ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2017 р. Справа № 911/955/17

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., розглянувши матеріали справи

за позовом Дочірнього підприємства Рітейл Центр, Київська обл., м. Ірпінь

до EXIMTRADE SOULUTION LIMITED, ОАЕ, Дубаї

про стягнення 69 000,00 доларів США

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність б/н від 05.09.2017)

від відповідача: не прибув

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

30.03.2017 Дочірнє підприємство Рітейл Центр (далі- ДП Рітейл Центр/позивач) звернулося до господарського суду Київської області з позовом до EXIMTRADE SOULUTION LIMITED (далі- відповідач) про стягнення 69 000,00 доларів США заборгованості, що еквівалентно 1 871 594,57 грн за офіційним курсом НБУ станом на 27.03.2017, за неналежне виконання відповідачем умов контракту №21/09/16 від 21.09.2016.

Ухвалою господарського суду Київської області від 31.03.2017 порушено провадження у справі №911/955/17 Дочірнього підприємства Рітейл Центр до EXIMTRADE SOULUTION LIMITED про стягнення 69 000,00 доларів США, розгляд справи призначено на 11.09.2017.

У відповідності до приписів ст. ст. 4-6 Договору між Україною та Об'єднаними Арабськими Еміратами про взаємну правову допомогу у цивільних та комерційних справах від 26.11.2012, суд звернувся до Міністерства юстиції України з проханням про вручення відповідачу у справі №911/955/17 - EXIMTRADE SOULUTION LIMITED, що знаходиться за адресою: ОСОБА_2 Тауер, Свид тауер, офіс 204, Дубаї, ОАЕ, ухвали господарського суду Київської області від 31.03.2017 у справі №911/955/17 та позовної заяви Дочірнього підприємства Рітейл Центр з додатками, разом із нотаріально засвідченим перекладом відповідних документів на англійську мову.

У судове засідання 11.09.2017 представник відповідача не прибув, про причини неприбуття суд не повідомив.

До того ж, відповідач не скористався правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, та відзив на позовну заяву не надав.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

21.09.2016 між ДП Рітейл Центр (далі-продавець) та EXIMTRADE SOULUTION LIMITED (далі-покупець) укладено контакт №21/09/16 (далі-контракт), відповідно до якого сторони погодили, що продавець продає, а покупець купує на умовах поставки EXW Христинівка, вул. Пушкіна 24, Україна та/або FCA Київ, вул. Малинська, 20, Україна, суміш рослинно-вершкову 82,5% (далі - товар), у кількості і строки, передбачені у додатках до зазначеного контракту.

Пунктами 2.1., 3.1., 3.2. та 9.4. контракту передбачено, що вартість поставленого товару зазначається у додатках до контракту.

Оплата вартості партії товару буде здійснюватись шляхом прямого банківського переказу грошових коштів на рахунок відповідача на умовах попередньої оплати.

Контракт набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2017.

Відповідно до додатку до контракту сторони погодили поставку суміші рослинно-вершкової 82,5% у загальній кількості 44 тони, загальною вартістю 176 000,00 доларів США, а також визначили, що вантажоотримувач буде вказаний в рахунку-фактурі.

Копія вищезазначеного контракту та додатка до нього, оригінали яких судом оглянуто у судовому засіданні, наявні в матеріалах справи.

14.11.2016 позивачем виставлено відповідачу рахунок-фактуру №1 на поставку AHMAD YASSIN ESTABLISHMENT FOR TAMWEEN (Йорданія) 26 тон суміші рослинно-вершкової 82,5% загальною вартістю 104 000,00 доларів США. Копія відповідного рахунку наявна в матеріалах справи.

З матеріалів справи та наданих позивачем пояснень слідує, що ДП Рітейл Центр свої обовязки за контрактом виконало належним чином, здійснивши 01.12.2016 на адресу AHMAD YASSIN ESTABLISHMENT FOR TAMWEEN (Йорданія) поставку 26 тон суміші рослинно-вершкової 82,5% загальною вартістю 104 000,00 доларів США, в підтвердження чого суду надано копії міжнародної товарно-транспортної накладної від 30.11.2016 та вантажно-митної декларації №100250003/2016/009491.

