ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2017 р. Справа №920/1008/16

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Гетьман Р.А., суддя Ільїн О.В.,

при секретарі Довбиш А.Ю.,

за участю представників:

позивача - не з'явився;

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: 1. не з'явився;

2. не з'явився;

відповідача - не з'явився;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача - Приватного малого підприємства «Аптека КіАВО», м.Київ, (вх.№2655С/1-40) на рішення господарського суду Сумської області від 08.08.2017 року по справі №920/1008/16,

за позовом Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради, м.Суми,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: 1. Комунальна установа «Сумська міська клінічна лікарня №1», м.Суми,

2. Сумська міська рада, м.Суми,

до Приватного малого підприємства «Аптека КіАВО», м.Київ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - фізична особа-підприємець ОСОБА_1, м.Суми,

про виселення із займаного приміщення,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Сумської області від 08.08.2017 року у справі №920/1008/16 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Котельницька В.Л., суддя Костенко Л.А., суддя Яковенко В.В.) позов задоволено.

Виселено Приватне мале підприємство «Аптека КіАВО» із займаного нежитлового приміщення площею 24,2 кв.м, що розміщене у будинку АДРЕСА_1, з поверненням приміщення належному власнику - Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради

Стягнуто з Приватного малого підприємства «Аптека КіАВО» на користь Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради 1378,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Відповідач з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати рішення господарського суду Сумської області від 08.08.2017 року та прийняти нове судове рішення, яким у задоволені позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, що у позивача не має та не було наміру використовувати для власних потреб, а ні для потреб Комунальної установи «Сумська міська клінічна лікарня №1» майно, оренда якого є предметом договору оренди та договору суборенди, що підтверджується відповідними доказами (листами) наявними в матеріалах справи.

Апелянт зазначає, що строк дії договору оренди, укладеного з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, який в період з 2011 року по 29.12.2016 року мав статус суб'єкта малого підприємництва та у вказаний період не мав заборгованості з орендної плати, був продовженим з 08.04.2009 року до 08.04.2014 року та з 08.04.2014 року до 08.04.2019 року на підставі п.5 розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо V спрощення умов ведення бізнесу в Україні» від 15.12.2009 року №1759-УІ (який набрав чинності з 30.12.2009 року) та у зв'язку з тим, що в період до 08.04.2014 року та з 08.04.2014 року по 08.05.2015 року були відсутні заяви позивача про припинення вказаного договору оренди.

Відповідач наполягає на тому, що під час прийняття оскаржуваного рішення суд першої інстанції допустився порушень приписів ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та ч.3 ст. 55 Господарського кодексу України.

Крім того, місцевий господарський суд у порушення принципу рівності сторін перед законом і судом та обов'язку створювати сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи, що передбачено ст.4-2, ст.4-3 Господарського процесуального Кодексу України - необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання представника позивача про витребування письмових доказів від 08.06.2017 року, що позбавило його можливості належно та достатньо довести обставини, що були підставами пред'явленого позову.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 04.09.2017 року апеляційну скаргу Приватного малого підприємства «Аптека КіАВО» прийнято до провадження та призначено до розгляду.

22.09.2017 року від третьої особи - Комунальної установи «Сумська міська клінічна лікарня №1» надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№9877), в якому зазначає, що згодна з рішенням господарського суду першої інстанції, вважає його обґрунтованим та законним, прийнятим при об'єктивному та повному досліджені всіх матеріалів справи, без порушення матеріального чи процесуального права, у зв'язку з чим просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Свої заперечення обґрунтовує тим, що спірне приміщення, яке належне лікувальному закладу на праві оперативного управління необхідне для виконання статутних цілей лікувального закладу, в тому числі як було зазначено в листах лікарні, що додані до матеріалів справи: «З метою відкриття у лікарні амбулаторії Центру первинної медико-санітарної допомоги, на виконання Рішення Сумської міської ради від 29.05.2013 року №2415-МР (зі змінами) та розміщення ряду додаткових кабінетів лікарів (кабінет «Довіри», кабінет лікаря пульмонолога, кабінет щеплень, кабінет ДОТ лікування, кабінет лікаря фтизіатра, кабінет лікаря психотерапевта). Лікарня терміново потребує додаткових площ, які відсутні в лікувальному закладі, але займаються приватними структурами - орендарями згідно договорів оренди, суборенди, укладених управлінням майна комунальної власності Сумської міської ради наразі - Департаментом забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради».

