ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25.09.2017 Справа № 904/7327/17
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Пріметалс Текнолоджіз Україна", м. Київ

до Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат", м. Кам'янське Дніпропетровської області

про стягнення 3 410 404,18 грн.

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 22 липня 2017 року, представник

Від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №86 від 07 липня 2017 року, юрисконсульт першої категорії претензійно-позовного бюро юридичного відділу

С У Т Ь С П О Р У:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Пріметалс Текнолоджіз Україна" звернулося до господарського суду із позовом, яким, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить стягнути з Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" основну заборгованість у розмірі 3 157 134,32 грн. та 3 % річних у розмірі 253 269,86 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 14.07.2014 між Публічним акціонерним товариством "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" та Дочірнім підприємством з 100%-ою іноземною інвестицією "Сіменс Україна" було укладено договір про надання послуг №МТ14013/14-1319-02. Відповідно до умов договору виконавцем були надані замовнику послуги з:

- пусконалагодження та інструктажу для стопорного розливання на МБЛЗ №1 на суму 1 664 678,22 грн., у тому числі ПДВ - 227 446,37 грн., еквівалент якого складає 89 157,59 євро разом з ПДВ за курсом НБУ на 28.11.2014 1 євро = 18,671189 грн.;

- теоретичного та практичного інструктажу на предмет налаштування механізму хитання з використанням Osci-Checker на суму 1 064 302,46 грн, у тому числі ПДВ - 177 383,74 грн., еквівалент якого складає 57 002,39 євро, разом з ПДВ за курсом НБУ на 28.11.2014 1 євро = 18,671189 грн.,

на загальну суму 2 728 980,68 грн. у тому числі ПДВ у poзмірі 454 830,11 грн., еквівалент якої складає 146 159,98 євро разом з ПДВ, що підтверджується Актами приймання-передачі послуг №1 від 28.11.2014 та №2 від 28.11.2014.

За умовами п. 3.2.2 договору замовник зобов'язався сплатити грошову суму за надані послуги протягом 20 банківських днів з дати підписання Акту приймання-передачі наданих послуг обома сторонами. Строк оплати наданих послуг настав за Актом приймання-передачі наданих послуг №1 від 28.11.2014 (рахунок № НОМЕР_1 від 28.11.2014) - 26.12.2014; за Актом приймання-передачі наданих послуг №2 від 28.11.2014 (рахунок № НОМЕР_2 від 28.11.2014) - 26.12.2014.

В зазначений строк, Публічне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" оплату наданих послуг не здійснило.

12.10.2015 між Публічним акціонерним товариством "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" (замовник), Дочірнім підприємством з 100%-ою іноземною інвестицією "Сіменс Україна" (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Пріметалс Текнолоджіз Україна" (новий виконавець) укладено договір про заміну сторони у зобов'язаннях за договором № МТ14013/14-1319-02 від 14.07.2014, відповідно до пункту 1.1. якого сторони за взаємною згодою узгодили проведення заміни сторони за договором на надання послуг у зв'язку з чим за згодою замовника виконавець передає новому виконавцю всі права та обов'язки за договором про надання послуг. Новий виконавець приймає на себе всі права та обов'язки за цим договором та за договором про надання послуг. Замовник не заперечує проти переведення виконавцем боргу за договором про надання послуг новому виконавцю і відступлення останньому права вимоги до замовника за договором про надання послуг. Новий виконавець приймає на себе зобов'язання перед замовником щодо надання послуг за договором про надання послуг.

Публічне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" частково здійснило оплату наданих послуг 27.05.2016 на суму 585 301, 27 грн. та 07.07.2016 на суму у розмірі 500 000,00 грн., залишок несплаченої суми складає 3 157 134,32 грн.

