РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2017Справа №910/11221/17
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародно-діловий центр"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рома-М"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Інтергал-Буд"

про усунення перешкод у користуванні майном та зобов'язання вчинити дії

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився ;

від відповідача: Єрмоленко Є.В. - представник за довіреністю б/н від 09.06.2017;

Мартинюк Н.В. - представник за довіреністю б/н від 01.03.2017;

від третьої особи: Скрипник С.В. - представник за довіреністю б/н від 11.05.2017.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

10.07.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародно-діловий центр" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рома-М" про усунення перешкод у користуванні майном.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником земельної ділянки за кадастровим номером :88:211:0012, загальною площею 0,4715 га, що знаходиться за адресою: бульв. Т.Шевченка, 28-30 у Шевченківському районі м. Києва, на якій знаходиться нерухоме майно позивача, а саме: Готельно-офісний комплекс з житловими апартаментами, загальною площею 21210,9 кв.м. (готель «Hilton»), однак починаючи із кінця 2016 року на суміжних земельних ділянках з кадастровими номерами - :88:211:0009, :88:211:0035, :88:211:0044 відбуваються земельні та будівельні роботи в зв'язку із будівництвом «Офісно-готельного комплексу з житловими апартаментами, з об'єктами торгівлі, харчуванням влаштування проїзду, підземним паркінгом за адресою: бульв. Т.Шевченка, 32, 32-А у Шевченківському районі м. Києва». Так, позивач зазначає, що власником земельної ділянки із кадастровим номером :88:211:0009, загальною площею 0,1861 га та замовником будівництва е Товариство з обмеженою відповідальністю «РОМА-М» , забудовником (підрядником) - ТОВ БК «ІНТЕРГАЛ-БУД». Разом з тим, позивач вважає, що будівництво здійснюється незаконно, оскільки проводиться на земельних ділянках не відведених для цієї мети та з істотним порушення будівельних норм і правил, у зв'язку із чим відповідно до ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України відноситься до самочинного будівництва.

Так, позивач серед підстав позову вказує, що спірний об'єкт будівництва, слід вважати самочинним через невідповідність розмірів земельної ділянки, відведеної для цієї мети, та фактичним розмірам земельної ділянки на якій здійснюється будівництво; Департаментом культури винесено та направлено на адресу замовника будівництва припис №395/П від 25.05.2017 з вимогою припинити виконання (будівельних) земляних робіт з дня отримання цього припису до реєстрації відповідного дозволу Мінкультури в Департаменті культури, однак відповідачем, станом продовжуються проводитися будівельні роботи за вищевказаною адресою; будівельні та земляні роботи ТОВ «Рома-М» здійснюються без наявності належним чином розробленого, погодженого та затвердженого історико- містобудівельного обґрунтування; будівництво об'єкту здійснюється відповідачем на самій межі земельних ділянок позивача та відповідача, з порушенням встановлених норм ДБН, у зв'язку із чим позивач вказує, що завдаються пошкодження його нерухомому майну, а саме пошкодження підпірної стінки, псування зовнішнього оздоблення та інше, що підтверджується актом технічного обстеження готельно-офісного центру (будівлі готелю «Hilton») від 03.07.2017; будівництво офісно-готельного комплексу призвело до. значних незручностей позивача, зумовлених специфікою будівельних робіт, зокрема наявне значне шумове забруднення, наявні неприємні запахи будівельних матеріалів, що негативно впливає на нормальне функціонування готелю «Hilton», здоров'я та умови проживання його мешканців.

Вказаними діями відповідач, за твердженням позивача, перешкоджає в реалізації права останнього на вільне володіння та користування належною йому земельною ділянкою та нерухомим майном, що на ній знаходиться, у зв'язку з чим на підставі ст. 391 Цивільного кодексу України та ст. 152 Земельного кодексу України позивач просив суд зобов'язати відповідача усунути перешкоди у користуванні позивачем своїм майном (земельною ділянкою за кадастровим номером :88:211:0012, загальною площею 0,4715 га, що знаходиться за адресою: бульв. Т.Шевченка, 28-30 у Шевченківському районі м. Києва, із розташованим на ній готелем «Hilton» загальною площею 21210,9 кв.м.), а саме зобов'язати відповідача припинити будівельні та земляні роботи на земельних ділянках із кадастровими номерами - :88:211:0009, :88:211:0035, :88:211:0044 з будівництва офісно-готельного комплексу з житловими апартаментами, об'єктами торгівлі, харчування з влаштування проїзду, підземним паркінгом за адресою бульв. Т.Шевченка, 32, 32-А у Шевченківському районі м. Києва, що здійснюються на підставі дозволу на виконання будівельних робіт №ІУ00 від 24.09.2013.

