ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2017 р. Справа № 911/2365/17

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Христенко О.О.

при секретарі Литовці А.С.

розглянувши справу № 911/2365/17

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Стейсіз», м. Київ

до приватного підприємства «Інтайм Ко», м. Васильків

про стягнення 1 143 616,39 грн.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність б/н від 06.04.2017;

від відповідача: ОСОБА_2 - довіреність б/н від 20.03.2017.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Стейсіз» (позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до приватного підприємства «Інтайм Ко» (відповідач) про стягнення заборгованості 1 143 616,39 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору № П_49 від 20.01.2017, в частині своєчасної оплати отриманої продукції.

Ухвалою суду від 07.08.2017 порушено провадження у справі № 911/2365/17.

Ухвалою суду від 28.08.2017 розгляд справи, у звязку із неявкою в судове засідання представників сторін, був відкладений.

В судовому засіданні 13.09.2017 представником позивача підтримані позовні вимоги, вважаючи їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позові.

Представником відповідача наданий суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач визнав позовні вимоги, проте зазначив про неможливість сплатити заборгованості в сумі 1 143 616,39 грн., у звязку з відсутністю коштів.

Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні була оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши подані позивачем і відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області -

ВСТАНОВИВ:

20.01.2017 між товариством з обмеженою відповідальністю «Стейсіз» (позивач, підприємство) та приватним підприємством «Інтайм Ко» (відповідач, дистрибютор) укладений Договір № П_49, відповідно до умов п.п. 1.1, 1.2 якого підприємство зобовязується продавати продукцію, ціна, асортимент та кількість якої, визначається в специфікації, прайс-листах, накладних та замовлені, а дистрибютор зобовязується приймати таку продукцію та оплачувати її вартість.

Ціна на продукцію, що поставляється за даним договором, оговорюється і фіксується на кожну чергову поставку у видатковій накладній та/або рахунку-фактурі на основі погодженої сторонами специфікації або прайс-листах. Розрахунок за поставлену підприємством продукцію, дистрибютор має провести не пізніше 14 календарних днів з моменту отримання продукції. Датою отримання продукції вважається дата зазначена у видатковій накладній на основі якої здійснювалась поставка продукції (п.п. 4.1, 4.4 договору).

Так, позивач належним чином та в повному обсязі виконав взяті на себе, згідно з умовами договору зобовязання, поставивши відповідачу продукцію на загальну суму 1 143 616,39 грн., про що свідчить наявна в матеріалах справи копія видаткової накладної № 10 від 20.01.2017. Відповідна видаткова накладна підписана в двосторонньому порядку представниками позивача та відповідача та скріплена печатками юридичних осіб.

Претензій щодо якості чи кількості отриманої продукції матеріали справи не містять, а отже вказана у видатковій накладній продукція поставлена позивачем і прийнята відповідачем без зауважень, що свідчить про повноту та якість виконання позивачем своїх зобов'язань згідно з договором, а тому продукція вважається прийнятою без зауважень в повному обсязі.

Однак, в порушення умов договору та взятих на себе зобовязань, вартість продукції в сумі 1 143 616,39 грн., залишена відповідачем не сплаченою.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

У відповідності до статті 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарських зобов'язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 78 Господарського процесуального кодексу України, відмова позивача від позову, визнання позову відповідачем і умови мирової угоди сторін викладаються в адресованих господарському суду письмових заявах, що долучаються до справи. Ці заяви підписуються відповідно позивачем, відповідачем чи обома сторонами.

У разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Представником відповідача наданий суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач визнав позовні вимоги, проте зазначив про неможливість сплатити заборгованості в сумі 1 143 616,39 грн., у звязку з відсутністю коштів.

Оскільки заборгованість відповідача в частині оплати переданої позивачем на підставі Договору № П_49 від 20.01.2017 продукції, на час прийняття рішення не сплачена, а розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 1 143 616,39 грн. визнається судом правомірною та такою, що підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене вище, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати, відповідно до ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, при повному задоволені позову покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з приватного підприємства «Інтайм Ко» (08600, Київська область, м. Васильків, вул. Чехова, 3-А, код 36107547) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Стейсіз» (04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 16, ) 1 143 616 (один мільйон сто сорок три тисячі шістсот шістнадцять) грн. 39 коп. заборгованості та 17 154 (сімнадцять тисяч сто пятдесят чотири) грн. 25 коп. судового збору.

Видати наказ.

Рішення вступає в законну силу після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання, відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено - 21.09.2017

Cуддя О.О. Христенко