У звязку з простроченням виконання грошового зобовязання позивачем на підставі частини 2 статті 625 ЦК України нараховані три відсотки річних за період прострочки з 26.12.2014 по 06.06.2017 у сумі 253 269,86 грн.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що відповідно до умов договору право вимоги у нового виконавця виникає в сумі, яка визначена п. 1.2.1. договору, а саме - 2 728 980, 68 грн., а тому виходячи із суб'єктного складу сторін правочину та відсутність доказів про імпортну складову в договорі про заміну сторони у грошових зобов'язаннях, підстави для здійснення коригування ціни відповідно до розрахунку наведеного в позовній заяві, на думку відповідача, були відсутні.

Також, товариство зазначає, що позивачем не доведено розмір заявленої до стягнення основної заборгованості, а тому нарахування 3 % річних безпідставне, необґрунтоване та не підтверджено документально.

13 липня 2017 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Пріметалс Текнолоджіз Україна" до господарського суду надійшла заява про забезпечення позову (вх.№39535/17 від 13.07.2017, а.с. 43-45 том 1), якою просить вжити заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту в межах заявленої суми позову 3 493 074,23 грн. на грошові кошти Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат".

Заява про вжиття заходів до забезпечення позову мотивована тим, що:

- у відповідача відсутні наміри добровільного виконання своїх грошових зобов'язань перед позивачем, незважаючи на усі належні фактичні фінансові можливості;

- зобов'язання за договором №МТ14013/14-1319-02 від 14.07.2014 було порушено на суму 3 493 074,23 грн., що є значним розміром заявленого до стягнення боргу, а тому накладення арешту на грошові кошти відповідача є співвідносним з розміром заявлених вимог;

- відповідач, маючи належні кошти на рахунках для погашення заборгованості за вказаним договором, ухиляється від виконання своїх зобов'язань і відсутність накладення арешту на грошові кошти відповідача може призвести під час судового розгляду даної справи до приховування відповідачем свого дійсного фінансового стану, тому накладення арешту на грошові кошти відповідача відповідає принципам розумності, обґрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення позову, забезпечує збалансованість інтересів сторін даного процесу й не порушує, у зв'язку із вжиттям таких заходів, прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Публічне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний комбінат" проти задоволення заяви про вжиття заходів до забезпечення позову заперечує. У зв'язку з тим, що виникнення обов'язку по оплаті 3 493 074,23 грн. вимагає додаткового обґрунтування з боку позивача, відповідач вважає, що вимога про забезпечення позову шляхом накладення арешту на рахунки підприємства у зазначеній сумі, є необґрунтованою та такою, що призведе до перешкоди користуватись власними грошовими коштами, що вплине на господарську діяльність товариства, яка на даний час є утрудненою, з огляду на введений протягом квітня, травня, червня режим простою. Менеджментом підприємства здійснюються заходи по відновленню виробництва (наказ від 05.07.2017 № 496), а тому відповідач вважає, що у позивача не має бути жодних сумнівів, щодо належного виконання рішення господарського суду в разі задоволення позовних вимог, що додатково забезпечується стягненням виконавчого збору в розмірі 10 % від суми задоволених позовних вимог, в разі звернення позивача з відповідною заявою.

До заяви про забезпечення позову Товариство з обмеженою відповідальністю "Пріметалс Текнолоджіз Україна" не додало докази, які б свідчили про необхідність застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат". Позивач не назначає перелік рахунків, на які вимагає накласти арешт, що є порушенням приписів постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 №16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову".

30.08.2017 відповідачем подано заяву про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі №904/7327/17 за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пріметалс текнолоджіз Україна". Відповідач зазначає, що ухвала про повернення зустрічної позовної заяви про тлумачення умов договору надання послуг від 14.07.2014 №14-1319-02, оскаржується ним в апеляційному порядку, а тому вирішення даної справи неможливе до набрання чинності рішенням за наслідками перегляду даної ухвали в апеляційному порядку.

