РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2017Справа №910/12571/17
За позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ НОВІТНІ

ТЕХНОЛОГІЇ»

про стягнення 99008,46 грн.

Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ НОВІТНІ ТЕХНОЛОГІЇ» про стягнення 99 008,46 грн.

Ухвалою від 01.08.2017р. порушено провадження по справі №910/12571/17 та призначено її розгляд на 15.09.2017р.

Представником позивача 15.09.2017р. через відділ діловодства суду було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи, яке судом розглянуто та задоволено.

Представник відповідача у судове засідання 15.09.2017р. не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Позивачем у судовому засіданні 15.09.2017р. було надано усні пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги підтримано в повному обсязі.

Незважаючи на неявку представника відповідача, з огляду на те, що у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, за висновками суду, справа може бути розглянута по суті за наявними у ній документами в судовому засіданні 15.09.2017р. у відповідності до ст.75 Господарського процесуального кодексу.

В судовому засіданні 15.09.2017р. на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.04.2012р. між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ НОВІТНІ ТЕХНОЛОГІЇ» (орендар) було укладено договір №426 оренди нерухомого індивідуально визначеного майна, відповідно до п.1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування об'єкт оренди (орендоване майно) з метою його використання для розміщення обладнання широкосмугового радіо доступу до мережі Інтернет та іншого обладнання, а також здійснення експлуатації та обслуговування такого обладнання за місцем його розташування.

Пунктами 1.2, 1.3 договору №426 від 01.04.2012р. передбачено, що об'єкт оренди складається з частини телекомунікаційної вежі загальною площею 3 кв.м (три антеномісця). Об'єкт оренди знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Датою початку використання об'єкту оренди орендарем є дата підписання сторонами акту прийому-передачі об'єкту оренди (акт №1), що з моменту його належного підписання сторонами є невід'ємною частиною договору. Обов'язок по складанню акту №1 належить орендодавцеві. Передача майна орендареві здійснюється протягом десяти календарних днів з моменту направлення орендареві акту №1. Повернення майна орендодавцю після закінчення строку дії договору здійснюється за актом повернення об'єкту оренди (акт №2). Акт №2 оформлюється орендарем. Акт №2 підписується за результатами передачі майна орендодавцеві з обов'язковим зазначенням стану майна з урахуванням нормального зносу та здійснених орендарем поліпшень. Акт №2 посвідчує припинення договору (п.п.2.1-2.4 договору №426 від 01.04.2012р.).

За умовами п.5.1 договору №426 від 01.04.2012р. за оренду майна орендар сплачує орендодавцю орендну плату.

У п.п.5.2, 5.3 договору №426 від 01.04.2012р. вказано, що розмір орендної плати за місяць, за погодженням сторін, становить 3000 грн. без податку на додану вартість. Сторони здійснюють перерахунок розміру орендної плати шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць. Зазначені дії оформлюються відповідними рахунками. У разі дефляції, розмір орендної плати залишається без змін. Сума орендної плати за поточний місяць сплачується орендарем до 20 числа поточного місяця, в сумі вказаній в п.5.2 даного договору. Нарахування орендної плати починається з моменту підписання сторонами акту №1.

Даний договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до 31.05.2015р. (п.8.1 договору №426 від 01.04.2012р.).

З огляду на встановлений ст.204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги договір №426 від 01.04.2012р. оренди нерухомого індивідуально визначеного майна, як належну підставу, у розумінні норм ст.11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов'язків.

Як свідчать матеріали справи, у відповідності до п.п.2.1, 2.2 договору №426 від 01.04.2012р. Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було передано, а Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ НОВІТНІ ТЕХНОЛОГІЇ» прийнято у користування об'єкт оренди, що складається з частини телекомунікаційної вежі загальною площею 3 кв.м (три антеномісця) та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, про що контрагентами складено та підписано акт №1 від 15.09.2012р.

Судом прийнято до уваги пояснення позивача, що у відповідності до приписів ст.764 Цивільного кодексу України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Наразі, за твердженнями заявника, жодних заперечень з приводу поновлення договору №426 від 01.04.2012р. сторонами не висловлювалось, акту №2 про повернення майна з оренди не підписувалось, що вказує на поновлення дії укладеного між сторонами правочину у відповідності до норми ст.764 Цивільного кодексу України. Доказів зворотного матеріали справи не містять.

Протягом строку дії договору №426 від 01.04.2012р. Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 нараховувалась орендна плата за користування оренди з урахуванням коригування індекс інфляції.

