ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

25 вересня 2017 р. Справа № 902/893/17

Суддя господарського суду Банасько О.О., розглянувши матеріали

за позовом: Управління праці та соціального захисту населення міської ради, м. Могилів-Подільський, Вінницька область

до: Комунальної установи "Могилів-Подільський міський центр первинної медико-санітарної допомоги", м. Могилів-Подільський, Вінницька область

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Могилів-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції та ОСОБА_1, м. Могилів-Подільський, Вінницька область

про стягнення 393,12 грн

ВСТАНОВИВ :

Управлінням праці та соціального захисту населення міської ради подано позов до Комунальної установи "Могилів-Подільський міський центр первинної медико-санітарної допомоги" за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Могилів-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції та ОСОБА_1 про стягнення 393,12 грн.

Ухвалою суду від 08.09.2017 р. повернуто без розгляду на підставі п. 6 ч. 1 ст.63 ГПК України, у зв'язку з неподанням позивачем належних доказів надсилання відповідачеві та третім особам копії позовної заяви і доданих до неї документів.

22.09.2017 р. до Господарського суду Вінницької області вдруге надійшла позовна заява Управління праці та соціального захисту населення міської ради до Комунальної установи "Могилів-Подільський міський центр первинної медико-санітарної допомоги" за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Могилів-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції та ОСОБА_1 про стягнення 393,12 грн надмірно виплачених у вигляді житлових субсидій на оплату житлово-комунальних послуг.

Розглянувши позовну заяву суд дійшов висновку, що вона підлягає поверненню виходячи з наступного.

Згідно із ст. 4-2 ГПК України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Статтею 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Конституцією України визначено основні засади судочинства і до них, зокрема, належать законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини та змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ст. 129 Конституції України).

Згідно із ст. 9 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" правосуддя в Україні здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних та інших ознак. Суд створює такі умови, за яких кожному учаснику судового процесу гарантується рівність у реалізації наданих процесуальних прав та у виконанні процесуальних обов'язків, передбачених процесуальним законом.

Основні вимоги, що пред'являються до форми та змісту позовної заяви, а також вимоги щодо надання разом з нею певних доказів визначені ст.ст.54, 57 ГПК України. Невиконання більшості з вимог зазначених норм тягне за собою в якості негативного наслідку повернення позовної заяви без розгляду.

Приписами ч.1 ст.56 ГПК України (з урахуванням внесених змін відповідно до Закону України від 19.05.2011 р. № 3382-VI) встановлено, що позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Із наведеного вбачається, що належним доказом надіслання копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачу, третім особам є саме оригінал опису вкладення, а не інший доказ.

При цьому, вказана правова норма не ставить обов'язок позивача, прокурора направити відповідачу копії доданих до позовної заяви документів в залежність від того чи є у відповідача в наявності ці документи, а містить імперативну норму щодо обов'язковості надіслання сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Зазначені обставини є суттєвими, оскільки нормами ст. 59 Господарського процесуального кодексу України передбачено право відповідача після одержання ухвали про порушення провадження у справі надіслати суду відзив на позовну заяву, тоді як у даному випадку відповідач позбавляються можливості підготувати обґрунтовані заперечення на позовну заяву, з урахуванням усіх обставин, на які посилається позивач та поданих ним доказів.

Вищезазначені приписи мають на меті забезпечення як конституційних засад змагальності сторін та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом (п. п. 2, 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України), так і аналогічних приписів ст. ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 87 Рішення у справі "Салов проти України" від 06.09.2005 р).

У Рішенні у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Таким чином, на стадії прийняття позовної заяви до розгляду та порушення провадження у справі, суд має бути впевненим у тому, що зазначені засади не були порушені заявником позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

У пункті 3.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" наголошено на тому, що недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК України.

Натомість позивачем в порушення наведених вище законодавчих приписів не надано належних доказів надіслання відповідачеві та третім особам копії примірника позовної заяви.

