ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2017 р.Справа № 922/2422/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Косма К.І.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АВ метал груп", м. Дніпропетровськ
до Комунального підприємства "Харківводоканал", м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1, довіреність б/н від 29.06.2017;

відповідача - ОСОБА_2, довіреність № 7238 від 14.12.2016;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АВ метал груп" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Комунального підприємства "Харківводоканал" про стягнення 10133,97 грн., з яких:7115,08 грн. основного боргу за поставлений товар, 1364,14 грн. пені, 1407,40 грн. інфляційних втрат та 247,35 грн. 3% річних. Судові витрати позивач також просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги позивач обгрунтовує невиконанням відповідачем умов Договору поставки № 253/3-ПЦ/16 в частині своєчасної оплати за поставлений товар.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 24.07.2017 прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 09.08.2017 об 10:00 год.

07.08.2017 від позивача до канцелярії суду надійшов супровідний лист за вх. № 25393 із документами для долучення до матеріалів справи. Подані до суду документи долучені судом до матеріалів справи.

09.08.2017 від відповідача до канцелярії суду надійшло клопотання за вх. 25648 про відкладення розгляду справи та клопотання за вх. № 25619 про долучення до матеріалів справи додаткових документів. Клопотання долучені до матеріалів справи.

В судовому засіданні 09.08.2017 була оголошена перерва до 06.09.2017 об 11:00 год. та зобов'язано відповідача надати обгрунтований відзив на позовну заяву.

06.09.2017 представником відповідача до канцелярії суду були подані заперечення на позов за вх. № 28642, які долучені судом до матеріалів справи.

Після перерви в судовому засіданні розгляд справи було продовжено 06.09.2017 об 11:00.

В судовому засіданні 06.09.2017 була оголошена перерва до 18.09.2017 о 12:00 год. та зобов'язано позивача надати письмові поясненя з урахуванням наданого до суду заперечення відповідача.

18.09.2017 представником позивача до суду було надано правове обгрунтування позовних вимог за вх. № 30075, яке долучено судом до матеріалів справи.

Після перерви в судовому засіданні розгляд справи було продовжено 18.09.2017 об 12:00 год.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просив суд частково відмовити в задоволенні позову з підстав, зазначених у наданих до суду запереченнях. Так, представник відповідача пояснив, що позивач не направив на адресу відповідача відповідних рахунків-фактур, а отже у відповідача не було правових підстав для здійснення оплат за Договором, а також позивач не надав відповідачу товаросупровідних документів, а саме сертифікату якості на товар. Окрім того, представник відповідача до вимоги про стягнення пені просив застосувати строки позовної давності.

Дослідивши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

30 березня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю АВ метал груп (Постачальником, Позивачем) та Комунальним підприємством Харківводоканал (Покупцем, Відповідачем) було укладено Договір поставки № 253/3-ПЦ/16 (надалі Договір).

3і змісту пункту 1.1. Договору вбачається, що Постачальник зобовязався в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, передати у власність Покупцеві ОСОБА_3, згідно Специфікації (Додаток № 1), в якій встановлюється асортимент, номенклатура, одиниця вимірювання, ціна за одиницю, кількість, загальна вартість, Код за ДК 016:2010, тощо, а Покупець в порядку та на умовах, встановлених цим Договором, прийняти та здійснити оплату за фактично поставлений ОСОБА_3.

Пунктом 2.1. Договору встановлено, що Позивач зобовязався передавати Відповідачеві ОСОБА_3 в строки і в порядку, що передбачені цим Договором, разом із усіма документами, що стосуються ОСОБА_3 та підлягають переданню разом із ОСОБА_3 відповідно до вимог чинного законодавства України.

Пунктом 2.3. Договору передбачено, що Позивач має право на оплату належним чином поставленого та прийнятого Відповідачем ОСОБА_3 на умовах цього Договору.

Згідно із п. 4.3. Договору Відповідач здійснює оплату за фактично поставлену партію ОСОБА_3 протягом 30 календарних днів з моменту його отримання, на підставі рахунки-фактури, наданого та сформованого Позивачем згідно видаткової накладної, яка підписана уповноваженими представниками Сторін.

Відповідно до п. 5.1. Договору поставка ОСОБА_3 здійснюється Позивачем впродовж 3 (трьох) календарних днів з моменту отримання ОСОБА_4 від Покупця.

Зі змісту п. 5.7. Договору вбачається, що перехід права власності на ОСОБА_3 від Позивача до Відповідача відбувається в момент передачі ОСОБА_3 Відповідачу, та підтверджується оформленими належним чином товаророзпорядчими (видаткова накладна, товарно-транспортна накладна) та товаросупровідними (сертифікатами якості, сертифікатами відповідності, тощо) документами.