25.09.2017 відповідачем подано клопотання в порядку п.6 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, згідно якого просить розстрочити виконання рішення на 6 місяців. Клопотання обґрунтоване тим, що господарська діяльність відповідача здійснюється в надзвичайно складних умовах, за підсумками 12 місяців 2016 року сума збитків склала 2 717 065 тис. грн. протягом 2016 року та початку 2017 року підприємство не отримувало в повному обсязі відшкодування ПДВ. За підсумками 1 півріччя 2017 року, з урахуванням майже 5-ти місячного режиму простою, збитки підприємства склали 1 208 890 тис. грн. З 25 серпня 2017 року на підприємстві працює повний цикл виробництва, однак брак коштів має місце і впливає на можливість розрахунку з позивачем одним платежем. Прохання відповідача щодо надання розстрочки викликано не намаганням уникнути відповідальності, а навпаки, на фактичне виконання рішення суду, зважаючи на те, що боржник має інші грошові зобов'язання, зокрема по сплаті заробітної платні, податків, кредитів. Стосовно матеріального інтересу позивача, то розстрочення виконання рішення у аній справі матиме наслідком гарантоване щомісячне надходження грошових коштів від відповідача на користь позивача.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.07.2017 порушено провадження у справі №904/7327/17, розгляд справи призначений на 17.08.2017. З 17.08.2017 розгляд справи відкладений на 30.08.2017, у судовому засіданні 30.08.2017 оголошено перерву до 07.09.2017, з 07.09.2017 оголошено перерву до 13.09.2017, з 13.09.2017 розгляд справи відкладався до 25.09.2017.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 13.09.2017 строк вирішення спору продовжено на 15 днів.

У судовому засіданні 25.09.2017 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

14 липня 2014 року між Публічним акціонерним товариством "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" (замовник) та Дочірнім підприємством з 100%-ою іноземною інвестицією "Сіменс Україна" (виконавець) укладено договір про надання послуг №МТ14013/14-1319-02, відповідно до п.1 якого предметом цього договору надання виконавцем замовнику послуг з пуско-налагоджування та інструктажу для стопорного розливання згідно описання в додатках №1-4 (далі - послуги) для сортової МНЛЗ №1 (далі - обладнання).

Вартість послуг (ціна договору) під час підписання договору складає: за послуги згідно додатку №1 1 189 717,77 грн., крім того ПДВ за ставкою 20% в сумі 237 943,55 грн. Всього з урахуванням ПДВ 1 427 661,32 грн.

За послуги згідно додатку №2 760 639,23 грн., крім того ПДВ за ставкою 20% в сумі 152 127,85 грн.. Всього з ПДВ 912 767,08 грн.

Загальна сума договору на момент укладення складає: 1 950 357,00 грн.. крім того ПДВ за ставкою 20% в сумі 390 071,40 грн. Всього з урахуванням ПДВ 2 340 428,40 грн. (п.п. 2.1, 2.1.1, 2.1.2, 2.1.3 договору).

У пункті 2.2 договору сторони, керуючись положеннями ст. 524,533 Цивільного кодексу України, визначили встановити еквівалент вартості послуг з ПДВ в іноземній валюті євро в сумі 146 160,00 євро. Даний еквівалент визначений виходячи з курсу гривні (UAN) до євро (EUR), встановленого Національним Банком України (НБУ) 07.07.2014 16,012785 гривень/1 євро.

Згідно з п.3.1 договору оплата за надані послуги здійснюється в національній валюті України гривні.

Так як послуги, що надаються мають імпортну складову, їх ціна, загальна вартість, і, як наслідок, загальна сума договору та суми, що підлягають оплаті замовником, у випадку зміни НБУ курсу євро до гривні, по відношенню до курсу, зазначеному в пункті 2.2 договору, будуть пропорційно змінюватися. Дані зміни будуть відбуватися наступним чином: при будь-якій зміні НБУ курсу до гривні на дату складання акту приймання-передачі наданих послуг по відношенню до курсу, наведеному у п.2.2 договору, виконавцем пропорційно змінюється вартість послуг, зазначених в акті здачі-приймання наданих послуг, згідно наведеній формулі. Дані зміни не будуть вимагати додаткового погодження сторін (п.3.2, 3.2.1 договору).