Про належне виконання позивачем своїх зобовязань за договором свідчить також відсутність з боку відповідача та вантажоодержувача претензій та повідомлень про порушення першим умов договору.

Втім, як зауважив позивач, EXIMTRADE SOULUTION LIMITED свої обовязки за контрактом належним чином не виконало, вартість поставленого товару оплатило частково у загальному розмірі 35 000,00 доларів США, а тому у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 69 000,00 доларів США.

В підтвердження обставин часткової оплати вартості отриманого за контрактом товару, відтак виникнення у відповідача 69 000,00 доларів США боргу, позивач надав суду банківські виписки по рахунку від 22.11.2016 та 23.03.2017.

Враховуючи, що відповідач решту коштів за отриманий товар не сплатив, позивач просить суд стягнути з Приватного підприємства Е-М-С 69 000,00 доларів США заборгованості, що еквівалентно 1 871 594,57 грн за офіційним курсом НБУ станом на 27.03.2017.

Оскільки відповідачем не надано суду ані відзиву на позовну заяву, ані будь-яких інших доказів, що впливають на вирішення даного спору по суті, суд у відповідності до ст. 75 ГПК України, здійснював розгляд даної справи за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив, що заявлена позовна вимога підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 2, 4, 5 Закону України «Про міжнародне приватне право», що застосовується до таких питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, як визначення застосовуваного права, право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України.

У випадках, передбачених законом, учасники (учасник) правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин.

Відповідно до п. 8.2. контракту, в редакції укладеної до нього додаткової угоди від 30.12.2016, сторони погодили, що у випадку, якщо згоди не буде досягнуто, спори підлягають до розгляду в господарських судах України згідно діючого законодавства України, за місцем знаходження продавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 173, ч. 1 ст. 265, ч. 2 п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Приписами ч. 1 ст. 692, ч. 2 ст. 524, ст.ст. 627, 629 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З огляду вищенаведеного суд дійшов висновку, що підписання відповідачем контракту, а в подальшому здійснення позивачем митного оформлення товару загальною вартістю 104 000,00 дол. США на території України 01.12.2016, що підтверджується відміткою митного органу на міжнародній товарно-транспортній накладній від 30.11.2016 та вантажно-митній декларації №100250003/2016/009491, породжує для відповідача обовязок по оплаті поставленого товару у повному обсязі у погодженому за контрактом порядку.

Відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК України, що кореспондує з приписами статей 525, 526 ЦК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

За таких обставин, беручи до уваги наведені нормативні приписи, оскільки відповідач свої зобов'язання за контрактом щодо оплати поставленого товару не виконав, враховуючи арифметичну відповідність заявленої суми боргу обставинам справи та наявним в матеріалах справи доказам, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 69 000,00 доларів США заборгованості, що еквівалентно 1 871 594,57 грн за офіційним курсом НБУ станом на 27.03.2017, підлягає задоволенню як така, що доведена позивачем належними та допустимими доказами та не спростована у встановленому порядку відповідачем.

Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача у повному обсязі.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 49, 75,82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст. ст. 2, 4, 5 Закону України «Про міжнародне приватне право», ст. ст. 525, 526, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 193, 265 Господарського кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з EXIMTRADE SOULUTION LIMITED (ОСОБА_2 Тауер, Свид тауер, офіс 204, Дубаї, ОАЕ, регістраційний номер: IC20131198) на користь Дочірнього підприємства Рітейл Центр (08205, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Шевенка, 16, кімната 5, ідентифікаційний код 38734018) 69 000 (шістдесят девять тисяч) дол. США 00 центів заборгованості, що еквівалентно 1 871 594 (одному мільйону вісімсот сімдесят одній тисячі пятсот девяносто чотирьом) грн 57 коп. за офіційним курсом НБУ станом на 27.03.2017, 28103 (двадцять вісім тисяч сто три) грн 92 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено 18.09.2017.

Суддя В.А. Ярема