ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2017 року Справа № 914/28/17

Вищий господарський суд України у складі: суддя Львов Б.Ю. - головуючий, судді Селіваненко В.П. і Студенець В.І.,

розглянувши касаційну скаргу Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Львів,

на рішення господарського суду Львівської області від 14.03.2017

та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 10.05.2017

зі справи № 914/28/17

за позовом Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - Відділення)

до Львівського міського комунального підприємства "Львівводоканал" (далі - Підприємство), м. Львів,

про стягнення пені та зобов'язання виконати рішення,

за участю представників сторін:

позивача - Потапова М.А.,

відповідача - Урбанської Т.В.,

ВСТАНОВИВ:

Відділення звернулося до господарського суду Львівської області з позовом про стягнення з Підприємства 51 275 грн. пені внаслідок прострочення сплати штрафу на підставі рішення адміністративної колегії позивача від 26.11.2015 № 76-р/к (далі - Рішення АМК) та зобов'язання виконати пункт 4 Рішення АМК.

Рішенням господарського суду Львівської області від 14.03.2017 (суддя Манюк П.Т.), залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 10.05.2017 (колегія суддів у складі: Малех І.Б. - головуючий суддя, судді Давид Л.Л., Михалюк О.В.), позов задоволено частково: стягнуто з Підприємства в дохід Державного бюджету України 30 975 грн. пені та зобов'язано виконати пункт 4 Рішення АМК; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Прийняті зі справи судові рішення з посиланням на приписи статей 56, 60 Закону України від 11.01.2001 № 2210-ІІІ "Про захист економічної конкуренції" (далі - Закон № 2210) мотивовано, зокрема, обов'язковістю виконання чинного Рішення АМК та наявністю підстав для стягнення пені, період нарахування якої Відділенням визначено невірно.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України Відділення просить рішення місцевого та постанову апеляційного господарських судів зі справи скасувати в частині відмови в задоволенні позову внаслідок їх прийняття з неправильним застосуванням норм матеріального права та прийняти нове рішення про повне задоволення позовних вимог.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Учасників судового процесу відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Перевіривши повноту встановлення попередніми судовими інстанціями обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, заслухавши представників сторін, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з урахуванням такого.

Місцевим та апеляційним господарськими судами встановлено, що:

- Рішенням АМК:

визнано, що відповідно до статті 12 Закону № 2210 становище Підприємства є монопольним (домінуючим) на ринку послуг з централізованого водопостачання та водовідведення в територіальних (географічних) межах міста Львова, де розташовані діючі водопровідно-каналізаційні мережі, що знаходяться на його балансі та обслуговуванні із часткою 100 % у період з 01.01.2014 по 26.11.2015 (пункт 1);

визнано, що дії Підприємства є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 статті 50 Закону № 2210, а саме, зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг з централізованого водопостачання та водовідведення (неприведення договору у відповідність до форми Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (зі змінами), що може призвести до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку (частина перша статті 13 Закону № 2210; пункт 2);

визнано, що дії Підприємства є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 статті 50 Закону № 2210, а саме, зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг з централізованого водопостачання та водовідведення у вигляді бездіяльності Підприємства [невиконання вимог Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (далі - Правила № 630)], у частині укладення прямих договорів із мешканцями квартир багатоповерхових будинків), що може призвести до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку (частина перша статті 13 Закону № 2210; пункт 3);

зобов'язано Підприємство як виробника/виконавця послуг з централізованого водопостачання та водовідведення на виконання вимог Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та Правил № 630, розробити у відповідності до форми згаданого Типового договору договори про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення та вжити всіх заходів щодо укладення їх у письмовому вигляді із всіма споживачами - мешканцями багатоквартирних будинків, мешканцями приватних (індивідуальних) будинків. Строк виконання зобов'язання: 90 календарних днів з дня отримання Рішення АМК (пункт 4);

за вчинення кожного із зазначених порушень на Підприємство накладено по 35 000 грн. штрафу (пункти 5, 6);

- копія Рішення АМК отримана Підприємством 04.12.2015;

- у січні 2016 року Підприємство звернулось до господарського суду Львівської області з позовом до Відділення про визнання недійсним та скасування Рішення АМК;