Згідно із п. 5.10. Договору загальна кількість та вартість фактично поставленого за цим Договором ОСОБА_3 визначається за сумою рахунків-фактур, сформованих Позивачем відповідно до отриманих від Відповідача ОСОБА_4, та підтверджується належним чином оформленими товаророзпорядчими та товаросупровідними документами.

Як стверджує позивач, на виконання умов Договору поставки № 253/3-ПЦ/16 від 30.03.2016, позивач здійснив відвантаження ОСОБА_3 Відповідачеві на суму 37 917,48 (тридцять сім тисяч девятсот сімнадцять гривень 48 копійок) грн.

Зокрема, згідно із видатковою накладною № 5042262 від 22.06.2016, підписаною уповноваженим представником Покупця ОСОБА_5 (довіреність №287 від 22.06.2016), Постачальник передав, а Покупець прийняв погоджений ОСОБА_3 на суму 2 469,96 грн.

Також, відповідно до видаткової накладної № 5062070 від 22.08.2016, підписаною уповноваженим представником Покупця ОСОБА_5 (довіреність №416 від 22.08.2016), Постачальник передав, а Покупець прийняв погоджений ОСОБА_3 на суму 9 645,12 грн.

Проте, в порушення умов Договору, відповідач не розрахувався за отриманий товар в повному обсязі за вищевказаними видатковими накладними, сплативши лише суму у розмірі 5000,00 грн. за видатковою накладною 5062070 від 22.08.2016, що підтверджується платіжним дорученням № 3343 від 14.02.2017 на суму 2000,00 грн. та платіжним дорученням № 3398 від 15.02.2017 на суму 3000,00 грн.

Внаслідок невиконання відповідачем умов Договору поставки № 253/3-ПЦ/16 від 30.03.2016, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість, яка складає 7115,08 грн.

Враховуючи невиконання відповідачем грошових зобов'язань перед позивачем, позивач був змушений звернутись до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення відповідача заборгованості за Договором поставки № 253/3-ПЦ/16 в розмірі 10133,97 грн., з яких:7115,08 грн. основного боргу за поставлений товар, 1364,14 грн. пені, 1407,40 грн. інфляційних втрат та 247,35 грн. 3% річних.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно відлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Так, частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Судом було встановлено, що позивачем було здійснено поставку та передано відповідачу, а відповідачем прийнято товар за видатковими накладними № 5042262 від 22.06.2016 на суму 2469,96 грн. та № 5062070 від 22.08.2016 на суму 9645,12 грн., які підписані представником відповідача без заперечень та зауважень.

За вказаний товар відповідач розрахувався частково, сплативши суму у розмірі 5000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 3343 від 14.02.2017 та № 3398 від 15.02.2017. Доказів оплати відповідачем заборгованості у розмірі 7115,08 грн. до суду надано не було.

Заперечуючи проти позову відповідач вказує, що позивачем відповідачу не було надано рахунків-фактур на оплату отриманого товару, а отже, на його думку, у відповідача не було правових підстав для здійснення відповідних оплат за Договором. Разом з цим, доказів неотримання рахунків за поставлений товар від позивача відповідачем надано не було.

В матеріалах справи містяться рахунки на оплату № 500040623 від 22.06.2016 на суму 2469,96 грн. та № 500058053 від 22.08.2016 на суму 9645,12 грн., які, як стверджує позивач були передані відповідачу під час передачі товару.

Вказане підтверджується платіжними дорученнями № 3343 від 14.02.2017, №3398 від 15.02.2017, де в графі Призначення платежу відповідачем було зазначено: Сплата за болти згідно рах.№500058053 від 22.08.2016 р. дог.№253/3-ПЦ/16 від 30.03.2016р. ПДВ 333,33 грн.

Також заперечуючи проти позову відповідач вказує на те, що позивачем не було надано відповідачу товаросупровідних документів, а саме сертифікату якості на ОСОБА_3.

Так, відповідно до умов пункту 2.5. Договору, Покупець має право на отримання ОСОБА_3 належної якості в порядку та строки передбачені умовами цього Договору.

Зі змісту пункту 2.6. вбачається, що Покупець має право відмовитись від прийняття ОСОБА_3 більш низької якості, ніж це передбачено нормативними документами, державними стандартами, технічними умовами, іншою технічною документацією, яка встановлює вимоги щодо якості ОСОБА_3; недоукомплектованого ОСОБА_3; ОСОБА_3, кількість якого не відповідає заявленій кількості згідно заявки Покупця, в інших випадках, що суттєво можуть вплинути на виконання умов Договору.

Пунктом 5.4. Договору встановлено, що приймання ОСОБА_3 за кількістю та якістю здійснюється Сторонами згідно з вимогами Інструкції про порядок прийомки продукції виробничо- технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю № П-6 та Інструкції про порядок прийомки продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю № П-7 та інших нормативно-правових актів, що регулюють цю сферу діяльності.