Відповідно до п. 3.2.2 договору замовник має сплатити виконавцю еквівалент вартості наданих послуг прямим банківським переказом на поточний рахунок виконавця, зазначений в договорі, протягом 20 банківських днів з дати підписання акту здачі-приймання наданих послуг обома сторонами.

У випадку, якщо на дату оплати курс НБУ євро до гривні зміниться (зміниться вартість євро) відносно курсу, зазначеного в акті здачі-приймання наданих послуг виконавець протягом 2 робочих днів з дня зарахування на його рахунок платежу, передбаченого пунктом 3.2.2 договору, перевіряє повноту оплати еквівалента вартості послуг та направляє замовнику рахунок із зазначенням заборгованості або лист із зазначенням суми, що підлягає поверненню замовнику, в гривнях сформованої наступним чином (формулу зазначено у договорі).

Порядок прийняття послуг визначений у розділі 6 договору.

Так, у відповідності з п.6.1 договору, акт здачі-приймання наданих послуг в 2-х екземплярах має бути підготовлений виконавцем на підставі відповідних табелів обліку робочого часу протягом 3 робочих днів після закінчення кожного місяця надання послуг і відправлений замовнику. Замовник протягом 3 робочих днів після його отримання має підписати акт здачі-приймання наданих послуг і 1 екземпляр повернути виконавцю. Акт здачі-приймання наданих послуг має включати об'єм, найменування та вартість наданих послуг. У підписанні табелів обліку часу та Акту приймання послуг неможливо необґрунтовано відмовити.

Даний договір вступає в силу з 14.07.2014 року та діє до 31 грудня 2014 року, а в частині зобов'язань по гарантії та грошовим розрахункам, включаючи оплату штрафних санкцій, - до їх виконання сторонами належним чином. Сторонами погоджені та підписані додатки №№1-3 до договору .

На виконання умов договору виконавець надав, а замовник прийняв послуги з пуско-налагоджуванню та інструктажу для стопорного розливання для сортової МНЛЗ№1, що підтверджується актом приймання-передачі послуг №1 від 28.11.2014. У пункті 2 акту зазначено, що замовник прийняв надані послуги та підтверджує відсутність претензій у зв'язку із виконанням зобов'язань. Загальна вартість наданих послуг складає 1 387 231,85 грн., без ПДВ, в т.ч. ПДВ у розмірі 20% - 277 446,37 грн. Загальна сума акту 1 664 678,22 грн. Еквівалент загальної вартості наданих послуг в євро з урахуванням ПДВ, встановленого на дату 28.11.2014 18,671189 грн./1 євро, складає 89 157,59 євро (п.3 акту).

Також, виконавець надав замовнику послуги з теоретичного та практичного інструктажу на предмет налаштування механізму качання з використанням Osci-Checker, що підтверджується актом приймання-передачі послуг №2 від 28.11.2014. Замовник приймає надані послуги та підтверджує відсутність претензій у зв'язку з виконанням зобов'язань, зазначених в пункті 1 цього акту (п.2 акту). Загальна сума акту 1 664 678,22 грн. Еквівалент загальної вартості наданих послуг в євро з урахуванням ПДВ, встановленого на дату 28.11.2014 18,671189 грн./1 євро, складає 89 157,59 євро (п.3 акту).

Виконавцем надано на оплату замовникові рахунки від 28.11.2014 № на суму 1 664 678,22 грн. та № на суму 1 064 302,46 грн. (а.с.33-34, том 1).

Надані рахунки своєчасно оплачені не були.

12 жовтня 2015 року між Публічним акціонерним товариством "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" (замовник), Дочірнім підприємством з 100%-ою іноземною інвестицією "Сіменс Україна" (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Пріметалс Текнолоджіз Україна" (новий виконавець) укладено договір про заміну сторони у грошових зобов'язаннях за договором №МТ14013/14-1319-02 від 14.07.2014.

