ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2017 р. Справа № 54/298-07

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Плахов О.В., суддя Шутенко І.А.,

при секретарі Міракові Г.А.,

за участю представників сторін:

апелянта - ОСОБА_1 на підставі довіреності №14-85 від 14.04.2017,

відповідача - ОСОБА_2 на підставі довіреності №38-4055/391 від 27.10.2010,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ (вх.№2644 Х/2) на ухвалу господарського суду Харківської області від 14.08.2017 у справі №54/298-07

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5", с. Подвірки, Харківська обл.

до Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м. Харків

про стягнення 508442,88 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 24.12.2007 у справі №54/298-07 позов задоволено; стягнуто з Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" на користь Відкритого акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" 335 053, 62грн інфляційних, 124 839, 71грн 3% річних, 4 598, 93грн витрат по сплаті державного мита та 118, 00грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

08.01.2008 на примусове виконання вказаного рішення був виданий відповідний наказ.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 05.03.2014 у даній справі було замінено стягувача у виконавчому провадженні №86/4 від 01.02.2008 з примусового виконання наказу господарського суду Харківської області від 08.01.2008 у справі №54/298-07 - Публічне акціонерне товариство "Харківська ТЕЦ-5" його правонаступником - Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в частині стягнення 335 053, 62грн інфляційних, 124 839, 71грн 3% річних та 3 331, 50грн витрат по сплаті державного мита.

10.08.2017 від Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до господарського суду Харківської області надійшла скарга на дії органу державної виконавчої служби з клопотанням про поновлення пропущеного процесуального строку.

В обґрунтування заявленого клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку заявник вказує, що постанову державного виконавця про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №6095696 від 17.07.2017, яка є підставою звернення заявника зі скаргою на дії державного виконавця, отримана стягувачем лише 24.07.2017, відповідно з урахуванням положень статей 51, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, останнім днем для подання скарги є 07.08.2017; скарга була направлена ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на адресу суду 08.08.2017, тобто із пропуском строку подання скарги, що заявник обґрунтовує необхідністю підготовки правової позиції скаржника, а також документального оформлення матеріалів для подачі скарги.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.08.2017 у даній справі (суддя Ольшанченко В.І.) відхилено клопотання Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про поновлення процесуального строку для подачі скарги на дії державної виконавчої служби; залишено без розгляду скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії державної виконавчої служби на тій підставі, що наведені стягувачем обставини пропуску подачі скарги, суд вважає неповажними та такими, що зумовлені виключно неналежною роботою юридичного підрозділу стягувача; стягувачем не надані докази отримання оскаржуваної постанови 24.07.2017 та існування об'єктивних поважних обставин, які б заважали йому вчасно подати скаргу на дії органу ДВС.

Не погодившись з ухвалою місцевого господарського суду, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувану ухвалу скасувати, справу направити на розгляд до господарського суду Харківської області для вирішення питання щодо прийняття до розгляду скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії державної виконавчої служби.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що заявником було з поважних причин пропущено строк на оскарження дій органу ДВС, оскільки на заявника покладено обов'язок подання обґрунтованої скарги, у той час як на адресу скаржника одночасно надійшло близько 30 постанов про зупинення вчинення виконавчих дій у схожих справах, відносно яких необхідно було здійснити аналіз щодо застосування законодавства, підготувати копії скарги з відповідними додатками та направити їх учасникам провадження.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 04.09.2017 у даній справі прийнято апеляційну скаргу до провадження, розгляд скарги призначено на 18.09.2017.

15.09.2017 КП "Харківські теплові мережі" подано до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№9628), просить апеляційну скарг залишити без задоволення, а ухвалу місцевого господарського суду від 14.08.2017 - без змін.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції слід скасувати, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України, скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

За приписами частини 5 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження", рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно матеріалів справи, постанова державного виконавця про зупинення вчинення виконавчих дій від 17.07.2017 у виконавчому провадженні №6095696, яка є підставою для звернення стягувача до місцевого господарського суду зі скаргою на дії державного виконавця, була отримана стягувачем 24.07.2017, про що свідчить штамп ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про отримання вхідної кореспонденції (№5893/12-17 від 24.07.2017) на супровідному листі Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Харківській області від 17.07.2017 №6095696/07.07-в/4 та безпосередньо на самій постанові державного виконавця (а.с.30-31).