- ухвалою місцевого суду від 29.01.2016 у справі № 914/261/16 позов прийнято до розгляду;

- рішенням господарського суду Львівської області від 11.04.2016 зі справи № 914/261/16 позов задоволено повністю;

- 10.05.2016 Львівським апеляційним господарським судом прийнято до провадження апеляційну скаргу Відділення;

- постановою Львівського апеляційного господарського суду від 11.07.2016 зі справи № 914/261/16 назване рішення місцевого суду зі справи скасовано в частині задоволення позову про визнання недійсними та скасування пунктів 1, 2, 4, 5 Рішення АМК. У цій частині прийнято нове рішення про відмову в позові, а в решті згадане рішення суду від 11.04.2016 залишено без змін;

- 12.07.2016 відповідач подав позивачеві заяву № 10-3581 про ненарахування пені та розстрочку виконання Рішення АМК в частині сплати штрафу в розмірі 35 000 грн. (пункт 5 Рішення АМК);

- рішенням адміністративної колегії Відділення від 15.07.2016 № 24 р/к розстрочено сплату штрафу, накладеного пунктом 5 Рішення АМК;

- нарахування пені за прострочення сплати штрафу, накладеного пунктом 5 Рішення АМК, зупинялось з 29.01.2016 по 11.04.2016 - період розгляду справи № 914/261/16 господарським судом Львівської області та з 10.05.2016 по 11.07.2016 - період розгляду справи Львівським апеляційним господарським судом;

- з врахуванням часового проміжку зупинення нарахування пені за несплату штрафу, накладеного пунктом 5 Рішення АМК, пов'язаного з розглядом справи в судах першої та апеляційної інстанцій, та моменту її розстрочки - 15.07.2016 - нарахування пені в даному випадку є правомірним у період з 12.04.2016 по 09.05.2016 та з 12.07.2016 по 14.07.2016;

- 22.09.2016 Вищим господарським судом України прийнято до розгляду касаційну скаргу Відділення;

- постановою Вищого господарського суду України від 05.10.2016 рішення господарського суду Львівської області від 11.04.2016 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 11.07.2016 зі справи № 914/261/16 скасовано в частині задоволення позовних вимог Підприємства та в цій частині прийнято нове рішення про відмову в позові. У решті постанову Львівського апеляційного господарського суду від 11.07.2016 зі справи № 914/261/16 залишено без змін;

- 06.10.2016 Підприємство подало Відділенню заяву № 10-5698 про ненарахування пені та розстрочку виконання Рішення АМК у частині сплати штрафу в розмірі 35 000 грн. (пункт 6 Рішення АМК);

- рішенням адміністративної колегії Відділення від 28.10.2016 № 47 р/к розстрочено сплату штрафу, накладеного пунктом 6 Рішення АМК;

- нарахування пені за прострочення сплати штрафу, накладеного пунктом 6 Рішення АМК, зупинялось з 29.01.2016 по 11.04.2016 - період розгляду справи № 914/261/16 господарським судом Львівської області та з 10.05.2016 по 11.07.2016 - період розгляду справи Львівським апеляційним господарським судом, а також пеня не підлягала нарахуванню з 11.07.2016 по 05.10.2016 - період чинності названої постанови Львівського апеляційного господарського суду зі справи;

- з врахуванням часового проміжку зупинення нарахування пені за несплату штрафу, накладеного пунктом 6 Рішення АМК, пов'язаного з розглядом справи в судах першої та апеляційної інстанцій, та моменту її розстрочки - 28.10.2016 - нарахування пені є правомірним з 12.04.2016 по 09.05.2016 та з 05.10.2016 по 27.10.2016;

- Відділенням визначено межі нарахування пені Підприємству за несплату штрафу, накладеного пунктом 6 Рішення АМК, - з 12.04.2016 по 09.05.2016 та з 12.07.2016 по 20.08.2016;

- період нарахування пені з 05.10.2016 по 27.10.2016 перебуває поза межами позовних вимог;

- у межах даного позову правомірними та обґрунтованими є позовні вимоги про стягнення з Підприємства: пені, нарахованої за несвоєчасну сплату накладеного пунктом 5 Рішення АМК штрафу за період з 12.04.2016 по 09.05.2016 та з 12.07.2016 по 14.07.2016 (31 день та 16 275 грн.); пені, нарахованої за несвоєчасну сплату накладеного пунктом 6 Рішення АМК штрафу за період з 12.04.2016 по 09.05.2016 (28 днів та 14 700 грн.);

- Підприємством не подано доказів виконання ним пункту 4 Рішення АМК.

