ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2017 року Справа № 917/1107/17

За позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго", 36008, м. Полтава, вул. Комарова, 2а

до Громадської організації "Спортивно-оздоровчий клуб "Спарта", 36020, АДРЕСА_1

про стягнення 26 477,04 грн.

Суддя Білоусов С.М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1;

від відповідача: не з'явився.

Після виходу з нарадчої кімнати в судовому засіданні суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст. 85 ГПК України та повідомив дату виготовлення повного тексту рішення.

Суть спору: Розглядається позовна заява Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" про стягнення з Громадської організації "Спортивно-оздоровчий клуб "Спарта" 26 477,04 грн. заборгованості, з яких: 23 909,48 грн. - основний борг, 1 741,35 грн. - пеня, 190,56 грн. - 3 % річних та 635,65 грн. - інфляційні.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, викладених у позовній заяві, зокрема посилається на порушення відповідачем строків оплати.

Відповідач в судове засідання не зявився, відзиву на позов не надав, ухвали, направлені відповідачу на адресу, вказану в позовній заяві (36020, АДРЕСА_1), повернулася до суду з відміткою про закінчення терміну зберігання.

Враховуючи, що адреса зазначена в позові співпадає з адресою вказаною у виписці з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, на яку було направлено ухвалу відповідачу, останній вважається повідомленим належним чином.

Крім того, ухвали суду у даній справі були своєчасно розміщені судом в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

В зв'язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів, наявних у матеріалах справи достатньо, господарський суд повідомляв належним чином відповідача про дату, час і місце судового розгляду, справа розглядається без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд встановив:

30.12.2015 року між Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства "Полтаватеплоенерго" (позивач, теплопостачальна організація) та Громадською організацією "Спортивно-оздоровчий клуб "Спарта" (відповідач, споживач) було укладено договір на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води № 4093.

Відповідно до п. 1 даного договору теплопостачальна організація зобов'язалася постачати теплову енергію у вигляді гарячої води з метою забезпечення опалення приміщень споживача до межі розподілу балансової належності теплової мережі будівлі по вул. Горбанівській, 4 - нежитлове приміщення.

В п. 17 договору визначено порядок розрахунків.

Оплата вартості теплової енергії, спожитої на опалення проводиться споживачем плановим платежем до кінця наступного місяця.

Кінцевий розрахунок вартості теплової енергії визначеної з урахуванням фактичної температури повітря, проводиться споживачем до 15 числа місяця наступного за розрахунковим на підставі виставленого рахунку.

Відповідно до п. п. 25, 26 договору він укладений на період з 08.10.2015 по 31.12.2017 р. і вважається продовженим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про припинення дії договору не буде письмово заявлено однією із сторін.

На виконання умов договору за період з 01.10.2016 р. по 30.04.2017 р. позивач поставив відповідачу теплову енергію на загальну суму 23 909,48 грн. Факт отримання теплової енергії підтверджується актами прийому-передачі теплової енергії № АВ-17380 від 31.10.2016 р., № АВ-20567 від 30.11.2016 р., № АВ-23806 від 31.12.2016 р., № АВ-3117 від 31.01.2017 р., № АВ-6349 від 28.02.2017 р., № АВ-9594 від 31.03.2017 р. та № АВ-12956 від 30.04.2017 року.

На оплату наданих послуг позивачем були виписані відповідачу відповідні рахунки за № АВ-9660 від 31.10.2016 р., № АВ-11286 від 30.11.2016 р., № АВ-12918 від 31.12.2016 р., № АВ-1574 від 31.01.2017 року, № АВ-3196 від 28.02.2017 року, № АВ-4826 від 31.03.2017 року та № АВ-6517 від 30.04.2017 року. Факт направлення вказаних рахунків підтверджується реєстрами рахунків згрупованих поштових відправлень.

Відповідач свої зобов'язання по оплаті за надані послуги не виконав, внаслідок чого за ним рахується заборгованість в сумі 23 909,48 грн., яку і просить стягнути позивач.

Також позивачем на підставі п. 21 договору та ст. 625 ЦК України нараховано відповідачу пеню в сумі 1 741,35 грн. за загальний період з 15.11.2016 року по 15.05.2017 року, 3% річних в сумі 190,56 грн. за загальний період з 15.11.2016 року по 15.05.2017 року та інфляційні в сумі 635,65 грн. за загальний період з 12.2016 року по 04.2017 року (включно).

При винесенні рішення суд входив з наступного.

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов'язки відповідно до договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечувати безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України від 02.06.2005 р. № 2633-IV "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення 23 909,48 грн. основного боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У відповідності до ст.ст. 547-548 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК).

У пункті 21 договору сторони погодили, що у випадку несплати у вказані строки вводиться пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який оплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, а також стягуються 3 % річних з простроченої суми та інфляційні витрати згідно ст. 625 ЦК України.

Згідно ч. 3 ст. 1 Закону України № 686-ХІV від 20.05.1999 року "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання при будинкових територій" (із змінами і доповненнями) за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню у розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100% загальної cyми боргу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем на підставі вищевикладеного нараховано відповідачу та заявлено до стягнення пеню в сумі 1 741,35 грн. за загальний період з 15.11.2016 року по 15.05.2017 року, 3% річних в сумі 190,56 грн. за загальний період з 15.11.2016 року по 15.05.2017 року та інфляційні в сумі 635,65 грн. за загальний період з 12.2016 року по 04.2017 року (включно).

Судом перевірено нараховані позивачем пеню, 3% річних та інфляційних, дані нарахування не суперечать вимогам чинного законодавства України, відповідають наданому розрахунку та обґрунтовано заявлені позивачем до стягнення.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Таким чином, на підставі матеріалів справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 23 909,48 грн. основного боргу, 1 741,35 грн. пені, 190,56 грн. 3 % річних та 635,65 грн. інфляційних нарахувань підтверджуються наявними доказами, відповідачем не спростовані і підлягають задоволенню.

На підставі матеріалів справи та керуючись статтями 32, 33, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Громадської організації "Спортивно-оздоровчий клуб "Спарта" (36020, АДРЕСА_1; код ЄДРОПУ 38907983) на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" (36008, м. Полтава, вул. Комарова, 2а; ) - 23 909,48 грн. основного боргу, 1 741,35 грн. пені, 190,56 грн. 3 % річних та 635,65 грн. інфляційних нарахувань та 1 600,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

Повне рішення складено 25.09.2017 року.

Суддя Білоусов С. М.