донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

25.09.2017 справа №913/1098/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів: при секретарі судового засідання: за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: від ДВС: Будко Н.В. Малашкевича С.А., Мартюхіної Н.О. Рудик Т.С. не з'явився; не з'явився; не з'явився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуВідділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, м. Сєвєродонецьк
на ухвалу господарського суду Луганської області
від14.08.2017 р.
у справі№ 913/1098/15 (суддя: Шеліхіна Р.М.)
за позовом доТовариства з обмеженою відповідальністю «АТ Каргілл», м. Київ Приватного підприємства «Донець Плюс», с. Велика Чергінівка, Луганська область
простягнення 3 698 410,6 грн.
В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Луганської області від 25.01.2016 позов задоволено повністю, стягнуто з Приватного підприємства "Донець Плюс", Луганська область, Станично-Луганський район, с. Велика Чернігівка, вул. Садова, буд. 1, ідентифікаційний код 30230242, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АТ Каргілл", м. Київ, вул. Мечникова, буд. 3, ідентифікаційний код 20010397, борг у сумі 3630549,28 грн., 3% річних у сумі 67861,32 та судовий збір у сумі 55476,16 грн.

На виконання рішення суду видано відповідний наказ від 23.02.2016 №913/1098/15.

В подальшому Приватне підприємство "Донець Плюс" звернулося до господарського суду Луганської області зі скаргою від 01.07.2017 на дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області з вимогами:

- поновити строк на оскарження постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Галушка М.В. про стягнення виконавчого збору від 15.08.2016 №51866028;

- прийняти скаргу Приватного підприємства "Донець Плюс" на рішення, дії, бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області до розгляду;

- визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Галушка М.В. про стягнення виконавчого збору від 15.08.2016 №51866028;

- визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Галушка М.В. про відкриття виконавчого провадження від 23.06.2017 №54198579;

- визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Галушка М.В. про опис та арешт майна (коштів) від 23.06.2017 №54198579;

- зупинити реалізацію майна ПП "Донець Плюс" описаного постановою ВПВР від 23.06.2017 року про опис та арешт майна у виконавчому провадженні відкритому постановою від 23.06.2017 №54198579, до розгляду заяви по суті.

В обґрунтування скарги боржник посилається на неправомірність дій державного виконавця, які полягають в тому, що державний виконавець після закриття постановою від 23.06.2017 р. виконавчого провадження по виконанню наказу за даною справою, відкрив виконавче провадження постановою від 23.06.2017 р. на підставі і для виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 15.08.2016 р. У зв'язку з цим боржник вважає, що його права порушені, оскільки сплачувати виконавчий збір після добровільного виконання (в більшій частині) судового рішення ПП "Донець Плюс" не зобов'язано.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 03.07.2017 р. зупинено реалізацію арештованого майна боржника за постановою про опис та арешт майна (коштів) боржника ВП № 54198579 від 23.06.2017 р.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 10.07.2017 р. поновлено строк на оскарження постанови головного державного виконавця ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у Луганській області про стягнення виконавчого збору від 15.08.2016 р. № 51866028.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 14.08.2017 р. скаргу Приватного підприємства "Донець Плюс" від 01.07.2017 на дії ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у Луганській області в частині визнання неправомірними і скасування постанов задоволено:

- визнано неправомірною та скасовано постанову ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у Луганській області про стягнення виконавчого збору від 15.08.2016 №51866028;

- визнано неправомірною та скасовано постанову ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у Луганській області про відкриття виконавчого провадження від 23.06.2017 №54198579;

- визнано неправомірною та скасовано постанову ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у Луганській області про опис та арешт майна (коштів) від 23.06.2017 №54198579.

В частині задоволення скарги ухвала суду мотивована доведеністю та обґрунтованістю вимог.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою суду першої інстанції, ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у Луганській області звернувся до Донецького апеляційного господарського суду на оскаржувану ухвалу, в якій просить ухвалу господарського суду Луганськох області від 14.08.2017 р. скасувати та прийняти нове рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на те, що ухвалу суду першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права України.

Скаржник стверджує, що виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду Луганської області від 23.02.2016 р. № 913/1098/15 відкрито відповідно 04.08.2016 р., постанова про стягнення з боржника виконавчого збору винесена 15.08.2016 р., що відповідає нормам Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 21.04.1999 р. та є правомірною. Також ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у Луганській області зазначає, що під час винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору рішення суду боржником самостійно не виконувалося. Так, державним виконавцем під час виконання наказу господарського суду Луганської області від 23.02.2016 р. № 913/1098/15 здійснено комплекс примусових заходів, які спрямовані на виконання рішення суду, що підтверджується, на його думку, матеріалами виконавчого провадження.