У п. 1.1 договору сторони за взаємною згодою узгодили проведення заміни сторони за договором на надання послуг у зв'язку з чим:

- за згодою замовника виконавець передає новому виконавцю всі права та обов'язки за договором на надання послуг. Новий виконавець приймає на себе всі права та обов'язки, за цим договором та договором про надання послуг. Новий виконавець на момент підписання цього договору підтверджує, що є ознайомлений з умовами договору на надання послуг, не має будь-яких заперечень проти цих умов і зобов'язується виконувати їх у суворій відповідності до договору на надання послуг;

- замовник не заперечує проти переведення виконавцем боргу за договором на надання послуг новому виконавцю і відступлення останньому права вимоги до замовника за договором на надання послуг. Новий виконавець приймає на себе зобов'язання перед замовником щодо надання послуг за договором на мішання послуг (п.п.1.1.1, 1.1.2).

Згідно договору на надання послуг, який було укладено між Дочірнім підприємством з 10О%-ою іноземною інвестицією "Сіменс Україна", як виконавцем, і Публічним акціонерним товариством "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського", як замовником, Сторони підтверджують, що на момент укладання цього договору замовник має таку заборгованість перед виконавцем за послуги, що були надані виконавцем у період до укладання цього договору та ще не сплачені на момент його укладання:

- за актом приймання-передачі наданих послуг №1 від 28.11.2014, рахунок № від 28.11.2014, за послуги, з пуско-налагодження та інструктажу для стопорного розливання на МБЛЗ №1, у сумі 1 664 678,22 гривень, у тому числі ПДВ у розмірі 20% - 277 446,37гривень, еквівалент якого складає 89 157,59 євро разом з ПДВ за курсом на 28.11.2014 -18,671189 грн./1 євро;

- за актом приймання-передачі наданих послуг №2 від 28.11.2014, рахунок № від 28.11.2014, за послуги, з теоретичного та практичного інструктажу на предмет налаштування механізму хитання з використанням Osci-Checker, у сумі 1064 302,46 гривень, у тому числі ПДВ у розмірі 20% - 177 383,74 гривень, еквівалент якого складає 57 002,39 євро разом з ПДВ за курсом на 28.11.2014 - 18,671189 грн/1 євро,

що загалом дорівнює 2 728 980,68 грн., у тому числі ПДВ 454 830,11 грн. та у еквіваленті у євро 146 159,98 євро разом з ПДВ (п.п. 1.2, 1.2.1 договору).

У п. 1.2.2 договору зазначено, що відповідно до п.2.3 договору на надання послуг замовник зобов'язався сплатити за надані послуги упродовж 20 банківських днів з дати підписання актів приймання-передачі наданих послуг. Таким чином, строк виконання відповідних грошових зобов'язань замовника перед виконавцем, що зазначені у п.1.2.1 цього договору наступив:

- за актом приймання-передачі наданих послуг №1 від 28.11.2014, рахунок № від 28.11.2014 26.12.2014;

- за актом приймання-передачі наданих послуг №2 від 28.11.2014, рахунок № від 28.11.2014 26.12.2014.

Замовник підтверджує, що на момент підписання цього договору не має і не матиме в майбутньому до виконавця претензій (позовів) майнового та немайнового характеру в зв'язку або внаслідок договору на надання послуг (п.1.3 договору).

Згідно з п.3.2 договору керуючись ч.7 ст. 180 ГК України та ч.3 ст. 631 ЦК України, сторони узгодили, що цей договір вступає в силу з моменту його укладення/підписання уповноваженими представниками сторін, а його умови застосовуються до правовідносин між сторонами, які виникли з 01.12.2014.

Позивач зазначає, що відповідач свої зобов'язання перед позивачем відповідно до п.п.1.2.2 договору про заміну сторони у гарантійних та грошових зобов'язаннях від 12.10.2015 не виконав, чим порушив умови договору та норми чинного законодавства України, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 3 157 134,32 грн., що і є причиною виникнення спору.

Відносини, що склалися між сторонами є змішаними та регулюються загальними положеннями про договір послуг та договір про відступлення права вимоги.

Відповідно до ст. 901 Господарського кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (п.1 ст.193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст.530 Цивільного кодексу України).