Отже, останнім днем для подання скарги ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії державної виконавчої служби, є 07.08.2017.

Згідно відбитку органу поштового зв'язку на поштовому конверті (а.с.35), скарга була направлена ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на адресу господарського суду Харківської області 08.08.2017, тобто із пропуском строку подання скарги на 1 день.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що відповідно до статті 53 Господарського процесуального кодексу України, за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Як зазначено у пункті 9.7. Постанови пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", встановлений у частині першій статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України десятиденний строк для подання скарги є процесуальним і тому відповідно до вимог статті 53 ГПК може бути відновлений за наявності поважних причин його пропуску та на підставі заяви скаржника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в останній у вигляді клопотання.

Судова колегія зазначає, що відповідно до положень статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Застосування практики Європейського суду з прав людини законодавчо ґрунтується на нормах пункту 1 Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" від 17.07.1997, згідно якого Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року щодо визнання обовязковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції, а також статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006, у якій зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Суду розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Крім того, у Рішенні Суду у справі Ільхан проти Туреччини зазначено, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

А згідно з § 37 Рішення у справі "Мушта проти України" Суд зауважив, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що заявником пропущено процесуальний строк подання скарги на дії державної виконавчої служби лише на один день; у поданому клопотанні про поновлення пропущеного строку заявник обґрунтував дату отримання постанови державного виконавця про зупинення вчинення виконавчих дій, з якої має обчислюватися строк, коли заявник дізнався про порушення його прав, а також поважність пропуску строку.

Відповідно до пункту 9.9. Постанови пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", скарга має відповідати загальним вимогам щодо змісту та форми позовної заяви, передбаченим статтею 54 Господарського процесуального кодексу України, з доданням до неї документів, зазначених у пунктах 2, 4 частини першої цієї статті і за необхідності - зазначених у частинах другій і третій статті 57 названого Кодексу, а також містити відомості, передбачені Законом України "Про виконавче провадження".

Як зазначає скаржник, на його адресу одночасно надійшло близько 30 постанов про зупинення вчинення виконавчих дій, відносно яких йому необхідно було здійснити аналіз щодо правомірності застосування положень Закону України "Про виконавче провадження", підготувати копії скарги з відповідними додатками та направити їх учасникам провадження.

З урахуванням наведених рішень Європейського суду з прав людини, положень чинного законодавства України, доводів заявника щодо причин пропуску процесуального строку, за наявності відповідного клопотання заявника, сам по собі пропуск строку подання скарги на один день не може бути безумовною підставою для відхилення клопотання Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про поновлення процесуального строку для подачі скарги на дії державної виконавчої служби та залишення скарги без розгляду

Встановлений у законодавстві десятиденний строк для подання скарги є процесуальним і тому відповідно до вимог статті 53 Господарського процесуального кодексу України може бути відновлений судом, отже, має застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму.

Досліджуючи матеріали справи у їх сукупності, враховуючи положення наведеного законодавства та рішень Європейського суду з прав людини, судова колегія вважає висновок суду першої інстанції щодо відхилення клопотання заявника про поновлення пропущеного строку та залишення скарги без розгляду передчасним, у зв'язку з чим апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" слід задовольнити, ухвалу місцевого господарського суду від 14.08.2017 скасувати, а справу направити до господарського суду Харківської області для вирішення питання щодо прийняття до розгляду скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" від 07.08.2017 на дії державної виконавчої служби.

Керуючись ст.ст. 91, 99, 101, 102, п. 2 ч. 1 ст. 103, п. 1 ч. 1 ст. 104, ст. 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задовольнити.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 14.08.2017 у справі №54/298-07 скасувати.

Справу №54/298-07 направити до господарського суду Харківської області для вирішення питання щодо прийняття до розгляду скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" від 07.08.2017 на дії державної виконавчої служби.

Повний текст постанови складено 20.09.2017

Головуючий суддя Здоровко Л.М.

Суддя Плахов О.В.

Суддя Шутенко І.А.