ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2017 року Справа № 904/3461/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Березкіної О.В., Вечірко І.О.

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

представники сторін:

від позивача: Керекеша С.М., довіреність №10/4-27 від 23.05.2017 р.;

відповідач: ОСОБА_2, фізична особа, паспорт, серія НОМЕР_1 виданий Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області від 04.08.1997 р.;

від третьої особи: Річко І.В., Річко І.В., довіреність №23 від 16.05.2017 р.;

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Дніпро на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.04.2017 року у справі № 904/3461/17

за позовом Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, м. Дніпро

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Дніпро

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Комунальне підприємство "Дніпровський метрополітен" Дніпровської міської ради, м. Дніпро

про стягнення заборгованості за договором оренди,

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Дніпропетровської області звернувся Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за орендну плату перед міським бюджетом у розмірі 32 013,31грн., пені у розмірі 3 356,85грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста, №06-ДКП/16 від 27.01.2016р., укладеного між сторонами, в частині повного та своєчасного внесення орендної плати.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 27.04.2017 року у справі №904/3461/17 (суддя Петрова В.І.) позов задоволено частково, стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради заборгованість за орендну плату перед міським бюджетом у розмірі 32 013,31грн., пеню у розмірі 3 294,30грн. та 1 597,17грн. судового збору, в іншій частині позову відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що відповідачем в порушення своїх зобов'язань за договором не було сплачено орендну плату у повному обсязі до міського бюджету, тоді як заборгованість відповідача перед позивачем з орендної плати перед міським бюджетом за період з 27.01.2016 року по 31.01.2017 року складає 32 013,31 грн.

Не погодившись з даним рішенням місцевого господарського суду, Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що рішення господарського суду було прийнято на підставі не повністю досліджених доказів, з порушенням норм матеріального права при недотриманні норм процесуального права.

А саме, скаржник вказує на те, що суд не врахував його клопотання про відкладення розгляду справи, чим не надав йому можливості подати відзив на позов та долучити до матеріалів справи усі документи, що стосуються суті спору.

Вважає, що під час підписання 27.01.2016 року договору оренди № 06-ДКП/16 сторонами не була досягнута згода з усіх його істотних умов. У вирішенні даного питання слід звернути особливу увагу на п. 1.1 Договору «Предмет договору», який містить посилання на додаток до Договору, але такого додатку не існує. Виходячи зі змісту ст. 638 ЦК України, ст. 181 ГК України, наполягає на тому, що без погодження предмету договору такий договір не є укладеним.

Зазначає, що після укладання Договору оренди через те, що об'єкт оренди був відімкнений від мережі електропостачання, він звернувся до «Дніпрообленерго» з метою підключення предмету оренди до мережі електропостачання. Однак, у зв'язку з тим, що не мав змоги користуватися об'єктом оренди за призначенням звернувся до Позивача з письмовою заявою щодо скасування орендної плати до моменту підключення об'єкту оренди до мережі електропостачання, у відповідності до ч. 6 ст. 762 ЦК України.

Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради та Комунальне підприємство "Дніпровський метрополітен" Дніпровської міської ради у відзивах на апеляційну скаргу просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.04.2017 року по справі №904/3164/17 залишити без змін.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.05.2017 року (у складі колегії суддів: головуючого судді Чимбар Л.О. (доповідач) суддів: Вечірко І.О., Березкіна О.В.) апеляційну скаргу було прийнято та призначено до розгляду на 19.06.2017 року.

19.06.2017 року по справі оголошувалась перерва до 09.08.2017 року.

08.08.2017 року розпорядженням В.о. керівника апарату суду Барановою А.В. №1384/17 відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматичну систему документообігу суду призначено повторний автоматичний розподіл справи №904/3461/17 у зв'язку з перебуванням головуючого судді - доповідача Чимбар Л.О. у відпустці.

Таким чином, в результаті повторного автоматичного розподілу, справу №904/3461/17 було передано судді - доповідачу Іванову О.Г.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 09.08з.2017 року (у складі колегії суддів: головуючого судді Іванов О.Г.(доповідач) суддів: Вечірко І.О., Березкіна О.В.) було прийнято справу №904/3461/17 до свого провадження та призначено до розгляду на 31.08.2017 року.