З огляду на умови договору про надання послуг та договору про заміну сторони у грошових зобов'язаннях строк оплати наданих послуг є таким, що настав.

Відповідно до п.1ч.1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 Цивільного кодексу України).

Статтями 516, 517 Цивільного кодексу України передбачено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Згідно зі ст.519 Цивільного кодексу України первісний кредитор у зобов'язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов'язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.

Відтак, право вимоги за договором про надання послуг №МТ14013/14-1319-02 від 14.07.2014 перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пріметалс Текнолоджиз Україна".

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за виконані роботи у розмірі, що еквівалентно 146 159,98 євро.

При цьому позивач, керуючись п.п. 3.2, 3.2.1 договору про надання послуг, здійснює перерахунок курсу євро до гривні станом на 06.06.2017, у зв'язку з чим, з урахуванням часткових оплат на суму 585 301,27 грн. від 27.05.2016 та на суму 500 000,00 грн. від 07.07.2016 заборгованість складає 3 157 134,32 грн., яку і заявляє до стягнення з відповідача.

Відповідач, заперечуючи проти позову, зазначає, що відповідно до умов договору право вимоги у нового виконавця виникає в сумі, яка визначена п. 1.2.1. договору, а саме - 2 728 980, 68 грн., а тому виходячи із суб'єктного складу сторін правочину та відсутність доказів про імпортну складову в договорі про заміну сторони у грошових зобов'язаннях, підстави для здійснення коригування ціни відповідно до розрахунку наведеного в позовній заяві, на думку відповідача, були відсутні.

З даного приводу суд зазначає наступне.

Відповідач, укладаючи договір про заміну сторони у зобов'язаннях за договором №МТ14013/14-1319-02 від 14.07.2014, погодився із наявністю заборгованості за актами приймання-передачі наданих послуг №1 від 28.11.2014 та №2 від 28.11.2014 у загальній сумі 2 728 980,68 грн. у тому числі ПДВ 454 830,11 грн., еквівалент якого складає 146 159,98 євро. У п.1.3 цього договору зазначено, що замовник, тобто відповідач, підтверджує, що на момент підписання цього договору не має і не матиме в майбутньому до виконавця претензій (позовів) майнового та немайнового характеру в зв'язку або внаслідок договору про надання послуг.

Відтак, відповідачем визнано наявність заборгованості у розмірі 146 159,98 євро, а за пунктами 3.2, 3.2.1, 3.2.2 та 3.2.3 договору про надання послуг вказана сума підлягає коригуванню при зміні курсу НБУ гривні до євро до дати оплати.

Вказаний розрахунок позивачем здійснено станом на 06.06.2017, про що також зазначено у претензії (вих №166_МТ від 16.06.2017), оскільки за п.9.1 договору про надання послуг сторонами передбачено порядок досудового врегулювання спору шляхом переговорів між сторонами.

Оскільки відповідачем відповіді на претензії не надано, позивач, керуючись п. 9.2 договору, звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги за вирахуванням часткових оплат у розмірі 3 157 134,32 грн., що станом на 06.06.2017 еквівалентно 107 096,55 євро.

Загальні засади цивільного законодавства встановлено статтею 3 ЦК. До цього переліку, зокрема, належить свобода договору.

За змістом статей 626, 627 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (стаття 638 Цивільного кодексу України).

Згідно з приписами статей 525, 526, 629 Цивільного кодексу України і статті 193 Господарського кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами, а зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих кодексів, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У справі, яка розглядається, предметом позову є вимога позивача про стягнення заборгованості у звязку з неналежними виконанням відповідачем договірного зобовязання, грошовий еквівалент якого визначено в іноземній валюті.

Відповідно до статті 192 Цивільного кодексу України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі статтею 524 Цивільного кодексу України зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті.