10.07.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про вжиття заходів до забезпечення позову, згідно з якою позивач просить суд заборонити відповідачу та будь-яким іншим особам вчиняти на земельних ділянках із кадастровими номерами - :88:211:0009, :88:211:0035, :88:211:0044, що знаходяться за адресою бульв. Т.Шевченка, 32, 32-А у Шевченківському районі м. Києва, будь-які дії щодо проведення будівельних та земляних робіт із будівництва офісно-готельного комплексу з житловими апартаментами, об'єктами торгівлі, харчування з влаштування проїзду, підземним паркінгом за адресою бульв. Т.Шевченка, 32, 32-А у Шевченківському районі м. Києва, що здійснюються на підставі дозволу на виконання будівельних робіт №ІУ00 від 24.09.2013 до вирішення справи по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.07.2017 порушено провадження у справі № 910/11221/17 та справу призначено до розгляду на 28.07.2017, до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтергал-Буд".

24.07.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду та заява про уточнення позовних вимог, згідно з якою позивач просив суд зобов'язати відповідача усунути перешкоди у користуванні позивачем своїм майном (земельною ділянкою за кадастровим номером :88:211:0012, загальною площею 0,4715 га, що знаходиться за адресою: бульв. Т.Шевченка, 28-30 у Шевченківському районі м. Києва, із розташованим на ній готелем «Hilton» загальною площею 21210,9 кв.м.), а саме зобов'язати відповідача припинити будівельні та земляні роботи на земельних ділянках із кадастровими номерами - :88:211:0009, :88:211:0035, :88:211:0044 з будівництва офісно-готельного комплексу з житловими апартаментами, об'єктами торгівлі, харчування з влаштування проїзду, підземним паркінгом за адресою бульв. Т.Шевченка, 32, 32-А у Шевченківському районі м. Києва.

27.07.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли заперечення на позовну заяву, згідно з якими відповідач зазначає про відсутність факту заявленого позивачем порушення (перешкод у користуванні майном), відсутність випадків порушення правил добросусідства, відсутність факту самочинного будівництва, оскільки у відповідача наявний дозвільний документ, який надає право на проведення підготовчих і будівельних робіт - дозвіл державної архітектурно-будівельної інспекції України №ІУ00 від 24.09.2013. Крім того, позивач вказує на неналежність обраного позивачем способу захисту, оскільки негаторний позов заявлено за відсутності дій, на які посилається позивач, так будівельні роботи не велись і не ведуться, а також на те, що позовні вимоги не співрозмірні із заявленими позивачем підставами позову.

27.07.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва надійшла зустрічна позовна заява від Товариства з обмеженою відповідальністю "Рома-М" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародно-діловий центр" про зобов'язання усунути перешкоди у користуванні майном у справі № 910/11221/17.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.07.2017 зустрічна позовна заява від Товариства з обмеженою відповідальністю "Рома-М" була повернута без розгляду на підставі пункту 3 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 28.07.2017 заяву позивача про уточнення позовних вимог прийнято до розгляду.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України судом оголошено перерву розгляді справи до 15.08.2017.

01.08.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

10.08.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, згідно з якою позивач просить суд зобов'язати відповідача усунути перешкоди в користуванні позивачем своїм майном (земельною ділянкою за кадастровим номером :88:211:0012, загальною площею 0,4715 га, що знаходиться за адресою: бульвар Тараса Шевченка, 28-30 у Шевченківському районі м. Києва, та розташованим на ній готелем Hilton, загальною площею 21210,9 кв. м), а сааме зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Рома-М" звільнити від будівельної техніки, будівельних матеріалів та сміття земельні ділянки із кадастровими номерами - :88:211:0009, :88:211:0035, :88:211:0044, що знаходиться за адресою: бульвар Тараса Шевченка, 32, 32-А у Шевченківському районі м. Києві, та привести їх до попереднього (первісного) стану.

15.08.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про витребування доказів.

У судовому засіданні 15.08.2017 представником позивача було подано додаткові документи, представником третьої особи - заперечення на позов, відповідно до яких третя особа зазначає про відсутність належних та допустимих доказів існування перешкод у використанні позивачем належного йому майна, що спричинені діями відповідача чи третьої особи.