31.08.2017 року у судовому засіданні по справі №904/3461/17 було оголошено перерву до 28.09.2017 року.

В судовому засіданні 28.09.2017 року Дніпропетровським апеляційним господарським судом була оголошена вступна та резолютивна частина постанови у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд встановив наступні обставини.

27.01.2016 року між Департаментом корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради, правонаступником якого є Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради, (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (орендар) було укладено договір оренди №06-ДКП/16 нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста, за умовами якого орендодавець на підставі рішення міської ради від 21.03.2007р. №41/11 зі змінами та доповненнями передав, а орендар прийняв у строкове платне користування комунальне нерухоме майно - частина підземного переходу загальною площею 30,76 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, вартість якого згідно з незалежною оцінкою становить 260 979,00грн. без ПДВ, що перебуває на балансі КП "Дніпропетровський метрополітен" Дніпропетровської міської ради для використання під розміщення торговельного об'єкту з продажу непродовольчих товарів (а.с. 14-22).

Відповідно до п.2.2. договору орендар вступає у строкове платне користування об'єктом оренди з дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі об'єкта оренди.

Пунктом .2.3. договору передбачено, що передача об'єкта оренди в оренду здійснюється за вартістю згідно з незалежною оцінкою, проведеною станом на 02.11.2015 року, на підставі акта приймання-передачі об'єкта оренди, підписаного балансоутримувачем, орендодавцем та орендарем.

Згідно п.3.1. договору розрахунок орендної плати здійснюється за Методикою розрахунку порядку використання плати за оренду комунального нерухомого майна, затвердженою міською радою, при цьому орендна ставка за використання комунального нерухомого майна, встановлена згідно з протоколом №02/16 від 25.01.2016р. засідання комісії з проведення конкурсів на право оренди об'єктів нерухомого майна, що належать до комунальної власності територіальної громади міста.

Розмір орендної плати відповідно до розрахунку орендної плати, що є невід'ємною частиною цього договору, становить 4 020,94грн. без ПДВ (базова за грудень 2015р.). Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється згідно чинного законодавства та в повному обсязі спрямовується орендарем на рахунок балансоутримувача. Орендна плата за перший місяць оренди визначається шляхом коригування розміру орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за період з першого числа наступного за базовим місяця до останнього числа першого місяця оренди, починаючи з січня 2016р року (п.3.2. договору).

Згідно пункту 3.3 договору за користування об'єктом оренди орендар сплачує орендну плату, яку спрямовує: 50% від загальної суми орендної плати у розмірі 2 010,47грн. - до загального фонду міського бюджету; 50% від загальної суми орендної плати у розмірі 2 010,47грн. - на рахунок балансоутримувача об'єкта оренди.

Пунктом 3.4 договору Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом корегування орендної плати за попередній місяць з урахуванням індексу інфляції за поточний місяць.

Відповідно до п.3.5. договору орендна плата сплачується орендарем щомісяця у термін не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, і не залежить від наслідків господарської діяльності орендаря. Орендна плата сплачується орендарем за весь час фактичного використання об'єкта оренди до дати підписання акта приймання-передачі об'єкта оренди включно.

Пунктом 5.2. договору передбачено, що орендар зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за весь час фактичного використання об'єкта оренди до дати підписання акта приймання - передачі об'єкта оренди, включно.

Пунктом 10.1. договору зазначено, що договір діє з 27.01.2016 року до 13.01.2019 року включно.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачу за актом приймання - передачі від 27.01.2016 року було передано об'єкт оренди (а.с.23).

Додатковою угодою №1 від 22.07.2016 року сторони виклали п.3.3. договору в такій редакції: "за користування об'єктом оренди орендар сплачує орендну плату, яку спрямовує:

- 70% від загальної суми орендної плати до загального фонду міського бюджету;

- 30% від загальної суми орендної плати на рахунок балансоутримувача об'єкта оренди..." (а.с. 25).