Частиною 2 статті 662 Цивільного кодексу України встановлено, що продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 666 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання; якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

За приписами абзацу г) пункту 2 Інструкції П-7, підприємство-постачальник повинно забезпечити своєчасне відправлення одержувачу документів, що засвідчують якість та комплектність продукції, що, за загальним правилом, відсилаються разом з продукцією, якщо інше не передбачено обовязковими для сторін правилами чи умовами договору. Разом з тим пунктом 14 Інструкції П-7 встановлено, що у разі відсутності супровідних документів, що засвідчують якість та комплектність продукції, чи деяких з них приймання продукції не зупиняється, натомість, у такому випадку складається акт із зазначенням відсутніх документів.

Посилаючись на ненадання позивачем сертифікатів якості, відповідач залишив поза увагою, що загальний порядок виконання позивачем зобовязань за договором поставки передбачає надання позивачем документів, що стосуються ОСОБА_3, разом з ним. При цьому відсутність необхідних товаросупровідних документів підлягає фіксації при прийнятті ОСОБА_3 шляхом складання відповідного засвідчувального документа (акта).

В матеріалах справи відсутні докази, що відповідач вимагав від позивача передачі разом із товаром сертифікату якості, відсутні будь-які претензії щодо якості, кількості та асортименту поставленого ОСОБА_3.

Вказане дає підстави дійти висновку, що разом з ОСОБА_3 було надано всі необхідні товаросупровідні документи, а саме сертифікат якості на поставлений ОСОБА_3, а твердження відповідача щодо їх відсутності є такими, що не відповідають дійсності.

Приймаючи до уваги вказане та п. 4.3. Договору, суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний був сплатити за ОСОБА_3, отриманий за видатковою накладною № 5042262 від 22.06.2016 до 22.07.2016, а за товар за видатковою накладною №5062070 від 22.08.2016 до 21.09.2016.

В матеріалах справи містяться докази лише часткової оплати відповідачем за вищевказаними видатковими накладними у розмірі 5000,00 грн. Доказів погашення заборгованості у розмірі 7115,08 грн. відповідачем до матеріалів справи не надано та позовні вимоги позивача в цій частині не спростовано.

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 7115,08 грн. заборгованості за договором поставки № 253/3-ПЦ/16 від 30.03.2016.

Крім того, позивачем була заявлена вимога про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 247,35 грн. за період з 23.07.2016 по 18.07.2017 та інфляційних втрат у розмірі 1407,40 грн. за період серпень 2016 - червень 2017 року.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши нарахування здійснені позивачем, суд прийшов до висновку, що суми 3% річних у розмірі 247,35 грн. за період з 23.07.2016 по 18.07.2017 та інфляційних втрат у розмірі 1407,40 грн. за період серпень 2016 - червень 2017 року підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Розглянувши позовні вимоги в частині стягнення пені в розмірі 1364,14 грн. суд зазначає наступне.

Частиною першою ст. 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарську-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченим кодексом, іншими законами та договором.

За змістом ст. 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції та адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно статям 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Проте, дослідивши Договір поставки № 253/3-ПЦ/16 судом встановлено, що умовами вказаного Договору сторонами не передбачено відповідальність покупця (відповідача) у вигляді сплати пені за прострочення оплати за поставлений товар, а отже відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення пені з відповідача.

Приймаючи до уваги вказане, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені у розмірі 1364,14 грн.

Що стосується клопотання відповідача щодо застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується , зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Разом з цим, в пункті 2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" роз'яснено, що за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Враховуючи те, що в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені судом відмовлено з підстав неогрунтованості, суд не вбачає підстав для застосування строків позовної давності щодо стягнення пені та відхиляє клопотання відповідача.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, витрати по сплаті судового збору підлягають стягненю з відповідача у розмірі 1384,62 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 33-34, 38, 43, 47-49, 75, ст. 82-85, Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Харківводоканал" (61013, м. Харків, вул. Шевченка, буд. 2, Ідентифікаційний код 03361715, ІПН 99, п/р № в ПАТ "МЕГАБАНК" м. Харкова, МФО 351629) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АВ метал груп" (49000, м. Дніпро, вул. Шолом-Алейхема, буд. 5, Ідентифікаційний код 36441934, ІПН 24, р/р № 0285 в АТ "Укрексімбанк", МФО 322313) 7115,08 грн. основного боргу за поставлений товар, 1407,40 грн. інфляційних втрат, 247,35 грн. 3%річних, 1384,62 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішення законної сили.

В частині позовних вимог щодо стягнення пені у розмірі 1364,14 грн. - відмовити.

Повне рішення складено 20.09.2017 р.

Суддя ОСОБА_6

справа № 922/2422/17