РІШЕННЯ

27 вересня 2017 рокуСправа № 921/514/17-г/13
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Стопника С.Г.

Розглянув матеріали справи

за позовом Приватного підприємства "Щит", вул. Митрополита Шептицького, 23, м.Тернопіль, 46008

до Комунального закладу Тернопільської обласної ради "Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф", вул. Рєпіна, 11, м.Тернопіль, 46020

про стягнення заборгованості в сумі 10 101,47 грн.

За участю представників:

Позивача: ОСОБА_1, довіреність №1 від 26.09.2017 року

Відповідача: ОСОБА_2, довіреність б/н від 27.09.2017 року

Учасникам судового процесу розяснено права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22, 81-1 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України).

Технічна фіксація (звукозапис) судового процесу не здійснювалася.

В судовому засіданні 27.09.2017 відповідно до ст.85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть справи: Приватне підприємство "Щит", м. Тернопіль, звернулося з позовом до Комунального закладу Тернопільської обласної ради "Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф", м. Тернопіль, про стягнення заборгованості в сумі 10 101,47 грн. із яких: 7700 грн сума основного боргу, 1928,08 грн втрат від інфляції та 473,39 грн 3% річних.

Ухвалою суду від 13.09.2017 року порушено провадження у даній справі, призначено її розгляд в судовому засіданні на 27.09.2017 року на 09 год. 30 хв. та зобовязано відповідача надати відзив на позов.

Представник позивача в судове з'явився та повністю підтримав заявлені позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково зазначив, що заявлена до стягнення сума заборгованості на даний час відповідачем не погашена.

Представник відповідача в судовому засіданні проти заявленого позову не заперечила, про що зазначила у поданій заяві (вх.№17671 від 27.09.2017). Додатково, повідомила суд про зміну назви відповідача - на даний час повне найменування останнього "Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф".

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив:

У відповідності до вимог ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом ст.174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати: з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

- 02 червня 2015 року між Приватним підприємством "Щит" (Виконавець) та Комунальним закладом Тернопільської обласної ради "Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" (Власник) укладено Договір про охорону об'єктів №12 (далі - Договір), відповідно до умов якого (п.1.1) Власник передає, а Виконавець здійснює фізичну охорону обєктів у порядку та у кількості зазначених у дислокації-розрахунку (додаток №1), який є невід'ємною частиною договору.

Сума договору складає 15400 грн 00 коп., що зафіксовано сторонами у дислокації-розрахунку, який додається до договору і є його невід'ємною частиною (п.2.1. Договору).

Пунктом 2.2 Договору визначено, що оплата за охорону обєкту здійснюється Власником щомісячно, до 28 числа поточного місяця згідно дислокації-розрахунку та на підставі представленого Виконавцем акту виконаних робіт.

Відповідно до п.12.1. Договору сторони погодили, що останній набирає чинності з 01.06.2015р. і є чинним до повного виконання зобовязань всіх сторін договору.

Дислокацією-розрахунком (додаток №1 до Договору) сторони погодили вартість робіт по Договору, зокрема за червень 2015 року 7700 грн, за липень 2015 року 7700 грн.

У відповідності до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобовязання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Між сторонами у даній справі виникли зобовязання, що випливають із договору про надання послуг, згідно якого та в силу ст.901 ЦК України, одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст.526 ЦК України та ст.193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином згідно умов договору та актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною другою статті 193 ГК України передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), а у випадку, якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає з договору або актів цивільного законодавства.

Як свідчать матеріали справи, позивач належним чином та у відповідності до умов укладеного сторонами Договору №12 від 02.06.2015 року виконав взяті на себе зобовязання з надання послуг по охороні приміщень у липні 2015, вартістю 7700 грн, що підтверджується Актом здачі-прийняття робіт (наданих послуг) №26 від 31.07.2015 року, підписаним без заперечень представниками сторін та скріпленим відтисками їх печаток.

Проте відповідач у визначений п.2.2 Договору строк за надані послуги не розрахувався, направлену на адресу останнього претензію від 14.07.2017 року №06 щодо сплати заборгованості за Договором залишив без відповіді та задоволення, у звязку з чим станом на дату розгляду справи за відповідачем рахується заборгованість в сумі 7700 грн.

Наявність вказаної заборгованості підтверджується також актом звірки розрахунків, складеним між Приватним підприємством "Щит" і Комунальним закладом Тернопільської обласної ради "Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" станом на 30.06.2017 року, підписаним представниками сторін та скріпленим відтисками їх печаток.

Відповідно до ст.4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи, що відповідач викладені у позовній заяві обставини не спростував, наявність заявленої до стягнення заборгованості станом на дату розгляду справи не заперечив, а тому суд визнає позовні вимоги щодо стягнення 7 700 грн заборгованості обгрунтованими.

Крім того, частиною 2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У звязку із непроведенням відповідачем своєчасних розрахунків по договору, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 1928,08 грн інфляційних втрат за період з 01.08.2015 року до 31.07.2017 року, та 473,39 грн 3% річних за період з 01.08.2015 року до 17.08.2017 року.

Суд, перевіривши надані позивачем розрахунки інфляційних втрат та трьох процентів річних, визнає їх обгрунтованими в частині стягнення 1927,74 грн інфляційних нарахувань та 473,39 грн 3% річних.

Щодо стягнення 0,34 грн інфляційних нарахувань в позові слід відмовити як надмірно заявлених.

У звязку із наведеним, позовні вимоги підлягають до задоволення частково в розмірі 7700 грн суми основного боргу, 1927,74 грн інфляційних втрат та 473,39 грн 3% річних як обгрунтовано заявлені, підтверджені матеріалами справи та неоспорені відповідачем.

Відповідно до ст.49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.33, 34, 43, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф (вул. Рєпіна, 11, м.Тернопіль, код 14054198) на користь Приватного підприємства "Щит" (вул. Митрополита Шептицького, 23, м.Тернопіль, код 32865545) 7700 (сім тисяч сімсот) грн основного боргу, 1927 (одну тисячу девятсот двадцять сім) грн 74 коп інфляційних втрат, 473 (чотириста сімдесят три) грн 39 коп 3% річних та 1600 (одну тисячу шістсот) грн 00 коп. в повернення сплаченого судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

3. В решті позову - відмовити.

На рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони, прокурор, треті особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обовязки, мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня підписання повного тексту рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено та підписано "27" вересня 2017 року.

Суддя С.Г. Стопник