У судовому засіданні 15.08.2017 суд прийняв до розгляду заяву позивача про уточнення позовних вимог, яку розцінив як заяву про зміну предмету позову; в задоволенні клопотання про витребування доказів відмовив.

Представник позивача у судовому засіданні 15.08.2017 подав клопотання про продовження строку розгляду справи на 15 днів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.08.2017 продовжено строк розгляду спору на 15 днів, розгляд справи відкладено до 12.09.2017.

15.08.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли додаткові документи.

У судове засідання 12.09.2017 з'явились представники відповідача та третьої особи, заперечили проти позову. Представник відповідача подав суду додаткові пояснення, згідно з якими відповідач зазначає про необґрунтованість доводів позивача про скасування дозволу №ІУ00 від 24.09.2013, оскільки дія рішення ДАБІ про його скасування зупинена з урахуванням ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.08.2017 у справі №826/10311/17; доводи позивача про відсутність історико-містобудівного обґрунтування спростовуються поданими відповідачем у справі документами.

Представник позивача у судове засідання 12.09.2017 не з'явився, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується протоколом судового засідання від 15.08.2017.

Приписами ст. 77 Господарського процесуального кодексу України визначено перелік обставин, за яких суд відкладає розгляд справи. Зокрема, відповідно до п. 1 ч. 1 названої статті, у разі нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу та, відповідно до п. 2 ч. 1 названої статті, у разі неподання витребуваних доказів. Однак стаття 77 Господарського процесуального кодексу України встановлює не обов'язок суду відкласти розгляд справи, а визначає лише право суду при наявності зазначених випадків.

За таких обставин, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в судовому засіданні 12.09.2017 за відсутності представника позивача, та з урахуванням процесуальних строків розгляду справи відповідно до ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, подану разом з позовом, судом відмовлено в її задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно з частиною 1 статті 67 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною третім особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Як зазначено в п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК). Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Крім того, згідно з п. 9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" господарський суд не повинен вживати таких заходів до забезпечення позову, які фактично є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Суд зазначає, що заявлені позивачем у заяві про вжиття заходів до забезпечення позову заходи щодо заборони вчинення дій по проведенню будівельних та земляних робіт на земельних ділянках за своїм змістом не спроможні жодним чином забезпечити позов про зобов'язання звільнити земельні ділянки від будівельної техніки, сміття у редакції заяви про зміну предмету позову, тобто відсутнє належне обґрунтування взаємозв'язку обраного способу забезпечення позову та позовних вимог, у зв'язку з чим суд відмовляє позивачу у задоволенні даної заяви.

У судовому засіданні 12.09.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників відповідача та третьої особи, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародно-діловий центр» є власником земельної ділянки за кадастровим номером :88:211:0012, загальною площею 0,4715 га, що знаходиться за адресою: бульв. Т.Шевченка, 28-30 у Шевченківському районі м. Києва, та підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ №050409 від 27.04.2009, копія якого долучена до позову.

Судом встановлено, що на вказаній земельній ділянці за кадастровим номером :88:211:0012 знаходиться нерухоме майно позивача, а саме: готель, загальною площею 21 210,9 кв.м. Наведені відомості підтверджуються свідоцтвом про право власності на нерухоме майно індексний номер 30641645 від 08.12.2014, копія якого долучена до позову.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Рома-М» є власником земельної ділянки за кадастровим номером :88:211:0009 за адресою м. Київ, бульв. Тараса Шевченка, 32,32а, цільове призначення - для будівництва, експлуатації та обслуговування офісного центру з об'єктами торгівлі, харчування, з влаштуванням проїзду, підземним паркінгом і для організації будівельних робіт з подальшим благоустроєм території; площа земельної ділянки 0,1861 га; дата держаної реєстрації земельної ділянки 21.12.2012. Наведені відомості підтверджуються витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-2017 від 01.06.2017, копія якого долучена до позову, а також державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №746477 від 21.12.2012, копія якого подана відповідачем 11.09.2017.

Судом встановлено, що за адресою м. Київ, бульв. Тараса Шевченка, 32,32а, зареєстровано земельну ділянку за кадастровим номером :88:211:0035 площею 271,14 га; цільове призначення - для будівництва, експлуатації та обслуговування офісного центру з об'єктами торгівлі, харчування, з влаштуванням проїзду, підземним паркінгом і для організації будівельних робіт з подальшим благоустроєм території; форма власності - комунальна (Київська міська рада): орендар - Товариство з обмеженою відповідальністю «Рома-М». Наведені відомості підтверджуються витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-017 від 21.06.2017, копія якого долучена до позову.