Як вказує третя особа, посилання відповідача на те, що дія договору оренди та суборенди продовжилася є безпідставними та спростовується обставинами встановленими в межах справи №920/1227/16.

У заперечення апеляційної скарги третя особа також зазначає, що орендар - ФОП ОСОБА_1 згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань припинив підприємницьку діяльність від 29.12.2016 номер запису: 6010575 та не мав відповідних дозвільних документів на торгівлю лікарськими засобами, що свідчить про не бажання в подальшому проводити діяльність в нежитловому приміщенні позивача за адресою: АДРЕСА_1. Відсутність ліцензії у позивача підтверджується відсутністю даних у відкритому Реєстрі місць провадження діяльності з оптової та роздрібної торгівлі лікарськими засобами.

25.09.2017 року від представника відповідача через канцелярію суду надійшло клопотання (вх.№9910), в якому просить витребувати письмові докази по справі, а саме: витребувати з департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради (місцезнаходження: 40000, м. Суми, вул. Садова, буд. 33) письмову інформацію про усі без винятку об'єкти нерухомого комунального майна, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та перебувають на балансі Комунальної установи «Сумська міська клінічна лікарня №1» з зазначенням: місця розташування вказаних об'єктів (у тому числі поверх будинку) та їх площі; дат, номерів, строків дії договорів оренди нерухомого комунального майна, предметом яких є оренда зазначених об'єктів, строк дії яких сплив у 2015 та 2016 роках, у тому числі поновлених та не поновлених на новий чи той же самий строк, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які є орендарями за договорами оренди нерухомого комунального майна, предметом яких є оренда вказаних об'єктів, строк дії яких сплив у 2015 та 2016 роках, у тому числі поновлених та не поновлених на новий чи той же самий строк.

Колегія суддів відмічає, що відповідне клопотання неодноразово заявлялось до суду першої інстанції, а саме 05.12.2016 року та 08.06.2017 року.

Місцевий господарський суд за результатами розгляду клопотання відмовив у його задоволенні з огляду на те, що інформація яку вимагає надати відповідач позивача не стосується предмету позову та виходить за межі позовних вимог.

Так предметом позову у даній справі є виселення відповідача із займаного приміщення, оскільки він знаходиться в ньому без належних правових підстав, а не дослідження питання пролонгації договору оренди чи наявності переважного права на оренду приміщень. З огляду на те, що станом на момент прийняття рішення у справі 920/1008/16 наявне рішення по справі №920/122716, яким встановлено факт припинення договору оренди №УМКВ-0248 від 08.04.2009 року з 01.04.2016 року і вказана обставина має преюдиційне значення і не підлягає доведенню в межах даної справи, у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів слід відмовити, оскільки інформація, яку просить відповідач надати позивача не стосується предмету позову і не підлягає дослідженню.

Крім того, представник відповідача подав клопотання (вх.№9911 від 25.09.2017 року), в якому просить відкласти розгляд справи.

Розглянувши заявлене апелянтом клопотання про відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст. 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні, у разі нез'явлення в судове засідання представників сторін, інших учасників судового процесу; неподання витребуваних доказів; необхідність витребування нових доказів; залучення до участі в справі іншого відповідача, заміна неналежного відповідача; необхідність заміни відведеного судді, судового експерта.

Колегія суддів зазначає, що неможливість вирішення господарського спору в даному судовому засіданні, вирішується господарським судом в кожному випадку окремо з урахуванням обставин справи.

В обґрунтування заявленого клопотання відповідач зазначає, що він є обраним делегатом конференції адвокатів Сумської області і має прийняти участь у її роботі, що відбудеться в день судового засідання у справі, а також необхідно отримати документи за клопотанням про витребування доказів, яке було подано ним до суду.

Проте, по-перше, представником відповідача - Лаврик С.В. до Харківського апеляційного господарського суду не надано доказів у підтвердження того, що саме він є обраним делегатом конференції. Також він не наводить підстав та обґрунтувань неможливості розгляду справи за його відсутності. Колегія суддів вважає необхідним зазначити, що чинне законодавство не обмежує сторін певним колом осіб, які можуть представляти його в суді, а тому відповідач - юридична особа ПМП «Аптека КіАВО», у разі його бажання бути присутнім у судовому засіданні, повинен був направити іншого представника, який не зайнятий під час судового засідання. По-друге, колегія суддів відмовила у задоволенні клопотання про витребування доказів, а отже необхідність відкладення розгляду справи з цієї підстави відсутня.

