02.08.2016 вагон №62467980 прибув на станцію Сартана Донецької залізниці (станція призначення). Так, на попутній станції Волноваха, складений акт загальної форми №11356 від 02.08.2016, було здійснено комісійне переважування вагону №62467980 на справних 150-т вагах, повірених 08.09.2015, за результатами якого був складений комерційний акт №БА 783284/879 від 03.08.2016, оригінал якого наявний в матеріалах справи.

Згідно комерційного акту №БА 783284/879 від 03.08.2016 за документом зазначена вага: нетто 42650 кг, тара 23200кг. При переваженні виявилось: брутто 63250кг, нетто 40050кг, тара 23200кг, що менше ваги у накладній на 2600кг. Вагон зважувався двічі, результат не змінився. Вантаження у вагоні вище рівня бортів на 40-50мм, шапкою. Вантаж маркірований однією подовжньою смугою вапном. Над 1-м. 7-м люками по ходу поїзду є, поглиблення довжиною 1,5-2,0м, шириною 1,5м, углиб 60-80см. В районі поглиблення маркіровка відсутня. Вагон бездвірний, люка закриті. Технічно справний. Течі вантажу немає.

Комерційний акт з боку залізниці підписано належними особами.

Таким чином, комерційним актом №БА 783284/879 від 03.08.2016, встановлено, що недостача у вагоні №62467980 складає 2600кг.

Позивач вважає, що недостача вантажу в спірних вагонах виникла з вини відповідача, який не забезпечив збереження вантажу під час перевезення, та просить стягнути з відповідача збитки у розмірі 12047,87грн. (розрахунок вартості недостачі вантажу зроблено із врахуванням норми недостачі у розмірі 2% маси нетто вантажу).

Відповідно до статті 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються із положеннями статті 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно п.2 ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 ЦК України обумовлено, що у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст.12 Закону України "Про залізничний транспорт" залізниці повинні забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Ст.23 Закону "Про залізничний транспорт" передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин. Стаття 110 Статуту залізниць України передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Згідно з ст.113 Статуту залізниць України за незбереження прийнятого до перевезення вантажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача чи пошкодження виникли з не залежних від перевізника причин.

Згідно ст. 26 Закону України "Про залізничний транспорт" обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Статтею 129 Статуту залізниць України передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць; для засвідчення маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Відповідно до ст.130 Статуту залізниць України право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Положеннями Статуту визначено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ч. 1 ст. 114 Статуту).

Як встановлено судом, розрахунок вартості недостачі вантажу здійснений позивачем на підставі акту прийому-передачі №91036894 від 31.07.2016 згідно договору №107/16СБ від 01.02.2016, що засвідчує передання Приватним акціонерним товариством "Авдіївський коксохімічний завод" Приватному акціонерному товариству "Металургійний комбінат "Азовсталь", у тому числі вантаж у вагонах №56026487, №62467980; рахунку - фактури №91036894 від 31.07.2016 ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод" на загальну суму до сплати 9535207,62грн., із визначенням постачальника - ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод", вантажовідправника ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод", платник - ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь".

З огляду на таке, суд приймає вищевказані документи як документи відправника, що підтверджує кількість та вартість відправленого вантажу у розумінні ч.1 ст.115 Статуту залізниць України.

В матеріалах справи містяться докази оплати ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" за товар згідно до рахунку фактури №91036894 від 31.07.2016.

Отже твердження відповідача про відсутність доказів вартості товару та сплати позивачем за втрачений товар спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту, недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Як встановлено судом, розрахунок вартості недостачі вантажу здійснений позивачем з урахуванням норми природної втрати 2 % маси нетто вантажу.

У графі 20 залізничної накладної №49895543 від 31.07.2016 найменування вантажу зазначено, що спірний вантаж навал, кокс доменний, вологий.

За приписами п.27 Правил видачі вантажів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) для вантажів рідких або зданих до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані становить 2%.

Так, за даними комерційних актів: №БА 783283/878 від 03.08.2016, недостача у вагоні №56026487 складає 1850кг.; №БА 783284/879 від 03.08.2016, недостача у вагоні №62467980 складає 2600кг.

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача збитків, які виникли у звязку з незбереженням вантажу при перевезенні у розмірі 12047,87грн.

Суд зробив розрахунок збитків у вигляді нестачі та встановив, що позивач вірно розрахував суми недостачі.

1. За розрахунком суду нестача у вагоні №56026487 склала 4681,84грн.з ПДВ:

36750 кг Х 2% = 735 кг; 1850 кг - 735 кг = 1115 кг; 1115кг х 4198,96/1000 = 4681,84грн. з ПДВ, де:

36750 кг - маса нетто у вагоні №56026487,

1850 кг - розмір недостачі за комерційним актом №БА 783283/878 від 03.08.2016,

735 кг - норма природної втрати,

4198,96 грн. - вартість 1 т спірного вантажу з ПДВ.