Судом встановлено, що 24.09.2013 Державною архітектурно-будівельною інспекцією України видано Товариству з обмеженою відповідальністю «Рома-М» як замовнику та генеральному підряднику Товариству з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Інтергал-Буд» дозвіл №ІУ 00 на будівництво офісно-готельного комплексу з житловими апартаментами, об'єктами торгівлі, харчуванням влаштування проїзду, підземним паркінгом за адресою: бульв. Т.Шевченка, 32, 32-А у Шевченківському районі м. Києва, копія якого долучена до позову.

Судом встановлено, що від 08.02.2017 Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції України було проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, за наслідками проведення якої складено акт, у якому встановлено, що земельна ділянка за адресою м. Київ, бульв. Т.Шевченка, 32, 32-А огороджена парканом, будівельні роботи не виконуються та встановлено ряд порушень.

Судом встановлено, що рішенням Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 08.06.2017 №150 анульовано дозвіл на виконання будівельних робіт із будівництва офісно-готельного комплексу з житловими апартаментами, об'єктами торгівлі, харчуванням влаштування проїзду, підземним паркінгом за адресою: бульв. Т.Шевченка, 32, 32-А у Шевченківському районі м. Києва від 24.09.2013 №ІУ 00. Наведене підтверджується викладеними відомостями у листі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 11.07.2017 №10/265/1107/0215, копія якого подана позивачем 15.08.2017, та у листі Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 09.06.2017 №40-305-22, копія якого подана відповідачем 11.09.2017

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Рома-М» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправним та скасування рішення від 08.06.2017 №150.

Судом встановлено, що ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.08.2017 № 826/10311/17 вжито заходи до забезпечення адміністративного позову - зупинено дію рішення Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 08.06.2017 №150 до набрання судовим рішенням законної сили.

Судом встановлено, що згідно з актом технічного обстеження готельно-офісного центру (будівлі готелю «Hilton») та впливу на його стан проведення будівельних та земляних робіт на суміжній земельній ділянці від 03.07.2017, комісією у складі головного інженера - Тополянського О.Н., заступника головного інженера - Положенцева О.С., електрика - ОСОБА_6 встановлено, що оголені фундаментні палі на глибину 3 метри, пошкоджене зовнішнє декоративне оздоблення, під дією використовуваних будівельних машин та механізмів шум перевищує гранично допустимий рівень (копія акту долучена до позову).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про те, що він є власником земельної ділянки за кадастровим номером :88:211:0012, загальною площею 0,4715 га, що знаходиться за адресою: бульв. Т.Шевченка, 28-30 у Шевченківському районі м. Києва, на якій знаходиться нерухоме майно позивача, а саме: Готельно-офісний комплекс з житловими апартаментами, загальною площею 21 210,9 кв.м. (готель «Hilton»), однак починаючи із кінця 2016 року на суміжних земельних ділянках з кадастровими номерами - :88:211:0009, :88:211:0035, :88:211:0044 відбуваються земельні та будівельні роботи в зв'язку із будівництвом «Офісно-готельного комплексу з житловими апартаментами, з об'єктами торгівлі, харчуванням влаштування проїзду, підземним паркінгом за адресою: бульв. Т.Шевченка, 32, 32-А у Шевченківському районі м. Києва». Так, позивач зазначає, що власником земельної ділянки із кадастровим номером :88:211:0009, загальною площею 0,1861 га та замовником будівництва е Товариство з обмеженою відповідальністю «РОМА-М» , забудовником (підрядником) - ТОВ БК «ІНТЕРГАЛ-БУД». Разом з тим, позивач вважає, що будівництво здійснюється незаконно, оскільки проводиться на земельних ділянках не відведених для цієї мети та з істотним порушення будівельних норм і правил, у зв'язку із чим відповідно до ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України відноситься до самочинного будівництва.