Враховуючи те, що наявних у справі документів достатньо для розгляду апеляційної скарги по суті, а в апеляційній скарзі викладено всі обставини незгоди з оскаржуваним рішенням, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання про відкладення, оскільки відсутність відповідача в судовому засіданні не перешкоджає розгляду справи по суті. Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволені клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

Ухвала суду про прийняття апеляційної скарги до провадження та призначення її до розгляду на 26.09.2017 року була направлена сторонам та третім особам рекомендованими листами 04.09.2017 року за адресами, зазначеними в апеляційній скарзі і отримана ними 08.09.2017 року, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, які долучено до матеріалів справи. Однак, позивач та треті особи на стороні позивача у судове засідання не з'явилися, про причини не з'явлення суд не повідомили.

Ухвала суду від 04.09.2017 року, яка направлялась на адресу третьої особи - ФОП ОСОБА_1 на адресу суду не повернулась.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до пункту 3.9.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог ч.1 ст. 64 Господарського процесуального кодексу України. За змістом цієї норми, у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - зазначеної в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців) і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Приймаючи до уваги належне повідомлення сторін та третіх осіб про час та місце проведення судового засідання, а також на те, що їх явка у судове засідання не була визнана обов'язковою, колегія суддів вважає можливим розглядати апеляційну скаргу у справі відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України без участі представників сторін та третіх осіб за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Рішенням Сумської міської ради від 27.04.2016 року №661-МР було вирішено, зокрема,: затвердити Положення про Департамент забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради; вважати такими, що втратили чинність рішення Сумської міської ради від 31.07.2013 року №2570-МР «Про затвердження Положення про управління майна комунальної власності Сумської міської ради» (п.2.2. рішення). Установлено, що дане рішення вступає в дію з 05.05.2016 року.

Відповідно до п.1.7. Положення про Департамент забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради Департамент є правонаступником управління майна комунальної власності Сумської міської ради по усіх майнових та немайнових правах та обов'язках та правонаступником управління підприємництва та споживчого ринку у сфері розвитку малого і середнього підприємництва.

Рішенням Сумської міської ради від 04.05.2016 року №735-МР було вирішено реорганізувати управління майна комунальної власності Сумської міської ради шляхом приєднання його до новоствореного департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради (п.5.3.2 рішення).

Балансоутримувачем нежитлових приміщень будинку АДРЕСА_1, є Комунальна установа «Сумська міська клінічна лікарня №1».

Рішенням Сумської міської ради від 29.05.2013 року №2415-МР «Про створення комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 м.Суми» було вирішено, зокрема, створити з 01.08.2013 року самостійну юридичну особу - Комунальний заклад «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 м.Суми» шляхом виділу зі складу Комунальної установи «Сумська міська клінічна лікарня №1» за адресою АДРЕСА_1.

Виконання даного рішення відстрочено згідно рішення Сумської міської ради від 24.12.2015 року №152-МР «Про внесення змін до рішень Сумської міської ради щодо створення комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги» до 01.01.2017 року.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 08.04.2009 року між Управлінням майна комунальної власності Сумської міської ради (правонаступником якого є позивач) як орендодавцем та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (третьою особою) як орендарем укладено договір оренди нерухомого майна №УМКВ-0248, згідно з яким орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування (в оренду) на умовах, визначених договором, нежитлові приміщення у будинку АДРЕСА_1, на III-му поверсі, площею 24,2 кв.м, право на оренду яких орендар набув на підставі наказу управління майна комунальної власності Сумської міської ради від 20.03.2009 року №72/01-13. Майно передавалось в оренду для розміщення аптечного кіоску (пункт 1.1 договору).

Пунктом 3.1. договору сторони погодили, що орендар вступає у строкове платне користування об'єктом оренди з моменту підписання акту приймання-передачі об'єкта оренди, що є додатком №2 до договору, а також реєстрації договору оренди орендодавцем.

Згідно з п.3.2. договору у разі припинення дії цього договору орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди у стані не гіршому, ніж він був одержаний, згідно з актом приймання-передачі, в термін, що вказаний в листі орендодавця про припинення дії договору, рішення суду чи визначений за згодою сторін, оформленого в письмовій формі.

За положеннями пункту 3.3. договору об'єкт оренди вважається повернутим орендодавцю з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі.

Умовами пункту 3.4. договору сторони визначили, що передача об'єкта в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на об'єкт оренди.

Відповідно до п.10.1. договору строк дії договору встановлено з 08.04.2009 до 08.03.2012.

