ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2017 року Справа № 923/867/17

Господарський суд Херсонської області у складі судді Закуріна М. К. при секретарі судового засідання Бєловій О.С., розглянувши справу

за позовом Заступника керівника Генічеської місцевої прокуратури Херсонської області в інтересах держави в особі

позивача-1 - Чумацькошляхівської сільської ради Новотроїцького району,

позивача-2 - Новотроїцької районної ради,

до Селянського (фермерського) господарства "Імперія"

про визнання недійсним договору оренди та зобовязання повернути майно

за участі представників:

прокуратури ОСОБА_1 (прокурора відділу прокуратури Херсонської області),

позивача-1 не зявився,

позивача-2 не зявився,

відповідача не зявився,

в с т а н о в и в:

Заступник керівника Генічеської місцевої прокуратури Херсонської області в інтересах держави в особі Чумацькошляхівської сільської ради Новотроїцького району та Новотроїцької районної ради звернувся до суду з позовом, спрямованим до Селянського (фермерського) господарства "Імперія", про визнання недійсним на майбутнє договору оренди № 4 від 26.04.2017, укладеного між Чумацькошляхівською сільською радою Новотроїцького району та Селянським (фермерським) господарством "Імперія", та зобовязання повернути майно - частину внутрішньогосподарської меліоративної системи шляхом підписання акту приймання-передачі.

За твердженнями прокурора, позовна заява вжита як захід прокурорського реагування та направлена на захист економічних інтересів держави в особі територіальної громади Чумацькошляхівської сільської ради та Новотроїцької районної ради, яким спричинено шкоду внаслідок користування орендарем комунальним майном в порушення вимог діючого законодавства, вказаного в позові. Прокурором також зазначено, що спірний договір діє більше трьох місяців, а органом місцевого самоврядування не вжито належних заходів по приведенню його до вимог чинного законодавства або визнання недійсним.

Безпосередньо позовні вимоги ґрунтуються на тому, що спірний договір не містить таких істотних умов, як орендна плата, яка повинна бути обрахована на підставі діючого законодавства, страхування орендованого майна та порядку використання амортизаційних відрахувань, у звязку з чим порушено приписи статті 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», а тому він є недійсним за статтями 203 та 215 Цивільного кодексу України.

Відповідачем зазначені вимоги визнаються в повному обсязі, що слідує з відзиву на позов.

Розгляд справи проведено без участі представників позивачів та відповідача, оскільки ними подані клопотання про розгляд справи без їх участі.

Крім викладеного судом встановлено, що на підставі договору № 8 від 27.08.2013 про оперативне управління внутрішньогосподарською меліоративною системою, що є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ Новотроїцького району та акту приймання-передачі майна на баланс в оперативне управління від 27.08.2013, в оперативному управлінні Чумацькошляхівської сільської ради Новотроїцького району перебуває меліоративна система, яка знаходиться на землях селищної ради.

26.04.2017 між Чумацькошляхівською сільською радою Новотроїцького району та Селянським (фермерським) господарством "Імперія" укладено договір оренди № 4 частини майнового комплексу внутрішньогосподарської меліоративної системи, що перебуває у спільній власності територіальних громад сіл, за умовами якого сільська рада, виступаючи в якості орендодавця, зобовязалася передати в оренду відповідача, як орендарю, частину внутрішньогосподарської меліоративної системи.

За змістом пункту 3.3. договору орендна плата сторонами встановлена в розмірі 1382,63 грн на рік та обрахована із розрахунку співвідношення балансової вартості частини меліоративної системи до загальної кількості зрошуваних гектарів землі, помноженої на кількість гектарів земель, яка використовується для зрошення, та помноженої на річну ставку.

На виконання умов договору між сторонами 26.04.2017 складено акт приймання-передачі, за яким орендодавець передав, а орендар прийняв у користування частину майнового комплексу внутрішньогосподарської меліоративної системи МК НС ХХ1 на поливній площі 48,02 га.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що правовідносини щодо передачі комунального майна в оренду урегульовані як Господарським та Цивільним кодексами України, так і Законом України «Про оренду державного та комунального майна».

Зокрема, за змістом частини 7 статті 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів, а за частиною 1 статті 180 того ж Кодексу зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобовязань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обовязкові умови договору відповідно до законодавства. Частиною 2 статті 180 ГК України також встановлено, що господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов, якими є умови, визнані такими за законом, чи необхідні для договорів даного виту, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Так, частиною 1 статті 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» встановлені істотні умови договору оренди комунального майна, а саме: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); термін, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань, якщо їх нарахування передбачено законодавством; відновлення орендованого майна та умови його повернення; виконання зобов'язань; забезпечення виконання зобов'язань - неустойка (штраф, пеня), порука, завдаток, гарантія тощо; порядок здійснення орендодавцем контролю за станом об'єкта оренди; відповідальність сторін; страхування орендарем взятого ним в оренду майна; обов'язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна.