Заявник апеляційної скарги зауважує, що на момент винесення державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору з боржника від 15.08.2016 р. рішення суду не виконано, а наказ господарського суду від 23.02.2016 р. № 913/1098/15 підлягав примусовому виконанню.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.09.2017 р. для розгляду справи № 913/1098/15 сформовано колегію суддів у складі: Будко Н.В. - головуючий, судді - Малашкевич С.А., ОСОБА_7.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Донецького апеляційного господарського суду № 1712 від 22.09.2017 р. у зв'язку із звільненням у відставку судді ОСОБА_7. призначено повторний автоматизований розподіл справи № 913/1098/15.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 22.09.2017 р. визначено колегію суддів у складі: Будко Н.В. - головуючий, судді - Мартюхіна Н.О., Малашкевич С.А.

Представники сторін у судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином.

В апеляційній скарзі заявником заявлено клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 28 ГПК України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника.

Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище.

Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої особи.

Повноваження сторони або третьої особи від імені юридичної особи може здійснювати її відособлений підрозділ, якщо таке право йому надано установчими або іншими документами.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 11.09.2017 р. не визнавалася обов'язковою явка представників сторін та сторони були попереджені, що у разі неявки їх представників у судове засідання, апеляційна скарга буде розглянута за наявними матеріалами у справі.

На підставі викладеного, вказане клопотання заявника апеляційної скарги судовою колегією задоволено.

Згідно з ч. 2 ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Статтею 106 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

У відповідності зі ст. 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на усій території України.

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини (далі - Суд) право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція), було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II).

За певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції права (див. рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії", № 22774/93, п. 74, ECHR 1999-V).

Відповідно, виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (див., наприклад, рішення від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції", Reports 1997-II, п. 40; рішення у справі "Бурдов проти Росії", заява № 59498/00, п. 34, ECHR 2002-III, та рішення від 6 березня 2003 року у справі "Ясюнієне проти Литви", заява № 41510/98, п. 27).

Держава зобов'язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (див. рішення від 7 червня 2005 року у справі "Фуклев проти України", заява № 71186/01, п. 84).

Саме на державу покладається обов'язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у п. 1 ст. 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (див. рішення у справі "Comingersoll S. A." проти Португалії", заява № 35382/97, п. 23, ECHR 2000-IV).

Наразі, оскільки п. 1 ст. 6 Конвенції захищає виконання остаточних судових рішень, вони не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін.

Відповідно до статті 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно з ч. 1 ст. 116 ГПК України виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом. Після набрання судовим рішенням законної сили наказ видається за заявою стягувачу чи прокурору, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, або надсилається стягувачу рекомендованим чи цінним листом. Накази про стягнення судового збору надсилаються до органів державної виконавчої служби.

З матеріалів справи вбачається, що 04.08.2016 р. постановою ВП № 51866028 від 04.08.2016 р. державним виконавцем відкрито виконавче провадження про примусове виконання наказу № 913/1098/15, виданого 23.02.2016 р.

15.08.2016 р. державним виконавцем винесено постанову ВП № 51866028 про стягнення з боржника виконавчого збору.

06.09.2016 р. постановою ВП № 51866028 накладено арешт на все майно, що належить ПП «Донець Плюс».

07.09.2016 р. головним державним виконавцем ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у Луганській області винесено постанову ВП № 51866028 про арешт коштів боржника. В матеріалах справи також міститься постанова про опис та арешт майна боржника в рамках даного виконавчого провадження.

Постановою ВП № 51866028 від 23.06.2017 наказ господарського суду Луганської області № 913/1098/15 від 23.02.2016 р. повернуто стягувачу, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення, виведено в окреме виконавче провадження постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 15.08.2016 р.

Постановою ВП № 54198579 від 23.06.2017 р. відкрито виконавче провадження за постановою про стягнення з боржника виконавчого збору № 51866028, виданої 15.08.2016 р. Того ж дня державним виконавцем винесено постанову № 54198579 про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Ухвалою суду від 20.07.2017 р. по даній справі визнано наказ таким, що не підлягає виконанню, оскільки сторони письмово (шляхом укладення договору) домовились про припинення зобов'язань за договором поставки від 25.12.2013 №CVS 59239, з приводу якого виник спір, і позивач (стягувач) відмовився від виконання відповідачем рішення суду у повному обсязі (прощення боргу).

На підставі ст.ст.204,604,605 ЦК України суд визнав відмову стягувача від примусового виконання судового рішення по даній справі і визнав наказ таким, що не підлягає виконанню повністю.