2. За розрахунком суду нестача у вагоні №62467980 склала 7366,03грн. з ПДВ:

42650 кг Х 2% = 853 кг; 2600 кг - 853 кг = 1747кг; 1747кг х 4216,39/1000 = 7366,03грн. з ПДВ, де:

42650 кг - маса нетто у вагоні №62467980,

2600 кг - розмір недостачі за комерційним актом №БА 783284/879 від 03.08.2016,

853 кг - норма природної втрати,

4216,39 грн. - вартість 1 т спірного вантажу з ПДВ.

За таких обставин, господарський суд вважає, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ "АЗОВСТАЛЬ" є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Заява відповідача про застосування позовної давності судом не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 315 ГК України передбачено можливість досудового врегулювання господарського спору та визначено, що до пред'явлення перевізникові позову, що випливає з договору перевезення вантажу, можливим є пред'явлення йому претензії. Претензії можуть пред'являтися протягом шести місяців, а претензії щодо сплати штрафів і премій - протягом сорока п'яти днів. Перевізник розглядає заявлену претензію і повідомляє заявника про задоволення чи відхилення її протягом трьох місяців, а щодо претензії з перевезення у прямому змішаному сполученні - протягом шести місяців. Претензії щодо сплати штрафу або премії розглядаються протягом сорока п'яти днів. Якщо претензію відхилено або відповідь на неї не одержано в строк, зазначений у частині третій цієї статті, заявник має право звернутися до суду протягом шести місяців з дня одержання відповіді або закінчення строку, встановленого для відповіді.

Частиною 1 статті 261 Цивільного кодексу України, яка є загальною нормою, встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Статтею 257 Цивільного кодексу України визначено загальну позовну давність тривалістю у три роки, однак, в силу приписів статті 258 цього ж Кодексу для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність, зокрема, скорочена порівняно із загальною позовною давністю.

Частиною 3 статті 925 Цивільного кодексу України, яка є спеціальною нормою, визначено, що до вимог, що випливають із договору перевезення вантажу, пошти, застосовується позовна давність в один рік з моменту, що визначається відповідно до транспортних кодексів (статутів).

Відповідно до ст. 136 Статуту залізниць України позови до залізниць можуть бути пред'явлені у шестимісячний термін, що обчислюється відповідно до вимог статті 134 цього Статуту, яким передбачено також і 6-місячний строк для пред'явлення претензії.

Статтею 315 Господарського кодексу України передбачено право заявника на звернення з позовом до суду після перебігу 6-місячного строку на подання претензії та отримання відповіді на неї.

Відповідно до пункту 4.7.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" у визначенні перебігу позовної давності за позовами до перевізників, що випливають з договорів перевезення вантажів, слід враховувати таке: якщо до подання позову позивач скористався своїм правом на пред'явлення перевізникові претензії, шестимісячний строк позовної давності починається з дня одержання відповіді на претензію або закінчення строку, встановленого для такої відповіді (частина четверта статті 315 Господарського кодексу України; оскільки дотримання претензійного порядку не є обов'язковим, то у вирішенні питання про початок перебігу строку позовної давності в розумінні цієї норми Господарського кодексу України слід виходити з того, що такий перебіг починається після закінчення строку пред'явлення претензії і строку її розгляду (частини друга і третя статті 315 Господарського кодексу України), незалежно від того, чи пред'являлася відповідна претензія до перевізника.

В даному випадку обставини, що спричинили заявлені вимоги позивача, виникли 03.08.2016 (момент складання комерційних актів), позов поданий до господарського суду Донецької області 17.08.2017 (згідно поштового штемпеля на конверті), при цьому строк пред'явлення претензії (шість місяців) та строк її розгляду (три місяці), отже за висновками суду строк позовної давності встановленої для предявлення позовів, що випливають з договорів перевезення, по даній справі позивачем не пропущений.

Судовий збір відповідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

На підставі ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 43, 44, 49, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь", м. Маріуполь до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі регіональної філії "Донецька залізниця" ОСОБА_1 акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Лиман про стягнення збитків у розмірі 12047,87 грн., задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця (03680, м.Київ, вул. Тверська, 5, ) в особі Регіональної філії Донецька залізниця (84440, Донецька область, м. Лиман, вул. Привокзальна, 22, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" (87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Лепорського, 1, ) збитки у розмірі 12047,87 грн., витрати на оплату судового збору в розмірі 1600,00грн.

Видати наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні 26.09.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення буде складено та підписано 02.10.2017.

Повний текст рішення підписано 02.10.2017

Суддя Г.Є. Курило