Так, позивач серед підстав позову вказує, що спірний об'єкт будівництва, слід вважати самочинним через невідповідність розмірів земельної ділянки, відведеної для цієї мети, та фактичним розмірам земельної ділянки на якій здійснюється будівництво; Департаментом культури винесено та направлено на адресу замовника будівництва припис №395/П від 25.05.2017 з вимогою припинити виконання (будівельних) земляних робіт з дня отримання цього припису до реєстрації відповідного дозволу Мінкультури в Департаменті культури, однак відповідачем, станом продовжуються проводитися будівельні роботи за вищевказаною адресою; будівельні та земляні роботи ТОВ «Рома-М» здійснюються без наявності належним чином розробленого, погодженого та затвердженого історико- містобудівельного обґрунтування; будівництво об'єкту здійснюється відповідачем на самій межі земельних ділянок позивача та відповідача, з порушенням встановлених норм ДБН, у зв'язку із чим позивач вказує, що завдаються пошкодження його нерухомому майну, а саме пошкодження підпірної стінки, псування зовнішнього оздоблення та інше, що підтверджується актом технічного обстеження готельно-офісного центру (будівлі готелю «Hilton») від 03.07.2017; будівництво офісно-готельного комплексу призвело до. значних незручностей позивача, зумовлених специфікою будівельних робіт, зокрема наявне значне шумове забруднення, наявні неприємні запахи будівельних матеріалів, що негативно впливає на нормальне функціонування готелю «Hilton», здоров'я та умови проживання його мешканців.

Вказаними діями відповідач, за твердженням позивача, перешкоджає в реалізації права останнього на вільне володіння та користування належною йому земельною ділянкою та нерухомим майном, що на ній знаходиться, у зв'язку з чим на підставі ст. 391 Цивільного кодексу України та ст. 152 Земельного кодексу України позивач просить суд зобов'язати відповідача усунути перешкоди в користуванні позивачем своїм майном (земельною ділянкою за кадастровим номером :88:211:0012, загальною площею 0,4715 га, що знаходиться за адресою: бульвар Тараса Шевченка, 28-30 у Шевченківському районі м. Києва, та розташованим на ній готелем Hilton, загальною площею 21210,9 кв. м), а саме зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Рома-М" звільнити від будівельної техніки, будівельних матеріалів та сміття земельні ділянки із кадастровими номерами - :88:211:0009, :88:211:0035, :88:211:0044, що знаходиться за адресою: бульвар Тараса Шевченка, 32, 32-А у Шевченківсьокму районі м. Києві, та привести їх до попереднього (первісного) стану (з урахуванням заяви про зміну предмету позову, що подана 10.08.2017).

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Положеннями ст. 317 Цивільного кодексу України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (ст. 319 Цивільного кодексу України).

Згідно з приписами ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Положеннями ст. 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Позов власника майна про усунення перешкод у здійсненні ним користування та розпоряджання своїм майном за своєю правовою природою є негаторним позовом (про захист права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння).

Частиною 4 ст. 334 Цивільного кодексу України передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Як встановлено судом, Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародно-діловий центр» є власником земельної ділянки за кадастровим номером :88:211:0012, загальною площею 0,4715 га, що знаходиться за адресою: бульв. Т.Шевченка, 28-30 у Шевченківському районі м. Києва, та підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ №050409 від 27.04.2009, копія якого долучена до позову.

Як встановлено судом, на вказаній земельній ділянці за кадастровим номером :88:211:0012 знаходиться нерухоме майно позивача, а саме: готель, загальною площею 21 210,9 кв.м. Наведені відомості підтверджуються свідоцтвом про право власності на нерухоме майно індексний номер 30641645 від 08.12.2014, копія якого долучена до позову.

Як встановлено судом, Товариство з обмеженою відповідальністю «Рома-М» є власником земельної ділянки за кадастровим номером :88:211:0009 за адресою м. Київ, бульв. Тараса Шевченка, 32,32а, цільове призначення - для будівництва, експлуатації та обслуговування офісного центру з об'єктами торгівлі, харчування, з влаштуванням проїзду, підземним паркінгом і для організації будівельних робіт з подальшим благоустроєм території; площа земельної ділянки 0,1861 га; дата держаної реєстрації земельної ділянки 21.12.2012. Наведені відомості підтверджуються витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-2017 від 01.06.2017, копія якого долучена до позову, а також державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №746477 від 21.12.2012, копія якого подана відповідачем 11.09.2017.

Як встановлено судом, за адресою м. Київ, бульв. Тараса Шевченка, 32,32а, зареєстровано земельну ділянку за кадастровим номером :88:211:0035 площею 271,14 га; цільове призначення - для будівництва, експлуатації та обслуговування офісного центру з об'єктами торгівлі, харчування, з влаштуванням проїзду, підземним паркінгом і для організації будівельних робіт з подальшим благоустроєм території; форма власності - комунальна (Київська міська рада): орендар - Товариство з обмеженою відповідальністю «Рома-М». Наведені відомості підтверджуються витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-017 від 21.06.2017, копія якого долучена до позову.

