ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2017 справа № 908/3501/13-908/1541/14

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: судді:Малашкевич С.А., Будко Н.В. , Мартюхіна Н.О. ,
секретар судового засідання за участю представників сторін: від боржника: від кредитора-1: від кредитора-2: від кредитора-3: від кредитора-4: від ліквідатора: Тимошенко А. А. ОСОБА_5 (за дов.); ОСОБА_6 (за дов.); не з'явились; ОСОБА_7 (за дов.); не з'явились; Чалаплюк С.В. (за свід.);
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця ОСОБА_9, м. Запоріжжя
на ухвалу господарського суду Запорізької області
від08.06.2017
у справі№ 908/3501/13-908/1541/14 (суддя Сушко Л.М.)
за заявою до проОСОБА_10, м. Запоріжжя Приватного підприємства "Граніт Запоріжжя", м. Запоріжжя виділ частки майна, що є спільною частковою власністю
за заявою доФізичної особи-підприємця ОСОБА_9, м. Запоріжжя Приватного підприємства "Граніт-Запоріжжя", м. Запоріжжя
пробанкрутство

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 08.06.2017р. у справі № 908/3501/13-908/1541/14 задоволено заяву ОСОБА_10, м. Запоріжжя про виділ частки майна, що є спільною частковою власністю, внаслідок чого припинено право спільної часткової власності ОСОБА_10, м. Запоріжжя та Приватного підприємства «Граніт - Запоріжжя», м. Запоріжжя на цілисний майновий комплекс банкрута, з урахуванням рішення апеляційного суду Запорізької області від 20.02.2012р. у справі № 22-292 виділено в натурі та визнано право власності за ОСОБА_10, м. Запоріжжя на наступне майно: адміністративна будівля літера А, паркан, ворота, замощення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1; нерухоме майно: адміністративний корпус літ. А-2, бокси літ. Б, Б1, пилорама літ. В, цехи дерево-гранітної обробки літ. Г, Г1, складський модуль літ. Д, будівля розпиловки та сушки літ. З, уборна літ. У, навіс літ. К, №1 паркан, №2 ворота, №4 оборотний цикл гранітного цеху, І замощення розташованого за адресою АДРЕСА_2; рухоме майно: автомобіль Нyundai Sonata, сірого кольору, 2004 року випуску, державний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, КТП-4000/1004 паз 109001 21, Котел Мира 2-20, Котел Мира 2-20, Високовольтна ячейка Фидр 13. Також, зобов'язано ОСОБА_10, м. Запоріжжя здійснити матеріальну компенсацію за непропорційний розподіл майна цілісного майнового комплексу, що перебувало у спільній частковій власності, у розмірі 298,77 грн. на користь Приватного підприємства "Граніт - Запоріжжя" (69063, м. Запоріжжя, АДРЕСА_1, ) шляхом перерахування грошових коштів на ліквідаційний рахунок банкрута.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ФОП ОСОБА_9, м. Запоріжжя звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати її, та прийняти нову, якою у задоволенні заяви ОСОБА_10 про виділ частки майна, що є спільною частковою власністю, відмовити.

Обґрунтовуючи свою позицію, апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції порушує законі вимоги кредиторів, ставить під сумнів неупередженість судового процесу, та прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Скаржник зазнає, що процес банкрутства передбачає обмеження можливості учасників розпоряджатися своєю часткою в уставному капіталі, а також робить неможливим посягання з їх сторони на майно, яке належить банкруту, у тому числі за вимогою про виділ його в натурі; майно може вибувати із власності банкрута виключно шляхом продажу в порядку, передбаченому Законом про банкрутство. Також, заявником вказано на те, що оцінка вартості майна банкрута у даній справі була проведена з порушенням норм чинного законодавства, у зв'язку з чим результати проведення такої оцінки були спотворені. Крім того, як зазначає останній, апеляційним судом Запорізької області ухвалою від 26.01.2017р. у справі № 22-292 було відмовлено ОСОБА_10 у роз'ясненні, яке саме майно входить до складу цілісного майнового комплексу ПП «Граніт - Запоріжжя», та не зрозумілим є те, чим керувався суд першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали та при визначенні, яке саме майно складає 72/100 частини цілісного майнового комплексу ПП «Запоріжжя».

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 28.08.2017р. апеляційна скарга прийнята до провадження та призначена до розгляду.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 11.09.2017р. розгляд справи відкладався, строк розгляду апеляційної скарги було продовжено на 15 днів.