Згідно з приписами п.7 ст.27, п.1 та 5 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" у чинній редакції у разі визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавче провадження повинно бути закінчено повністю, а виконавчий збір, якщо збір стягнуто, підлягає поверненню.

Таким чином, постанова від 15.08.2016 р. про стягнення виконавчого збору судом першої інстанції обґрунтовано визнана неправомірною та скасована.

Водночас, постанова про стягнення виконавчого збору від 15.08.2016 р., на дату винесення цього документа була правомірною, оскільки у встановлений законом строк відповідач не виконав рішення суду добровільно.

Станом на день 23.06.2017 р. - відкриття виконавчого провадження по виконанню постанови від 15.08.2016 р. про стягнення виконавчого збору в сумі 373 301,41грн., - постанова про стягнення виконавчого збору не відповідала вимогам п.2 ст.27 Закону України "Про виконавче провадження" тому, що державний виконавець не врахував той факт, що в примусовому порядку рішення суду повністю не виконано, а виконано частково - на суму 20 681 грн. 42 коп., що підтверджується випискою з рахунку №0001 за період з 01.09.2016 р. по 06.07.2017 р., і стягнення виконавчого збору у розмірі 373 301,41грн. порушує вимоги п.2 ст.27 Закону України "Про виконавче провадження". Крім того, підставою для завершення виконавчого провадження №51866028 стало не фактичне стягнення органом виконання присудженої рішенням суду суми, а заява стягувача від 21.06.2017 р. про повернення документа (ст.37 Закону України "Про виконавче провадження").

Отже, за таких підстав державний виконавець не мав права відкривати виконавче провадження постановою від 23.06.2017 р. по виконанню постанови про стягнення виконавчого збору від 15.08.2016 р. в сумі 373 301,41грн. і арештовувати 23.06.2017 р. майно для забезпечення виконання стягнення виконавчого збору у вказаній сумі. Тому місцевим господарським судом обґрунтовано визнано неправомірною та скасовано постанову ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у Луганській області від 23.06.2017 р. про відкриття виконавчого провадження №54198579.

Оскільки постанова від 23.06.17 №54198579 про опис та арешт майна є похідною, подальшою від постанови від 23.06.2017 р. про відкриття виконавчого провадження, тому суд першої інстанції правомірно визнав неправомірною та скасував постанову ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у Луганській області від 23.06.2017 р. про опис та арешт майна боржника.

Крім того, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що підставою для визнання неправомірною і для скасування постанови від 23.06.2017 р. №54198579 про опис та арешт майна є те, що арештоване майно перебуває в заставі кредиторів боржника, які не є стягувачами виконавчого збору, і не надали письмової згоди на звернення стягнення на заставлене майно. До того ж, право застави на деякі предмети арешту виникло раніше, ніж постановлене судове рішення (2016 рік): як вбачається з витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна застава на трактор Т 150 з держ. номером Г 3417 ЛУ виникла у 2011 році на підставі договору застави між відповідачем та СП "Авіа-Спарка, право застави на інше майно виникло у 2014 році за договором застави між відповідачем та ОСОБА_6

Крім того, постанова від 23.06.2017 р. №54198579 про опис та арешт майна винесена з порушенням приписів п.3 ч.5 ст.56 Закону України "Про виконавче провадження" і п.10 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом від 02.04.2012 № 512/5, оскільки в акті не вказано даних, які повністю характеризують і дозволяють ідентифікувати транспортні засоби та сільськогосподарські механізми, на які накладено арешт.

Відповідно до приписів п.32 Інформаційного листа №01-08/369 від 29.06.2010р. Вищого господарського суду України "Про деякі питання, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів України у 2009 році щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України" вимога скаржника щодо скасування постанови чи іншого акта органу Державної виконавчої служби за своєю правовою природою тотожна вимозі про визнання їх недійсними. Тому у господарського суду відсутні правові підстави для відмови в задоволенні скарги лише з тієї причини, що в ній зазначається про скасування відповідної постанови (акта), а не про визнання його недійсним. Господарський же суд, приймаючи судове рішення по суті скарги, має в будь-якому разі враховувати положення, викладене в названому роз'ясненні президії Вищого господарського суду України.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду винесена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, є законною та обґрунтованою, а тому, підлягає залишенню в силі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального Кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 102, 103, 105, 106, 121-2 Господарського процесуального Кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області на ухвалу господарського суду Луганської області від 14.08.2017 року у справі № 913/1098/15 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Луганської області від 14.08.2017 року у справі № 913/1098/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.В. Будко

Судді С.А. Малашкевич

Н.О. Мартюхіна