Як встановлено судом, 24.09.2013 Державною архітектурно-будівельною інспекцією України видано Товариству з обмеженою відповідальністю «Рома-М» як замовнику та генеральному підряднику Товариству з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Інтергал-Буд» дозвіл №ІУ 00 на будівництво офісно-готельного комплексу з житловими апартаментами, об'єктами торгівлі, харчуванням влаштування проїзду, підземним паркінгом за адресою: бульв. Т.Шевченка, 32, 32-А у Шевченківському районі м. Києва, копія якого долучена до позову.

Як встановлено судом, рішенням Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 08.06.2017 №150 анульовано дозвіл на виконання будівельних робіт із будівництва офісно-готельного комплексу з житловими апартаментами, об'єктами торгівлі, харчуванням влаштування проїзду, підземним паркінгом за адресою: бульв. Т.Шевченка, 32, 32-А у Шевченківському районі м. Києва від 24.09.2013 №ІУ 00. Наведене підтверджується викладеними відомостями у листі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 11.07.2017 №10/265/1107/0215, копія якого подана позивачем 15.08.2017, та у листі Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 09.06.2017 №40-305-22, копія якого подана відповідачем 11.09.2017

Як встановлено судом, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.08.2017 № 826/10311/17 вжито заходи до забезпечення адміністративного позову - зупинено дію рішення Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 08.06.2017 №150 до набрання судовим рішенням законної сили.

Положеннями ст. 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ст. 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Судом встановлено, що відповідно до вказаних у позові обставин, порушене право, яким обґрунтовані позовні вимоги, є право на користування позивачем земельною ділянкою за кадастровим номером :88:211:0012, загальною площею 0,4715 га, що знаходиться за адресою: бульв. Т.Шевченка, 28-30 у Шевченківському районі м. Києва; підставами позову у даній справі є незаконність здійснення відповідачем будівництва як такого, що проводиться на земельних ділянках, що є суміжними з належною позивачу на праві власності земельною ділянкою, не відведених для цієї мети та з істотним порушенням будівельних норм і правил, пошкодженням підпірної стіни позивача та шумового забруднення на землі позивача; предметом позовних вимог є зобов'язання відповідача усунути перешкоди в користуванні позивачем своїм майном - земельною ділянкою, а саме зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Рома-М" звільнити від будівельної техніки, будівельних матеріалів та сміття земельні ділянки із кадастровими номерами - :88:211:0009, :88:211:0035, :88:211:0044, що знаходиться за адресою: бульвар Тараса Шевченка, 32, 32-А у Шевченківсьокму районі м. Києві, та привести їх до попереднього (первісного) стану.

За змістом ст. 79 Земельного кодексу України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об'єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб. Право власності на земельну ділянку розповсюджується на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту і на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд.

Суд зазначає, що виходячи з наведених у статті 79 Земельного кодексу України положень, право власності позивача на земельну ділянку за кадастровим номером :88:211:0012, загальною площею 0,4715 га, що знаходиться за адресою: бульв. Т.Шевченка, 28-30 у Шевченківському районі м. Києва, поширюється саме на її зовнішні межі та простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту і на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд.

За наведених обставин, вимоги про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою як негаторний спосіб захисту права власності заявляються у разі якщо наявні будь-які втручання третіх осіб у право власності особи саме на належний йому об'єкт, що виявляються у перешкоджанні здійснення власником майна правомочності з користування об'єктом права власності.

Так, виходячи з підстав позову, порушення прав позивача у вигляді вчинення перешкод у користуванні ним своїм майном, що належить йому на праві власності, - земельною ділянкою, було б розміщення будь-якої будівельної техніки тощо саме на належній позивачу земельній ділянці, тобто гарантовані державою засади непорушності та недоторканості права власності поширюються виключно на сам об'єкт, що належить на такому правовому титулі відповідній особі, а специфічні для захисту права власності способи захисту, встановлені главою 29 Цивільного кодексу обмежують право власника щодо їх застосування лише стосовно захисту належного йому майна від порушень.

Суд зазначає, що частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 статті 1 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України № 18-рп/2004 від 01.12.2004 р. під охоронюваними законом інтересами необхідно розуміти прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Отже, охоронюваний законом інтерес є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони.

Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, чи охоронюваного законом інтересу, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Аналогічних висновків дійшов Верховний суд України в постанові від 21 жовтня 2015 року у справі №3-649гс15.