Статтею 11 того ж Закону передбачено, що оцінка обєкта оренди здійснюється за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та вона передує укладенню договору оренди.

В даному випадку оцінка майна перед укладенням договору не проводилася, що суперечить вказаній правовій нормі, а тому орендна плата сторонами визначена не у відповідності до діючого законодавства, в тому числі пункту 29 Додатку № 2 «Орендні ставки за використання нерухомого державного майна» до Методики оцінки обєктів оренди, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 629 від 10.08.1995 «Про затвердження Методики оцінки об'єктів оренди, Порядку викупу орендарем оборотних матеріальних засобів та Порядку надання в кредит орендареві коштів та цінних паперів».

Поряд з цим, спірний договір не містить в собі обовязкових його істотних умов, таких як страхування орендованого майна та порядку використання амортизаційних відрахувань.

За змістом частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

В свою чергу, відповідно до частини 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства.

За таких обставин, спірний договір оренди не відповідає законодавчим вимогам, а тому є недійсним з моменту його вчинення, як то передбачено приписами частини 1 статті 236 ЦК України, за якою недійсний правочин є недійсним з моменту його вчинення.

При цьому судом враховується, що правові наслідки недійсності правочину та наслідки визнання господарського зобовязання недійсним визначено статтею 216 ЦК України та статтею 208 ГК України відповідно. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо господарське зобовязання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін - у разі виконання зобов'язання обома сторонами - в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов'язанням, а у разі виконання зобов'язання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише у однієї із сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави. У разі визнання недійсним зобовязання з інших підстав кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні все одержане за зобовязанням, а за неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість грошима, якщо інші наслідки недійсності зобов'язання не передбачені законом.

Отже, чинне законодавство не передбачає визнання недійсним правочину на майбутнє. У майбутньому можуть бути припинені виключно права та обовязки сторін за тим недійсним правочином, за яким ці права та обовязки передбачалися на майбутнє. Тобто визнання недійсним договору та визнання недійсним зобов'язання не є тотожними поняттями, оскільки в силу прямої вказівки закону договір, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення, а визнання недійсним зобов'язання за цим договором стосується наслідків недійсності такого договору.

Аналогічна правова позиція викладена в правовому висновку Верховного суду України, який міститься в постанові від 19.10.2016 у справі 3-826гс16.

В даному випадку, в якості реституції відповідач повинен повернути отримане за недійсним правочином майно. При цьому, таке повернення законом не повязується із зобовязанням його підписати акт приймання-передачі, як того вимагає прокурор, оскільки повернення майна є не підписання акту, а комплекс, як дій по поверненню майна, так і заходів примусового характеру (в тому числі і державного виконавця) щодо примусового його повернення.

На підставі викладеного, за результатами оцінки доказів, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат у відповідності до приписів статті 49 ГПК України суд зазначає про віднесення судового збору на відповідача, оскільки ним в добровільному порядку під час судового розгляду справи не вжито самостійних заходів щодо припинення спірного договору та повернення майна.

На підставі вказаних правових норм та керуючись статтями 44, 49, 82-85 ГПК України,

в и р і ш и в:

1.Позовні вимоги задовольнити.

2.Визнати недійсним договір оренди № 4 від 26.04.2017, укладений між Чумацькошляхівською сільською радою Новотроїцького району та Селянським (фермерським) господарством "Імперія".

3.Зобовязати Селянське (фермерське) господарство "Імперія" (75312 Херсонська область, Новотроїцький район, с. Софіївка; ідентифікаційний код 32647297) повернути Чумацькошляхівській сільській раді Новотроїцького району (75310 Херсонська область, Новотроїцький район, с. Чумацький Шлях, вул. Кальченка, буд. 6; ідентифікаційний код 37971178) частину майнового комплексу внутрішньогосподарської меліоративної системи МК НС ХХ1 на поливній площі 48,02 га.

4.Стягнути із Селянського (фермерського) господарства "Імперія" (75312 Херсонська область, Новотроїцький район, с. Софіївка; ідентифікаційний код 32647297) на користь Прокуратури Херсонської області (як платника судового збору) (73000 м. Херсон, вул. Петренка, буд. 33, ідентифікаційний код 04851120) 3200 грн компенсації по сплаті судового збору.

Повне рішення підписане 27.09.2017

Суддя М.К. Закурін