Зміни до договору, внесені додатковою угодою, набувають чинності з 20.04.2016 року і діють на майбутнє.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди нерухомого майна, в частині повного та своєчасного внесення орендної плати, позивачем нараховано заборгованість з орендних платежів за період з 27.01.2016 року по 31.01.2017 року в розмірі 32 013,31грн. та пеню у розмірі 3 356,85 грн., які відповідачем добровільно не сплачені, що і є предметом даного спору.

Мотиви, з яких виходила апеляційна інстанція при винесенні постанови.

Відповідно до ст. 283 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ). Об'єктом оренди можуть бути, зокрема, інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб'єктам господарювання. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно статті 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ст.2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", який розповсюджується на спірні правовідносини, орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідне орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Таким чином, відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі Договору оренди, є господарськими зобов'язаннями, а згідно з приписами статей 193 ГК України, 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Матеріалами справи підтверджено, що спірний договір недійсним не визнавався, у передбачений законодавством або умовами договору спосіб не розривався, заяв про відсутність наміру продовження його дії сторони один одному не подавали, а тому цей договір на час звернення позивача з позовом до суду і на час розгляду справи був чинним, тобто відповідач має всі належні підстави для виконання своїх зобов`язань за договором.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем було виконано умови договору у повному обсязі, що підтверджується актом приймання - передачі від 27.01.2016 року, яким було передано об'єкт оренди (а.с.23).

Згідно ч. 1, 5 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч.3 ст.18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Згідно ч.1 ст. 286 ГК України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем в порушення своїх зобов'язань за договором не було сплачено орендну плату у повному обсязі до міського бюджету.

Заборгованість відповідача перед позивачем з орендної плати перед міським бюджетом за період з 27.01.2016р року по 31.01.2017 року складає 32 013,31 грн., що підтверджується матеріалами справи, у т.ч. підписаним сторонами актом звірки станом на 12.04.2017 року (а.с. 62, 63).

Згідно ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ст.611 Цивільного кодексу України).

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою. Одним із видів неустойки є пеня, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п.9.2. договору за несвоєчасну сплату суми орендної плати орендар зобов'язаний сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від несплаченої суми орендної плати за кожен день прострочення платежу за весь період існуючої заборгованості у співвідношенні, визначеному у п.3.3 цього договору.

З матеріалів справи вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача пеню за загальний період з 04.09.2016 року по 03.03.2017 року у розмірі 3 356,85грн.

На підставі викладеного, враховуючи розрахунок позивача (межі зазначеного ним періоду), дні фактичної сплати відповідачем суми боргу, положення частини п'ятої ст. 254 Цивільного кодексу України, ч.6 ст.232 Господарського кодексу України щодо строку нарахування штрафних санкцій, колегія суддів відповідно до ст. 55 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши правильність нарахування пені, прийшла до висновку, що місцевим господарським судом правомірно задоволені позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 3 294,30 грн. за загальний період з 04.09.2016 року по 03.03.2017 року, оскільки прострочення виконання грошового зобов'язання мало місце.

Доводи апеляційної скарги про те, що господарський суд не врахував клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, чим не надав йому можливості подати відзив на позов та долучити до матеріалів справи усі документи, що стосуються суті спору, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки в ухвалі Господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2017 року було зазначено про право Відповідача надати до судового засідання, призначеного на 13.04.2017 року, свій відзив на позов.

Відповідач не скористався своїм правом на надання до суду доказів і у судовому засіданні підписав акт звірки розрахунку орендної плати по договору оренди № 06-ДКП/16 станом на 12 квітня 2017 року, що підтверджує погодження боржника з сумою заборгованості з орендної плати перед міським бюджетом за період з 27.01.2016 р. по 31.01.2017р. яка складає 32 013,31грн.

13.04.2017 року у судовому засіданні була оголошена перерва до 27.04.2017 року, але Відповідач явку свого представника у наступне судове засідання не забезпечив, надав до канцелярії заяву про відкладення розгляду справи без зазначення причин відкладення.