Так, суд зазначає, що викладені у позові обставини, що 1) спірний об'єкт будівництва слід вважати самочинним через невідповідність розмірів земельної ділянки, відведеної для цієї мети, та фактичним розмірам земельної ділянки на якій здійснюється будівництво; 2) що внаслідок здійснення будівельних робіт відповідачем було завдано шкоди майну, що є пам'яткою архітектури місцевого значення, у зв'язку з чим Департаментом культури винесено та направлено на адресу замовника будівництва припис №395/П від 25.05.2017 з вимогою припинити виконання (будівельних) земляних робіт з дня отримання цього припису до реєстрації відповідного дозволу Мінкультури в Департаменті культури, однак відповідачем, станом продовжуються проводитися будівельні роботи за вищевказаною адресою; 3) будівельні та земляні роботи ТОВ «Рома-М» здійснюються без наявності належним чином розробленого, погодженого та затвердженого історико-містобудівельного обґрунтування - за своїм змістом не можуть обґрунтовувати порушення прав позивача як власника суміжної земельної ділянки - його права користування суміжною земельною ділянкою, про що зазначено у позові. Зокрема, вказані обставини можуть свідчити про порушення відповідачем встановленого законом публічного порядку у відповідних сферах правового регулювання (обороту земельних ділянок, містобудівного законодавства тощо) та у зв'язку з цим наявністю права у компетентних державних органів/органів місцевого самоврядування на подання позову у зв'язку з порушенням такого порядку в межах компетенції та на виконання повноважень, встановлених законом.

У той же час, серед підстав позову позивач, зокрема, вказує на те, що у зв'язку з проведенням будівництва об'єкту за адресою: бульв. Т.Шевченка, 32, 32-А у Шевченківському районі м. Києва, завдаються пошкодження належному позивачу нерухомому майну, а саме пошкодження підпірної стінки, псування зовнішнього оздоблення, а також надмірне шумове забруднення, неприємні запахи будівельних матеріалів негативно впливають на нормальне функціонування готелю позивача, здоровя та умови проживання його мешканців.

Суд зазначає, що вказані обставини можуть обґрунтовувати порушення прав позивача як власника нерухомого майна (земельної ділянки), а саме його права користування, однак наявність таких обставин повинна бути доведена належними та допустимими доказами.

На підтвердження вказаних обставин позивач надає копію акту технічного обстеження готельно-офісного центру (будівлі готелю «Hilton») та впливу на його стан проведення будівельних та земляних робіт на суміжній земельній ділянці від 03.07.2017, згідно з яким комісією у складі головного інженера - Тополянського О.Н., заступника головного інженера - Положенцева О.С., електрика - ОСОБА_6 встановлено, що оголені фундаментні палі на глибину 3 метри, пошкоджене зовнішнє декоративне оздоблення, під дією використовуваних будівельних машин та механізмів шум перевищує гранично допустимий рівень.

Відповідно до ДБН В.1.1-31:2013 "Захист територій, будинків і споруд від шуму", розроблені ДП "Державний науково-дослідний інститут будівельних конструкцій", затверджені наказом Мінрегіонбуду, від 27 грудня 2013 року N 630, у цих будівельних нормах наведені правила проектування захисту від шуму територій з нормованими рівнями шуму і об'єктів будівництва з застосуванням містобудівних, архітектурно-планувальних заходів та акустичних засобів зниження шуму, норми допустимих рівнів шуму на територіях і в приміщеннях будинків різного призначення, положення щодо проведення акустичного розрахунку і оцінки шумового режиму на територіях і в приміщеннях будинків, вимоги до звукоізоляції внутрішніх і зовнішніх огороджувальних конструкцій житлових і громадських будинків, порядок вибору і застосування планувальних заходів і акустичних засобів для зниження рівнів шуму до величин, встановлених санітарними нормами.

При цьому, розділом 6 ДБН встановлені нормовані параметри і допустимі рівні шуму.

Суд зазначає, що надані позивачем докази - копія акту технічного обстеження готельно-офісного центру (будівлі готелю «Hilton») та впливу на його стан проведення будівельних та земляних робіт на суміжній земельній ділянці від 03.07.2017 не можуть бути оцінені судом як належні та допустимі докази, оскільки акт технічного обстеження готельно-офісного центру (будівлі готелю «Hilton») та впливу на його стан проведення будівельних та земляних робіт на суміжній земельній ділянці від 03.07.2017 складений працівниками позивача та не містить жодних нормативно-правових обґрунтувань, на підставі яких позивач дійшов висновку щодо завданих відповідачем певних порушень об'єкту права власності, що належить позивачу.