За змістом статті 533 Цивільного кодексу України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що незалежно від валюти боргу (грошової одиниці, в якій обчислено суму зобовязання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобовязання і фактичного його виконання, є національна валюта України гривня. У разі визначення у зобовязанні грошового еквівалента в іноземній валюті сума, що підлягає сплаті за цим зобовязанням, визначається у гривні за офіційним курсом відповідної валюти, встановленим НБУ, на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

У справі, яка розглядається, сторони у договорі про надання послуг визначили, що ціна на послуг встановлюється в еквіваленті до іноземної валюти (євро) і наводиться у актах приймання-передачі послуг; оплата за товар здійснюється протягом 20 банківських днів з дати підписання акту здачі-приймання наданих послуг обома сторонами (п.3.2.2 договору про надання послуг).

У випадку, якщо на дату оплати курс НБУ євро до гривні зміниться (зміниться вартість євро) відносно курсу, зазначеного в акті здачі-приймання наданих послуг виконавець протягом 2 робочих днів з дня зарахування на його рахунок платежу, передбаченого пунктом 3.2.2 договору, перевіряє повноту оплати еквівалента вартості послуг та направляє замовнику рахунок із зазначенням заборгованості або лист із зазначенням суми, що підлягає поверненню замовнику, в гривнях сформованої наступним чином (формулу зазначено у договорі).

Своєчасної оплати поставленого товару ПАТ "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" не здійснено.

Отже, зважаючи на викладене, якщо у договорі визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті та передбачено, що сума, яка підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день підписання актів здачі-приймання, проте фактично такий платіж ще не здійснено, оскільки боржник не виконав зобовязання у строк, встановлений договором, стягненню підлягає сума у гривнях, яка визначається еквівалентно за офіційним курсом відповідної валюти на день подання позову (заяви про збільшення позовних вимог).

Обовязок кредитора виставити коригувальні рахунки має місце, якщо прострочення боржника не настає і він добровільно сплачує вартість поставленого товару у строк, встановлений договором. Якщо внаслідок прострочення боржника кредитор звертається до суду, то в такому випадку чітко неможливо визначити дату платежу (день фактичної оплати, виконання рішення суду) і, відповідно, внаслідок невиставлення коригувальних рахунків кредитор у розумінні статті 613 ЦК України не вважається таким, що прострочив (прострочення кредитора).

Ураховуючи викладене, вважати, що у відповідача виник обовязок сплатити заборгованість з оплати вартості поставленого товару, виходячи із загальної суми виставлених позивачем рахунків-фактур, вираженій у гривні, а перерахунок еквівалента ціни товару у євро можливий лише на дату платежу та за умови виставлення останнім коригувальних рахунків, є помилковим.

Аналогічна правова позицію викладена у постанові Верховного Суду України від 21.06.2017 у справі №3432гс17.

Оскільки відповідачем не здійснено своєчасної оплати за надані послуги, з урахуванням того, що умовами договору передбачено порядок досудового врегулювання спору, суд вважає допустимим здійснення позивачем коригування розміру заборгованості у зв'язку із зміною курсу НБУ гривні до євро станом на 06.06.2017 (дата на яку здійснено розрахунок у претензії (а.с.13-14).

Доказів оплати заборгованості у розмірі 3 157 134,32 грн. відповідач не надав, докази наведені в обґрунтування позову не спростував.

За викладеного, є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 3 157 134,32 грн.

Окрім вимоги про стягнення основної суми боргу позивачем заявлено про стягнення 3% річних.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Тобто, у разі неналежного виконання боржником грошового зобов'язання виникають нові додаткові зобов'язання, які тягнуть за собою втрату матеріального характеру.

Позивач нарахував та просить стягнути три відсотки річних у розмірі 253 269,86 грн. за загальний період з 27.12.2014 по 06.06.2017.

Перевіркою нарахування 3% річних помилок не виявлено, у зв'язку з чим вимога про стягнення 3% річних підлягає задоволенню у повному обсязі.

З урахуванням викладеного, вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі у сумі 3 410 404,18 грн., з яких 3 157 134,32 грн. основний борг та 253 269,86 грн. 3% річних.

Розглянувши заяву позивача про вжиття заходів до забезпечення позову суд не вбачає підстав для її задоволення.