Проте, за твердженнями заявника, які з боку відповідача належними та допустимими у розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України не спростовані, Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ НОВІТНІ ТЕХНОЛОГІЇ» належним чином свої обов'язки за вказаним договором виконано не було, оренду плату за період з лютого 2016р. по травень 2017р. на загальну суму 99008,46 грн. не сплачено, що і стало підставою для звернення до суду з розглядуваним позовом.

Наразі, виходячи з умов укладеного між сторонами правочину, суд дійшов висновку, що строк внесення відповідачем орендної плати за період з лютого 2016р. по травень 2017р. на загальну суму 99008,46 грн., настав. При цьому, судом враховано, що здійсненний позивачем розрахунок орендних платежів з урахуванням коригування на індекс інфляції відповідає п.5.2 договору №426 від 01.04.2012р. та є арифметично вірним.

Одночасно, судом також прийнято до уваги представлений до матеріалів справи акт звірки взаєморозрахунків сторін по договору №426 від 01.04.2012р., в якому зазначено про наявність станом на 12.06.2017р. у орендаря заборгованості в сумі 99008,46 грн. Доказів погашення відповідачем означеної заборгованості після підписання вказаного акту звірки матеріали справи не містять.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За приписами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов'язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов'язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов'язання. Строк (термін) виконання зобов'язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

За приписами ч.1 ст.762 вказаного нормативно-правового акту за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Отже, враховуючи, що відповідачем так і не було спростовано належними та допустимими у розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України доказами наявності заборгованості з внесення орендної плати згідно договору №426 від 01.04.2012р. за період з лютого 2016р. по травень 2017р., внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість на суму 99008,46 грн., суд дійшов висновку щодо обґрунтованості позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ НОВІТНІ ТЕХНОЛОГІЇ» про стягнення заборгованості та наявності підстав для їх задоволення в повному обсязі.

З приводу розподілення судових витрат суд зазначає наступне.

Статтею 44 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з державного мита, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплата послуг перекладача, адвоката, витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. В контексті цієї норми, судові витрати за участю адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в такому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

Стаття 49 Господарського процесуального кодексу України регулює питання розподілу господарських витрат, в тому числі витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розподіл судових витрат, визначених законом, здійснюється судом за результатами судового провадження, спору, у межах якого такі витрати здійснені, а тому не можуть бути предметом окремого судового провадження. Розподіл господарських витрат відбувається при розгляді спору, а не стягується пред'явленням окремого позову. За приписами вказаної статті суми, які підлягають сплаті, зокрема, за послуги адвоката при задоволенні позову покладаються на відповідача.

За приписами п.11 Листа №01-8/155 від 13.02.2002р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування окремих норм чинного законодавства у вирішенні спорів та внесення змін і доповнень до деяких інформаційних листів», вирішуючи питання про розподіл витрат, які підлягають сплаті за послуги адвоката, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування названих витрат не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним. За таких обставин суд, з урахуванням матеріалів конкретної справи, зокрема, ціни позову може обмежити цей розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Пунктом 6.3. Постанови №7 від 21.02.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» встановлено, що відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

На підтвердження понесення витрат на послуги адвоката, позивачем представлено до матеріалів справи договір №19/06 від 19.06.2017р. про надання правової допомоги, укладений з Адвокатським бюро Романа Ганенка, акт №1 від 27.06.2017р. приймання-передачі наданої правової допомоги згідно договору №19/06 від 19.06.2017р. на суму 500 грн., акт №2 від 14.07.2017р. приймання-передачі наданої правової допомоги згідно договору №19/06 від 19.06.2017р. на суму 1000 грн., свідоцтво №4380/10 від 22.12.2012р. про право на зайняття адвокатською діяльністю ОСОБА_2 та банківську виписку з відтиском печатки банку щодо здійснення розрахунків з адвокатом на суму 1500 грн.

Суд приймає вказані документи в якості достатніх доказів понесення заявником витрат на послуги адвоката в розмірі 1500 грн.

З огляду на висновки суду щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі, відповідно до присів ст. 49 Господарського процесуального України судові витрати, а саме судовий збір та витрати на послуги адвоката покладаються на відповідача.

Керуючись, ст. ст. 32, 33, 49, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ НОВІТНІ ТЕХНОЛОГІЇ» (01001, м.Київ, вул.Трьохсвятительська, будинок 5/1, ЛІТ.А, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, іпн НОМЕР_1) заборгованість в розмірі 99008 грн. та судові витрати в сумі 3100 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

20.09.2017р.

Суддя Спичак О.М.