Згідно з п.10.8-1. договору у разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення або зміну умов договору протягом одного місяця з дня закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

08.04.2009 року між сторонами підписано акт приймання-передачі нерухомого майна.

12.03.2012 року між сторонами підписано зміни №2 до договору оренди, якими, зокрема, внесено зміни до п. 10.1. договору та визначено, що строк дії договору встановлюється з 12.03.2012 року по 12.03.2013 року.

13.03.2013 між сторонами підписано зміни №3 до договору оренди, в яких, зокрема, внесено зміни до п. 10.1. договору та визначено, що строк дії договору встановлюється з 19.03.2013 року по 19.03.2014 року.

25.03.2014 року між сторонами підписано зміни №4 до договору оренди, в яких, зокрема, внесено зміни до п.10.1. договору та визначено, що строк дії договору встановлюється з 25.03.2014 року по 25.03.2015 року.

01.04.2015 року між сторонами підписано зміни №5 до договору оренди, в яких, зокрема, внесено зміни до п. 10.1. договору та визначено, що строк дії договору встановлюється з 01.04.2015 року до 01.04.2016 року.

Матеріали справи свідчать, що 01.07.2015 року між ФОП ОСОБА_1, орендарем, та Приватним малим підприємством «Аптека КіАВО», суборендарем (відповідач у справі), укладено договір суборенди нерухомого комунального майна, згідно з яким орендар передав, а суборендар прийняв у строкове платне користування (в суборенду) на умовах, визначених договором, нерухоме майно розташоване за адресою: АДРЕСА_1 площею 24,2 кв.м, яке знаходиться в строковому платному користуванні орендаря на підставі договору оренди №УМКВ-0248 від 08.04.2009 року.

Відповідно до п.10.1. договору суборенди строк дії договору встановлено з 01.07.2015 року по 01.04.2016 року.

Матеріали справи свідчать, що Комунальна установа «Сумська міська клінічна лікарня №1» листом №01-22/11/100 від 13.01.2016 року звернулась до Управління майна комунальної власності Сумської міської ради, в якому просила не продовжувати на новий термін дію договору оренди нерухомого майна №УМКВ-0248 від 08.04.2009 року (зі змінами), укладеного між Управлінням майна комунальної власності Сумської міської ради та ФОП ОСОБА_1 та договору суборенди нерухомого комунального майна від 01.07.2015 року, укладеного між ПМП «Аптека КіАВО» та ФОП ОСОБА_1, оскільки дане приміщення необхідне для власних потреб лікарні - для розміщення амбулаторії загальної практики - сімейної медицини. Отже, Комунальна установа «Сумська міська клінічна лікарня №1» просила позивача направити на адреси орендаря та суборендаря повідомлення про не продовження дії договорів.

Так, у матеріалах справи наявна копія листа позивача №08.01-16/111 від 10.02.2016 року, який був направлений на адресу ФОП ОСОБА_1 (чек «Укрпошта» від 10.02.2016 року) та в якому повідомлялося, що строк дії договору оренди нерухомого майна №УМКВ -0248 від 08.04.2009 року відповідно до п. 10.1 договору закінчується 01.04.2016 року і на новий термін продовжуватися не буде в зв'язку зі зверненням балансоутримувача, а саме КУ «Сумська міська клінічна лікарня №1» про необхідність використання зазначеного майна для власних потреб.

Також позивачем було 10.02.2016 року, що підтверджується чеком «Укрпошта» було направлено листа №08.01-16/110 від 10.02.2016 року на адресу відповідача, в якому повідомлено, що строк дії договору оренди нерухомого майна №УМКВ -0248 від 08.04.2009 року відповідно до п. 10.1 договору закінчується 01.04.2016 року і на новий термін продовжуватися не буде в зв'язку зі зверненням балансоутримувача, а саме КУ «Сумська міська клінічна лікарня №1» про необхідність використання зазначеного майна для власних потреб.

У подальшому, як свідчать матеріали справи позивач листом №08.01-16/324 від 04.04.2016 року повідомив ФОП ОСОБА_1 про те, що строк дії договору оренди нерухомого майна №УМКВ-0248 від 08.04.2009 закінчився 01.04.2016 і на новий термін продовжуватися не буде. Просив до 11.04.2016 передати об'єкт оренди по акту приймання-передачі управлінню комунальної власності Сумської міської ради.