Так, позивачем в якості доказу надіслання відповідачу та третім особам копії позовної заяви та доданих до неї документів долучено до позовної заяви вих. № 01-03/1993 від 01.09.2017 р. (вх. № 931/17 від 22.09.2017 р.) фіскальні чеки № 7175, № 7177, № 7176 від 20.09.2017 р. та описи вкладення у цінний лист від 20.09.2017 р., які містять відтиски календарного штемпеля та підписи повноважної особи органу зв'язку.

Однак, з наданих Управлінням праці та соціального захисту населення міської ради доказів вбачається, що відповідачу та третім особам були надіслані лише документи, які додаються до позовної заяви, сам примірник позовної заяви не надсилався, оскільки він відсутній в описі вкладення серед зазначених предметів, що надсилалися.

За таких обставин, додані до позовної заяви фіскальні чеки та описи вкладення у цінний лист не можуть бути належними та допустимими доказами, в розумінні ст. 34 ГПК України, підтвердження відправлення відповідачу та третім особам примірника копії позовної заяви.

Згідно із п.6 ч.1 ст.63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Слід вказати, що на зазначені вище недоліки щодо надання належних доказів відправки копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачу та третім особам суд звертав увагу позивача в ухвалі суду № 902/836/17 від 08.09.2017 р.

Однак, при повторному звернені до суду вимоги попередньої ухвали суду позивачем не виконано, що є порушенням п. 2 ч.1 ст. 57 ГПК України та є підставою для повернення даної позовної заяви без розгляду.

Дійшовши висновку про повернення позовної заяви суд приймає до уваги те, що відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд) як джерело права.

Пункт 1 статті 6 § 1 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань.

Стаття 6 Конвенції встановлює процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі при розгляді цивільного позову в національному суді, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 р. у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 р. у справі "Наталія Михайленко проти України", зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Тим не менш, обмеження, що застосовуються, не повинні обмежувати доступ, що залишається для особи, у такий спосіб або такою мірою, щоб сама суть права була порушена. Більш того, обмеження не відповідає п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну ціль та якщо немає розумного співвідношення між засобами, що застосовуються та ціллю, якої прагнуть досягти (п. 31 рішення Європейського суду з прав людини від 30.05.2013 р. у справі "Наталія Михайленко проти України").

Таким чином, обмеженням права на доступ до суду, зокрема, є визначений в ГПК України обов'язок заявника при зверненні до суду надавати належні докази надіслання копії позовної заяви іншій стороні. Невиконання заявником вищенаведених вимог процесуального законодавства наділяє суд правом не приймати до розгляду та повертати позовну заяву заявнику.

При цьому слід зауважити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення процесуальних недоліків, що зумовили її повернення (надання належних доказів надіслання копії позовної заяви та доданих до неї документів - листа з описом вкладення із зазначенням всіх доданих до позовної заяви документів, в тому числі примірників позовної заяви).

На підставі викладеного та керуючись п.6 ч.1 ст.63, ст.ст.86, 115 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ :

1. Позовну заяву вих. № 01-03/1993 від 01.09.2017 р. (вх. 931/17 від 22.09.2017 р.) на 2-х аркушах разом з матеріалами на 33-ох аркушах та конверт повернути позивачу.

2. Копію позовної заяви вих. № 01-03/1993 від 01.09.2017 р. (вх. 931/17 від 22.09.2017 р.) та фіскальних чеків № 7175, № 7177, № 7176 від 20.09.2017 р. долучити до примірника ухвали, який залишається в справі.

3. Копію ухвали надіслати сторонам та третім особам у справі (позивачу разом з матеріалами) рекомендованим листом.

Суддя Банасько О.О.

віддрук.5 прим.:

1 - до справи.

2 - позивачу - вул. Ринкова, 32, м. Могилів-Подільський, Вінницька область, 24000.

3 - відповідачу - вул. Стуса, 54/7, м. Могилів-Подільський, Вінницька область, 24000.

4 - Могилів-Подільській ОДПІ - вул. Стуса, 54/7, м. Могилів-Подільський, Вінницька область, 24000.

5 - громадянці ОСОБА_1 - АДРЕСА_1, 24000.