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальним^ правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивно^ дослідження всіх обставин справи.

Виходячи з вищевикладеного відповідач був вчасно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи і мав можливість надати документи, для розгляду справи по суті без його участі.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що під час підписання 27.01.2016 року договору оренди № 06-ДКП/16 сторонами не була досягнута згода з усіх його істотних умов, з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст.284 Господарського кодексу України істотними умовами договору оренди є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

В той же час, скаржником у апеляційній скарзі не зазначено, з якої саме істотної умови договору оренди не була досягнута згода сторін.

Твердження апеляційної скарги про те, що п. 1.1 Договору «Предмет договору » містить посилання на додаток до Договору, але такого додатку не існує, є безпідставним, оскільки п. 1.1 Договору «Предмет договору» фактично не містить жодних посилань на будь-які додатки до Договору.

Доводи скаржника щодо необхідності скасування орендної плати за період часу до моменту підключення об'єкту оренди до мережі електропостачання, у відповідності до ч. 6 ст. 762 ЦК України, є безпідставними з огляду на наступне.

Частиною 6 ст. 762 ЦК України передбачено, що наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Згідно Акту приймання - передачі від 27.01.2016 року Орендодавець і Орендар погодилися, що стан об'єкта оренди відображено у Звіті про незалежну оцінку об'єкту і претензій щодо властивостей та/або недоліків об'єкта оренди по договору від 27.01.2016 р. № 06 - ДКП/16 у Сторін відсутні.

У вищезазначеному Акті приймання - передачі зазначено, що у взятому Відповідачем в оренду приміщенні за адресою: станція метро «Вокзальна», кіоск № 18 відсутнє: енергопостачання, опалювання, водопостачання, каналізація (а.с. 23).

Тобто, при укладенні договору Відповідач був ознайомленій про відсутність енергопостачання та погодився з цим.

Більш того, відповідно до п. 5.11. Договору оренди № 06-ДКП/16 Відповідач протягом 5 днів з дати укладання договору повинен був укласти з балансоутримувачем або відповідними комунальними службами договір на сплату комунальних послуг, в тому числі послуг з енергопостачання.

Також, в матеріалах справи наявна додаткова угода від 22.07.2016 року до Договору оренди № 06-ДКП/16, яка підписана сторонами без будь-яких застережень, і при підписанні якої відповідач не заявляв жодних претензій щодо неможливості використання орендованого приміщення.

Відповідно до ст.19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Таким чином, підписавши Договір оренди приміщення, Акт приймання-передачі та додаткову угоду, Відповідач погодився зі станом приміщення (в тому числі й з відсутністю електропостачання) і використовував його з 27.01.2016 року на власний розсуд у своїй діяльності. За результатами огляду й перевірки приміщення, сторони дійшли згоди, що дане приміщення передано в належному стані. Отже, під час укладення Договору, сторонами було досягнуто згоди зі всіх істотних умов, зокрема й щодо стану приміщення.

Відповідачем не надано жодного доказу звернення до позивача з листами, заявами, повідомленнями, тощо щодо розірвання договору оренду та/або бажанням повернення орендованого приміщення та відмови позивача.

Враховуючи вищевикладене, у суду відсутні підстави вважати, що у період з 27.01.2016 року до моменту підключення спірного приміщення до енергопостачання відповідачем фактично не здійснювалось користування орендованим приміщенням.

За обставин невиконання відповідачем грошових зобов'язань місцевий господарський суд, встановивши в його діях склад цивільно-правової відповідальності, застосувавши до спірних відносин правила статей 525 і 526 Цивільного кодексу України, обґрунтовано задовольнив позов в частині стягнення суми орендної плати та пені.

З огляду на обґрунтованість рішення господарського суду, відповідність висновків, викладених в рішенні, обставинам справи та чинному законодавству, вимоги скаржника про скасування рішення є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника скарги.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Дніпро - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.04.2017 року у справі № 904/3461/17 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складений 02.10.2017 року.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя О.В. Березкіна

Суддя І.О. Вечірко