В призначене судове засідання прибули представники кредиторів - 1, 3, боржника та ліквідатор, інші сторони правом на участь у судовому засіданні не скористався, до суду не прибули.

Усі учасники спору були належним чином повідомлені про день, час та місце судового засідання відповідно до вимог статті 98 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи те, що явка сторін судом не визнавалася обов'язковою, колегія суддів, з урахуванням думки представників сторін, які з'явились в судове засідання, дійшла висновку про можливість розгляду справи без участі зазначених представників.

В судовому засіданні апелянт підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, проти чого заперечували представники іншого кредитора, боржника та ліквідатор, які вважають подану апеляційну скаргу необґрунтованою, а ухвалу суду першої інстанції законною, та такою, що прийнята у відповідності до норм чинного законодавства. Свою позицію сторони також обґрунтували письмово у відзивах та додаткових поясненнях, які були надані до суду та приєднані до матеріалів справи.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду встановила наступне.

15.09.2016. до господарського суду Запорізької області в межах справи № 908/3501/13-908/1541/14 про банкрутство Приватного підприємства "Граніт - Запоріжжя" звернувся ОСОБА_10 із заявою про виділ частки майна, що є спільною частковою власністю.

У поданій заяві ОСОБА_10 посилався на те, що рішенням апеляційного суду Запорізької області від 20.02.2012. по справі № 22-292, яке залишено в силі ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.06.2012, за ним визнано право власності на 72/100 цілісного майнового комплексу банкрута.

На підставі цього рішення право власності за ОСОБА_10 належним чином зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що зроблено відповідний запис, тобто цілісний майновий комплекс ПП "Граніт-Запоріжжя" належить саме йому та банкруту на праві спільної часткової власності з визначенням часток кожного із співвласників, що встановлено вище згаданим рішенням.

22.08.2016. ОСОБА_10 звернувся до банкрута з письмовою пропозицією укласти договір про поділ в натурі цілісного майнового комплексу банкрута як об'єкту права спільної часткової власності. Розглянувши згадану пропозицію, ліквідатор ПП "Граніт-Запоріжжя" у листі № 1633/16-2 від 12.09.2016р. йому відмовив в укладенні такої угоди.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_10 звернувся до суду за захистом свого майнового права шляхом здійснення поділу цілісного майнового комплексу банкрута в натурі відповідно до частки кожної із сторін у спільній власності з метою припинення права спільної часткової власності на це майно.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 12.10.2016р. по справі № 908/3501/13-908/1541/14 (суддя В.А. Кричмаржевський) у задоволенні заяви ОСОБА_10 було відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 21.11.2016 (колегія суддів у складі: А.М. Мясищев, Н.М. Дучал, Е.В. Сгара) ухвалу господарського суду Запорізької області від 12.10.2016 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 04.04.2017 касаційну скаргу фізичної особи ОСОБА_10 задоволено частково, постанову Донецького апеляційного господарського суду від 21.11.2016 та ухвалу господарського суду Запорізької області від 12.10.2016 у справі № 908/3501/13-908/1541/14 скасовано. Справу № 908/3501/13-908/1541/14 направлено на новий розгляд до господарського суду Запорізької області.

Скасовуючи рішення попередніх інстанцій, Вищий господарський суд України у своїй постанові від 04.04.2017р. зазначив, що господарські суди попередніх інстанцій, встановивши факт наявності права заявника на спільне майно, згідно рішення апеляційного суду Запорізької області від 20.02.2012 по справі № 22-292, ухилились при цьому від вирішення даного спору по суті, чим позбавили заявника можливості реалізувати свої законні права, що передбачені чиним законодавством, та порушили вимоги ст. 367 ЦК України.

При новому розгляді, господарський суд Запорізької області ухвалою від 08.06.2017р. заяву ОСОБА_10 задовольнив. В зазначеній ухвалі місцевий господарський суд вказав на те, що обидва об'єкти нерухомості майна банкрута є неподільними комплексами, вартість кожного з яких окремо більша ніж розмір частки, яка належить банкруту, та єдиним можливим варіантом розподілу цілісного майнового комплексу, з урахуванням рішення Апеляційного суду Запорізької області від 20.02.2012 року по справі № 22-292, є виділ в натурі та визнання за заявником права власності на все нерухоме майно в повному обсязі, а рухоме майно слід залишити у власності банкрута відповідно вартості його частки у цілісному майновому комплексі. Також, запропонований заявником поділ, суд першої інстанції визнав найбільш доцільним, оскільки інші варіанти розподілу призведуть до конфлікту інтересів співвласників, адже таке рухоме майно як: КТП-4000/1004 паз 109001 21, Котел Мира 2-20, Котел Мира 2-20, Високовольтна ячейка Фидр 13 є частинами системи, що забезпечують експлуатацію нерухомості та не можуть бути відділені від неї.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з частиною 2 ст. 4-1 ГПК України, провадження у справах про банкрутство здійснюється у порядку, передбаченому цим кодексом з врахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі Закон про банкрутство).