Позивач також листом №08.01-16/325 від 04.04.2016 року повідомив ПМП «Аптека КіАВО» про те, що строк дії договору суборенди нерухомого майна від 01.07.2015 року закінчився 01.04.2016 року і на новий термін продовжуватися не буде. Просив до 11.04.2016 передати об'єкт оренди за актом приймання-передачі управлінню комунальної власності Сумської міської ради.

Матеріали справи свідчать, що у грудні 2016 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Сумської області із позовом до Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради про визнання недійсними пункту 10.1. розділу 10 «Строк дії цього договору встановлюється з 12.03.2012 року по 12.03.2013 року» зміни №2 від 12.03.2012 року до договору оренди нерухомого майна №УМКВ-0248 від 08.04.2009 року, зміну №3 від 13.03.2013 року до договору оренди нерухомого майна №УМКВ-0248 від 08.04.2009 року, зміну №4 від 25.03.2014 року до договору оренди нерухомого майна №УМКВ-0248 від 08.04.2009 року та пункт 1 зміни №5 від 01.04.2015 року до договору оренди нерухомого майна №УМКВ-0248 від 08.04.2009 року, в частині викладення пункту 10.1. договору оренди в наступній редакції: « 10.1. Строк дії цього договору встановлюється з 1 квітня 2015 року до 1 квітня 2016 року»; установити та визнати продовженим на строк з 08.04.2014 року до 08.04.2019 року на тих самих усіх інших, крім строку дії, умовах, договір оренди нерухомого майна №УМКВ-0248 від 08.04.2009 року, укладений між сторонами.

Так, рішенням господарського суду Сумської області від 26.01.2017 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 18.04.2017 року та постановою Вищого господарського суду України від 27.06.2017 року у справі №920/1227/16 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У рішенні по справі №920/1227/16 суд дійшов висновку, що положення пункту 10.1. договору, у редакціях змін №2 від 12.03.2012 року, №3 від 13.03.2013 року, №4 від 25.03.2014 року, №5 від 01.04.2015 року відповідають вимогам частини 1 статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо спрощення умов ведення бізнесу в Україні». Відтак, судом встановлено факт правомірності припинення договору оренди №УМКВ-0248 від 08.04.2009 з 01.04.2016 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, не потребує доведення у межах розгляду даної справи факт припинення як договору оренди №УМКВ-0248 від 08.04.2009 року так і договору суборенди нерухомого комунального майна від 01.07.2015 року.

Матеріали даної справи містять копії листів орендодавця щодо відмови у продовженні договору оренди та суборенди, з вимогою повернути об'єкт оренди за актом приймання-передачі орендодавцю, а також сплатити орендну плату та плату за комунальні послуги.

Однак, як встановлено судом і не спростовано відповідачем, останній займаного приміщення не звільнив та не передав його орендодавцеві.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 759 Цивільного кодексу України, передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 22 вищезазначеного Закону орендар має право передати в суборенду нерухоме та інше окреме індивідуально визначене майно (окремі верстати, обладнання, транспортні засоби, нежилі приміщення тощо), якщо інше не передбачено договором оренди. При цьому строк надання майна у суборенду не може перевищувати терміну дії договору оренди.

Аналогічні положення щодо строку договору піднайму містить частина 2 статті 774 Цивільного кодексу України. Частина 3 даної статті визначає, що до договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

Частина 1 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачає, що термін договору оренди визначається за погодженням сторін.

Відповідно до ч.2 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Із змісту укладеного договору суборенди вбачається, що він укладений на строк до 01.04.2016 року. До того ж, матеріали справи містять докази того, що позивач повідомляв відповідача про припинення договору суборенди із вказаної дати та про необхідність повернення орендованого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Таким чином, в силу наведених положень діючого законодавства, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та правомірного висновку, з яким погоджується колегія суддів апеляційної інстанції про безпідставність з 01.04.2016 року користування (знаходження) відповідачем об'єкту оренди - нежитловими приміщеннями у будинку АДРЕСА_1, площею 24,2 кв.м.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв'язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки колегії суддів, у зв'язку з чим апеляційна скарга Приватного малого підприємства «Аптека КіАВО» не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржуване рішення господарського суду Сумської області від 08.08.2017 року по справі №920/1008/16 має бути залишене без змін.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, витрати апелянта по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 34, 43, 44, 49, 99, 101, п.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного малого підприємства «Аптека КіАВО» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Сумської області від 08.08.2017 року по справі №920/1008/17 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 26 вересня 2017 року.

Головуючий суддя Хачатрян В.С.

Суддя Гетьман Р.А.

Суддя Ільїн О.В.