Крім того, суд зазначає, що шумове забруднення завжди супроводжує здійснення будівельних робіт, та порушення прав може мати місце лише у випадку встановлення, що таке забруднення здійснюється понад норми, встановлені законом.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження обставин завдання пошкодження належному позивачу нерухомому майну, а саме пошкодження підпірної стінки, псування зовнішнього оздоблення готелю, а також надмірного шумового забруднення внаслідок здійснення будівельних робіт відповідачем, - позивачем не надано.

При цьому, з огляду на засади змагальності судового процесу, позивачем не подавались в процесі розгляду спору ні клопотання про витребування доказів (в частині доказів на підтвердження наявності шумового забруднення чи пошкодження підпірної стінки), ні клопотання про призначення судової експертизи з метою встановлення таких обставин, на якій позивач посилається у позові.

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ч. 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Положеннями статті 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оскільки з положень ст. 1 Господарського процесуального кодексу України випливає, що підставою для звернення до суду є наявність в особи, що звертається, порушеного права чи охоронюваного законом інтересу, а звернення до суду здійснюється з метою їх захисту, за відсутності доказів на підтвердження порушення прав позивача чи наявності у нього охоронюваного законом інтересу відносно обставин, якими обґрунтований позов, відсутні і підстави для задоволення такого позову.

З огляду на встановлені судом обставини, суд доходить висновку, що позивачем не доведено порушення відповідачем його права власності, зокрема, права користування належним йому нерухомим майном, що є підставою для відмови у позові.

Крім того, суд зазначає, що навіть у випадку доведення позивачем порушення його прав, зокрема щодо пошкодження його майна внаслідок здійснення будівельних робіт відповідачем та завдання понаднормового шумового забруднення, обраний позивачем спосіб захисту (зобов'язання відповідача звільнити від будівельної техніки, будівельних матеріалів та сміття земельні ділянки із кадастровими номерами - :88:211:0009, :88:211:0035, :88:211:0044, що знаходиться за адресою: бульвар Тараса Шевченка, 32, 32-А у Шевченківському районі м. Києві, та привести їх до попереднього (первісного) стану) є неналежним та неефективним, так як не зможе забезпечити поновлення порушених прав позивача (у випадку доведення такого порушення), зокрема, щодо відшкодування завданої шкоди у зв'язку з пошкодження підпірної стіни, псування зовнішнього оздоблення тощо.

Більше того, позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача звільнити земельні ділянки від його майна, по суті, спрямовані на порушення прав відповідача, зокрема, права власності (правомочностей щодо вільного користування та розпорядження) на земельну ділянку за кадастровим номером :88:211:0009 за адресою м. Київ, бульв. Тараса Шевченка, 32,32а, та на втручання у його господарську діяльність (фактично спрямовані на загальна заборона щодо можливості здійснення будівництва). Так відповідно до ч. 3 ст. 13 Цивільного кодексу України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Крім того, позивач у позові вказує про те, що починаючи із кінця 2016 року на суміжних земельних ділянках з кадастровими номерами - :88:211:0009, :88:211:0035, :88:211:0044 відбуваються земельні та будівельні роботи, разом з тим, позивачем не надано жодних правовстановлюючих документів щодо земельної ділянки за кадастровим номером :88:211:0044.

Разом з тим, з огляду на відсутність доведення позивачем порушеного права чи охоронюваного законом інтересу позивача та неналежно обраного (неефективного) способу захисту у даній справі, судом не досліджуються викладені у позові обставини, в тому числі, щодо наявності відповідних речових прав на землю.

Таким чином, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародно-діловий центр" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рома-М" про усунення перешкод у користуванні майном не підлягає задоволенню.

При цьому, суд зазначає, що у разі доведення позивачем обставин понаднормового шумового забруднення внаслідок будівництва на земельній ділянці, що межує з земельною ділянкою позивача, яке поширюється на земельну ділянку позивача, а також обставин пошкодження майна позивача внаслідок здійснення відповідачем будівельних робіт, позивач вправі звернутись до суду з позовом про усунення порушення чи відшкодування шкоди, завданої підпірній стіні, а також про приведення рівня шуму до допустимих норм (враховуючи, що відповідні порушення за своєю природою мають триваючий характер).

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача, з огляду на відмову у позові.

На підставі викладеного, керуючись 43, 49, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 22.09.2017

Суддя І.М. Отрош