Згідно з частиною 9 ст.16 ГПК України до виключної підсудності суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, віднесено розгляд справ у майнових спорах, передбачених пунктом 7 частини 1 статті 12 ГПК України.

Частиною 4 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Запорізької області від 25.11.2013 було порушено провадження у справі № 908/3501/13-908/1541/14 про банкрутство ПП "Граніт - Запоріжжя".

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 02.04.2014 ОСОБА_10 визнаний конкурсним кредитором з грошовими вимогами у розмірі 674 301,00 грн., що внесені до четвертої черги задоволення.

Постановою господарського суду Запорізької області від 03.02.2016. було припинено процедуру санації боржника, визнано Приватне підприємство "Граніт - Запоріжжя" банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Чалаплюка Сергія Вікторовича.

Відповідно до ст. 42 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, за винятком об'єктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об'єктів комунальної інфраструктури, що належать юридичній особі - банкруту, які передаються в порядку, встановленому законодавством, до комунальної власності відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку.

19.05.2016. ліквідатором було проведено інвентаризацію активів банкрута та укладено протокол інвентаризаційної комісії. Наказом № 4 від 30.05.2016 сформовано та затверджено ліквідаційну масу у справі № 908/3501/13-908/154/14 про банкрутство ПП "Граніт - Запоріжжя", що складається з цілісного майнового комплексу, до якого входить: нерухоме майно: адміністративна будівля літ. А, паркан, ворота, замощення (розташовані за адресою: АДРЕСА_1); адміністративний корпус літ. А-2, бокси літ. Б, Б1, пилорама літ. В, цехи дерево-гранитної обробки літ. Г, Г1, складські модулі літ. Д, будівля розпиловки та сушки літ. З, навіс літ. К, паркан, ворота, автозаправний блок пункт, оборотний цикл гранітного цеху, замощення (розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул. Краснова Миколи, б. 17); рухоме майно: Автомобіль Hyundai, Автомобіль ГАЗ-31029, Автомобіль ГАЗ-53, Автомобіль ЗАЗ-1102, Автомобіль ЗИЛ-133 КС-3575, Автомобіль КАМАЗ, Автомобіль КРАЗ-250 КС-4562, Автомобіль МАЗ-5432, Бульдозер ДЗ-1623, Вентилятор, Винтовий компресор dolgokiran tidy 40d, Високовольтна ячейка ФИДР13, Газонокосарка, Пальник, Двухсупортна пила, Емність, Емність, Котел Мира 2-20, КТП-4000/1004 паз 109001 21, Лінточний стан ЛП-2, Маятникова пила, Монітор, Настільний сверлильний станок, Пилорама, Напівпричіп МАЗ-93866, Напівпричіп МАЗ-93866, Принтер лазерний HP, Рейсмусний станок СР 1 №50337, Зварювальний оптиратор 46 (4001), Сейф, Станок деревообробний, Станок для оброблення граніту, Станок для оброблення граніту КСМ, Станок для розпиловки камня (багатопил), Станок токарний, Станок універсальний лінточний, Станок ФСШ-1А00, Теплогенератор Бізон, Напівпричіп УП 121246 55, Пристрій для продовжнього розрізання граніту Д.З м.56, Факс Panasonic, Холодильник, Центр відеоспостереження, Шліфовальний автомат для обробки граніту (поліровочний), Штора.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 20.02.2012. по справі № 22-292, яке залишено в силі ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.06.2012 визнано за ОСОБА_10 право власності на 72/100 цілісного майнового комплексу Приватного підприємства "Граніт - Запоріжжя" (69063, м. Запоріжжя, АДРЕСА_1, ), стягнуто з Приватного підприємства "Граніт - Запоріжжя" на користь ОСОБА_10 борг у сумі 674 301,00 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області 18.09.2014 по справі № 22-292 роз'яснено рішення апеляційного суду Запорізької області по справі № 22/292 від 20.02.2012 наступним змістом: позовні вимоги про визнання права власності на 72/100 частини цілісного майнового комплексу ПП "Граніт-Запоріжжя" за ОСОБА_10 та стягнення з ПП "Граніт-Запоріжжя" на користь ОСОБА_10 боргу у сумі 674 301,00 грн. є самостійними вимогами.

Згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 16.02.2016 у державний реєстр внесено запис, згідно з яким власником 72/100 спільної часткової власності ПП "Граніт-Запоріжжя" є ОСОБА_10 на підставі рішення апеляційного суду Запорізької області від 20.02.2012. по справі № 22-292.

Як вже зазначалось, 22.08.2016. ОСОБА_10 звернувся до ліквідатора з пропозицією про укладення договору про виділ у натурі 72/100 частини цілісного майнового комплексу боржника, які належать йому на законних підставах, в порядку, передбаченому ст. 368 ЦК України, та просив окремо надати весь перелік майна ПП "Граніт-Запоріжжя", яке входить до складу його цілісного майнового комплексу, надати інформацію та документи щодо вартості такого майна або забезпечити можливість проведення незалежної оцінки його ринкової вартості, забезпечити проведення технічної експертизи щодо встановлення можливості виділу 72/100 частини цілісного майнового комплексу ПП "Граніт-Запоріжжя".

Ліквідатор листом від 12.09.2016 № 1633/16-2 відмовив ОСОБА_10 у його пропозиції, з посиланням на те, що ПП "Граніт - Запоріжжя" знаходиться у скрутному фінансовому становищі, внаслідок чого його визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, а додаткові витрати для банкрута потягнуть за собою негативні наслідки.

Згідно ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Норми ст. ст. 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд, при цьому усім іншим власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Статтею 355 ЦК України унормовано поняття і види права спільної власності. Так, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Так, поняття спільної часткової власності визначено в частині першій ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Згідно вимог ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Поряд з цим відповідно до вимог ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. При зазначених обставинах оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна з видачею свідоцтва про право власності проводиться місцевими органами виконавчої влади на підставі договору, що посвідчується нотаріально.

За відсутності згоди співвласників щодо володіння і користування, а також при недосягнення домовленості про спосіб та умови поділу майна спір може бути вирішений у судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, між співвласниками не було досягнуто домовленостей про умови поділу майна, що підтверджується наявними у матеріалах справи документами.

Ч. 2 ст. 367 ЦК України визначено, що у разі, коли виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Зі змісту наведених норм вбачається, що у разі, коли майно не може бути виділено в натурі або за домовленістю співвласників, які бажають зберегти усе майно у спільній власності, співвласник, який виділяється, має право вимоги щодо сплати йому компенсації у грошовому або іншому матеріальному виразі. При цьому така компенсація надається співвласнику лише за його згодою та за наявності відповідної вимоги.

Відповідно до приписів статті 183 Цивільного кодексу України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Зазначені норми (виділ частки, припинення права на частку, поділ майна) є самостійними правовими інститутами, що відрізняються підставами виникнення права та умовами і способом його реалізації.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 року № 55, затверджено Інструкцію щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, відповідно до п. 1.2. поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об'єкта нерухомого майна.

Пунктом 3.1 вказаної Інструкції передбачено, що розрахунок часток у спільній власності на об'єкти нерухомого майна виконується за заявами всіх співвласників об'єктів нерухомого майна.

Відповідно до п. 3.9 вказаної Інструкції визначення розміру часток у єдиному майновому комплексі проводиться з урахуванням вартості всіх будинків, будівель і споруд, які розташовані за однією адресою та перебувають у власності всіх співвласників.

За результатами незалежної оцінки майна Банкрута, яке входить до цілісного майнового комплексу проведеної ТОВ "Земля Плюс 2006" (сертифікат суб'єкта оціночної діяльності № 748/15 виданий Фондом державного майна України 18.09.2005.) його вартість становить 6 210 779,75 грн., зокрема: вартість рухомого майна складає - 1 878 345,15 грн.; вартість нерухомого майна: адміністративна будівля літера А, паркан, ворота, замощення розташованого за адресою АДРЕСА_1 складає - 1 838 838,00 грн.; вартість нерухомого майна: адміністративний корпус літ. А-2, бокси літ. Б, Б1, пилорама літ. В, цехи дерево-гранитної обробки літ. Г, Г1, складський модуль літ. Д, будівля розпиловки та сушки літ. З, уборна літ. У, навіс літ. К, №1 паркан, №2 ворота, №4 оборотний цикл гранітного цеху, І замощення розташованого за адресою м. Запоріжжя, вул. Миколи Краснова, б. 17 складає - 2 493 596,60 грн.

На думку апелянта, результати зазначеної оцінки були сфальсифіковані, остання проведена з порушенням ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а також постанови КМУ від 10.09.2003р. № 1440 про «Загальні підстави оцінки майна та майнових прав».