Частиною третьою статті 56 Закону № 2210 передбачено, що особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Відповідно до частини п'ятої статті 56 Закону № 2210 за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України. Нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу. Нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду.

За приписами частини четвертої статті 60 Закону № 2210 порушення господарським судом провадження у справі про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України, прийнятого: згідно з частиною першою статті 48 цього Закону, частиною першою статті 30 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції"; за результатами перевірки відповідно до частини п'ятої статті 57 цього Закону; за результатами перегляду відповідно до частини третьої статті 58 цього Закону, а також перегляд за заявою сторони відповідного рішення (постанови) господарського суду зупиняє виконання зазначеного рішення органу Антимонопольного комітету України на час розгляду цієї справи чи перегляду відповідного рішення (постанови) господарського суду, якщо органом Антимонопольного комітету України відповідно до частини третьої статті 48 цього Закону чи господарським судом не визначено інше.

У рішенні від 25.07.2002 у справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

Водночас попередні судові інстанції не дали належної оцінки встановленим ними фактичним обставинам та помилково залишили поза увагою відсутність у відповідача обов'язку зі сплати штрафу, накладеного пунктом 6 Рішення АМК (а відповідно - і безпідставність нарахування за його несплату пені) в період з 12.04.2016 по 09.05.2016 через набрання 11.07.2016 законної сили постановою Львівського апеляційного господарського суду зі справи № 914/261/16 та втрату (хоча й часткову та тимчасову) чинності Рішенням АМК (внаслідок визнання недійсними пунктів 3, 6 його резолютивної частини за результатами оскарження до суду у встановленому законом порядку).

Таку ж правову позицію викладено і в постанові Вищого господарського суду України від 29.09.2015 зі справи № 917/171/15, тоді як постанова Вищого господарського суду України від 08.12.2015 зі справи № 917/379/15 не має преюдиціального значення для вирішення даного судового спору.

Отже, з огляду на наведене та з урахуванням визначених позивачем підстав даного позову (зокрема, стосовно періодів нарахування пені) місцевий та апеляційний господарські суди помилково задовольнили позовні вимоги Відділення щодо стягнення з Підприємства 14 700 грн. пені за період з 12.04.2016 по 09.05.2016, тоді як у частині відмови в задоволенні позову прийняті ними судові рішення є законними та обґрунтованими.

Відповідному перерозподілу підлягають і судові витрати (суми судового збору) зі справи.

Таким чином, рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів зі справи згідно з частиною першою статті 11110 ГПК України підлягають частковому скасуванню внаслідок їх прийняття із неправильним застосуванням норм матеріального права.

Керуючись статтями 49, 1117 - 11111, 122 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Львівської області від 14.03.2017 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 10.05.2017 зі справи № 914/28/17 скасувати в частині стягнення з Львівського міського комунального підприємства "Львівводоканал" 14 700 грн. пені та 2 566,55 грн. судового збору за подання позову.

У задоволенні позову в цій частині (14 700 грн.) відмовити.

В іншій частині рішення господарського суду Львівської області від 14.03.2017 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 10.05.2017 зі справи № 914/28/17 залишити без змін.

2. Стягнути з Львівського міського комунального підприємства "Львівводоканал" на користь Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України 2 108 (дві тисячі сто вісім) грн. судового збору за подання позовної заяви.

3. Здійснити поворот виконання рішення господарського суду Львівської області від 14.03.2017 зі справи № 914/28/17 у частині стягнення з Львівського міського комунального підприємства "Львівводоканал":

- у доход державного бюджету України 14 700 грн. пені;

- на користь Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України - 458,55 грн. судового збору з позовної заяви -

у разі подання названим підприємством відповідних заяв і довідок про списання зазначених сум.

4. Видачу відповідних наказів доручити господарському суду Львівської області.

5. Касаційну скаргу Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України залишити без задоволення.

Суддя Б.Львов

Суддя В.Селіваненко

Суддя В.Студенець