Відповідно до ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно з ч. 1 ст. 67 ГПК України позов, зокрема, забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмету спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

При цьому, сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 33 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Вказані роз'яснення викладені в постанові пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" від 26.12.2011 № 16.

За змістом п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" умовою застосування заходів до забезпеченню позову за вимогами майнового характеру є достатньо обгрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові кошти, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Суд відхиляє посилання позивача на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим подальше виконання рішення суду, оскільки неодноразові спроби вирішити питання щодо погашення заборгованості в досудовому порядку не дали результатів.

Відповідно до заяви про забезпечення позову позивачем не підтверджена наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову, а саме, не надано до суду доказів, які б свідчили про вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду такі як: реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації; витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем; укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання, тощо.

Отже, з урахуванням викладеного, наведених мотивів для вжиття заходів до забезпечення позову та наявних у матеріалах справи доказів, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про вжиття заходів до забезпечення позову.

Заява відповідача про зупинення провадження у справі задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідачем оскаржується в апеляційному порядку ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 17.08.2017 про повернення зустрічної позовної заяви про тлумачення умов договору поставки від 17.01.2013 №13-0573-02 в частині визначення строку оплати.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області повернуто зустрічну позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" на підставі п.4 ч.1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України. При чому, відповідно до законодавчої техніки, використаної при конструюванні ст.63 Господарського процесуального кодексу України, повернення позовної заяви без розгляду у вказаному випадку є не правом, а обов'язком суду.

04.09.2017 Господарським судом Дніпропетровської області направлено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду матеріали оскарження разом із апеляційною скаргою ПАТ "Дніпровський металургійний комбінат".

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.09.2017 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 17.08.2017 у справі №904/7327/17 повернуто скаржникові без розгляду.

За наведених обставин, суд не вбачає підстав для зупинення провадження у справі.

Щодо клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення суд не вбачає підстав для його задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Пунктом 7.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" передбачено право господарського суду за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі - рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання.

Відповідно до п. 7.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України": підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 Господарського процесуального кодексу України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Посилання відповідача на те, що:

- господарська діяльність відповідача здійснюється в надзвичайно складних умовах;

- за підсумками 12 місяців 2016 року сума збитків склала 2 717 065 тис. грн.;

- протягом 2016 року та початку 2017 року підприємство не отримувало в повному обсязі відшкодування ПДВ;

- за підсумками 1 півріччя 2017 року з урахуванням майже 5-ти місячного режиму простою, збитки підприємства склали 1 208 890 тис. грн.,

не свідчить про неможливість виконання судового рішення.

Законодавець пов'язує розстрочку виконання судового рішення у судовому порядку з об'єктивними, непереборними, іншими словами виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Надані відповідачем звіти про фінансові результати за 12 місяців 2016 року та за 1 півріччя 2017 року не підтверджують виключних обставин, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Сам по собі факт наявності збитків не є підставою для розстрочення виконання рішення суду, оскільки збитки це наслідок господарської діяльності позивача.

Враховуючи вищевикладене, клопотання Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" про розстрочку виконання рішення господарського суду задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 51 156,06 грн.

Керуючись статтями 1, 33, 34, 43, 44, 49, 66, 67, 79, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" (51925, Дніпропетровська область, м. Кам'янське, вул. Соборна, буд. 18-Б, ідентифікаційний код 05393043) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Пріметалс Текнолоджіз Україна" (03038, м. Київ, вул. Миколи Грінченка, буд. 4-В, (адреса для листування: 49000, м. Дніпро, вул. Глінки, 2, оф. 503), ідентифікаційний код 39402573) заборгованість у розмірі 3 157 134,32 грн., 3% річних у розмірі 253 269,86 грн. та витрати, повязані зі сплатою судового збору у сумі 51 156,06 грн., про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Пріметалс Текнолоджіз Україна" про вжиття заходів до забезпечення позову відмовити.

В задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" про розстрочку виконання рішення суду відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено, - 26.09.2017

Суддя Н.М. Євстигнеєва