Проте, будь-яких доказів на підтвердження своєї позиції, як то рецензії на зазначену оцінку, наданої іншим спеціалістом, або альтернативного варіанту проведення такої оцінки, апелянтом до суду надано не було.

Таким чином, з урахуванням наданої заявником оцінки майна банкрута, судом першої інстанції вірно розрахована вартість часток цілісного майнового комплексу, а саме: частка, що визнана за заявником (72/100), в такому разі, складає - 4 471 761,42 грн., частка банкрута (28/100) цілісного майнового комплексу в такому випадку становить - 1 739 018,33 грн.

Місцевим господарським судом також вірно визначено, що обидва об'єкти нерухомості є неподільними комплексами, вартість кожного з яких окремо більша ніж розмір частки, яка належить банкруту, єдиним можливим варіантом розподілу цілісного майнового комплексу, з урахуванням рішення Апеляційного суду Запорізької області від 20.02.2012 року по справі № 22-292, є виділ в натурі та визнання за заявником права власності на все нерухоме майно в повному обсязі.

Стосовно рухомого майна - його слід залишити у власності банкрута на вартість його частки у цілісному майновому комплексі.

Таким чином, колегія суддів погоджується, що єдиний можливий та обґрунтований поділ майна має наступний вигляд: виділити в натурі ОСОБА_10 частину цілісного майнового комплексу ПП "Граніт-Запоріжжя", загальною вартістю - 4 471 761,42 грн., а саме: нерухоме майно: адміністративна будівля літера А, паркан, ворота, замощення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1; нерухоме майно: адміністративний корпус літ. А-2, бокси літ. Б, Б1, пилорама літ. В, цехи дерево-гранітної обробки літ. Г, Г1, складський модуль літ. Д, будівля розпиловки та сушки літ. З, уборна літ. У, навіс літ. К, №1 паркан, №2 ворота, №4 оборотний цикл гранітного цеху, І замощення розташованого за адресою АДРЕСА_2; рухоме майно: автомобіль Нyundai Sonata, сірого кольору, 2004 року випуску, державний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, КТП-4000/1004 паз 109001 21, Котел Мира 2-20, Котел Мира 2-20, Високовольтна ячейка Фидр 13.

Так як вище перелічена вартість майна 4 472 060,19 грн. перевищує розрахункову вартість частки заявника у цілісному майновому комплексі банкрута - 4 471 761,42 грн., то різницю в сумі - 298,77 грн. повинна бути відшкодована заявником на користь банкрута.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з тим, що запропонований заявником поділ є найбільш доцільним, оскільки інші варіанти розподілу призведуть до конфлікту інтересів співвласників, адже таке рухоме майно як: КТП-4000/1004 паз 109001 21, Котел Мира 2-20, Котел Мира 2-20, Високовольтна ячейка Фидр 13 є частинами системи, що забезпечують експлуатацію нерухомості та не можуть бути відділені від неї.

Виділ нерухомого майна на користь ПП "Граніт-Запоріжжя" не можливий у зв'язку з тим, що вартість такого майна більша розміру частки банкрута, а здійснити компенсаційне відшкодування різниці останній не може, так як знаходиться у ліквідаційній процедурі та не має достатніх коштів.

Загальна вартість майна, що залишається у власності банкрута складає - 1 738 719,56 грн., що разом з розміром матеріальної компенсації - 298,77 грн. становить частку банкрута у цілісному майновому комплексі розміром - 1 739 018,33 грн.

Слід зазначити, що апелянтом не було запропоновано суду інших варіантів поділу майна банкрута, що є спільною частковою власністю, не проводилась своя оцінка вартості такого майна, письмових клопотань щодо необхідності проведення експертизи по справі, матеріали справи не містять.

За таких умов, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає оскаржувану ухвалу такою, що прийнята у відповідності до норм чинного законодавства, у зв'язку з чим її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_9, м. Запоріжжя - залишити без задоволення.

Судові витрати за апеляційне оскарження, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на апелянта.

Результати апеляційного провадження у справі оголошені в судовому засіданні.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 91, 99, 101, 102, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця ОСОБА_9, м. Запоріжжя на ухвалу господарського суду Запорізької області від 08.06.2017р. по справі № 908/3501/13-908/1541/14 - залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Запорізької області від 08.06.2017р. по справі № 908/3501/13-908/1541/14 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дати набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий С.А. Малашкевич

Судді: Н.В. Будко

Н.О. Мартюхіна