КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2017 р. Справа№ 911/4045/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Яковлєва М.Л.

Коротун О.М.

У судовому засіданні взяли участь представники сторін:

від позивача: Сороколіт Є.М., за довіреністю № 14-74 від 14.04.2017

від відповідача: Рижкова О.В.. за довіреністю № 2825/04 від 20.12.2016

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та приватного акціонерного товариства "Білоцерківська Теплоелектроцентраль" на ухвалу господарського суду Київської області від 02.08.2017 у справі № 911/4045/15 (суддя Мальована Л.Я.)

за заявою приватного акціонерного товариства "Білоцерківська Теплоелектроцентраль"

про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню частково

у справі № 911/4045/15 господарського суду Київської області

за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до приватного акціонерного товариства "Білоцерківська Теплоелектроцентраль", м. Біла Церква, Київська обл.

про стягнення 240 175 490,30 грн.

За результатами розгляду апеляційних скарг Київський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (надалі-позивач/ПАТ «НАК «Нафтогаз України») звернувся до господарського суду Київської області із позовною заявою (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) до приватного акціонерного товариства «Білоцерківська Теплоелектроцентраль» (надалі- відповідач/ПрАТ «Білоцерківська Теплоелектроцентраль») про 62 290 832,31 грн. - пені, 15 094 991,79 грн - 7 відсотків штрафу, 3 387 862,48 грн - 3 % річних, та 73 802 615,25 грн- сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів (т. 1, а.с 3-5, а.с. 40-41).

Рішенням господарського суду Київської області від 18.11.2015 позов задоволено частково; стягнуто з ПрАТ "Білоцерківська Теплоелектроцентраль" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" 12 290 832,31 грн. пені, 3 387 862,48 грн. 3% річних, 70 182 493,07 грн. інфляційних втрат, 15 094 991,79 грн. штрафу, 73 080 грн. судового збору. В іншій частині позову відмовлено (т. 1, а.с. 92-94).

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.02.2016 рішення господарського суду Київської області від 18.11.2015 залишено без змін (т.1, а.с. 151-158).

Постановою Вищого господарського суду України від 25.04.2016 постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.02.2016 залишено без змін ( т.1, а.с 193-196).

28.04.2016 на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 18.11.2015, залишеної без змін постановою Вищого господарського суду України від 25.04.2016 видано наказ (т.1, а.с.198).

02.06.2017 ПрАТ «Білоцерківська Теплоелектроцентраль» звернулось до господарського суду Київської області із заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню частково (т. 3, а.с 104-107), а саме просило визнати вказаний наказ в частині стягнення з ПрАТ "Білоцерківська Теплоелектроцентраль" на користь ПАТ "Нафтогаз України" 12 290 832, 31 грн. пені, 3 387 862,48 грн. трьох відсотків річних, 70 182 493,07 грн. інфляційних витрат, 15 094 991,79 грн. штрафу.

Крім того, ПрАТ «Білоцерківська Теплоелектроцентраль» також просило стягнути з ПАТ «НАК «Нафтогаз» на користь ПрАТ «Білоцерківська Теплоелектроцентраль» безпідставно одержаних коштів в сумі 446 849,10 грн. (т. 3, а.с 104-107).

Вказана заява мотивована тим, що наказ господарського суду Київської області від 28.04.2016 у справі № 911/4045/15 не підлягає виконанню в частині стягнення 100 956 179,65 грн., оскільки 30.11.2016 набрав чинності Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і відведення за спожиті енергоносії» від 03.11.2016. Крім того, ПрАТ «Білоцерківська Теплоелектроцентраль» зазначає, що стягнення за наказам господарського суду Київської області від 28.04.2016 у даній справі частково відбулось на суму 446 849,10 грн., а тому вважає, що вказані кошти повинні бути йому повернуті, оскільки безпідставно були одержані ПАТ «НАК «Нафтогаз України».

Ухвалою господарського суду Київської області від 02.08.2017 у справі № 911/4045/15 (суддя Мальована Л.Я.) заяву ПрАТ «Білоцерківська Теплоелектроцентраль» про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у справі № 911/4045/15 частково задоволено; визнано наказ господарського суду Київської області від 28.04.2016 у справі № 911/4045/16 таким, що не підлягає виконанню частково, а саме: в частині стягнення з ПрАТ «Білоцерківська Теплоелектроцентраль» на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України» 12 290 832,31 грн. пені, 3 387 862, 48 грн. трьох відсотків річних, 70 182 493,07 грн. інфляційних витрат, 15 094 991,79 грн. штрафу; залишено заяву без задоволення в частині вимог про стягнення безпідставно одержаних коштів у сумі 446 849,10 грн.

Задовольняючи частково заяву ПрАТ «Білоцерківська Теплоелектроцентраль» про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у справі № 911/4045/15 , місцевий господарський із посиланням на ст. 116, 117 Господарського процесуального кодексу України та ст. 1, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і відведення за спожиті енергоносії» виходив з доведеності та обґрунтованості поданої заяви в цій частині.

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду Київської області від 02.08.2017 у справі № 911/4045/15, ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (надалі- апелянт-1) звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ПрАТ «Білоцерківська Теплоелектроцентраль» № 1046/04 від 02.06.2017 відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.08.2017 у справі № 911/4045/15 прийнято до провадження апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на ухвалу господарського суду Київської області від 02.08.2017 у справі № 911/4045/15 та призначено до розгляду на 14.09.2017.

Також, не погоджуючись з зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, ПрАТ «Білоцерківська Теплоелектроцентраль» (надалі-апелянт-2) звернулось 23.08.2017 до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило оскаржувану ухвалу скасувати в частині залишення без задоволення вимоги ПрАТ «Білоцерківська Теплоелектроцентраль» про стягнення безпідставно одержаних коштів в сумі 446 849,10 грн. та прийняти нове судове рішення, яким стягнути з ПАТ «НАК «Нафтогаз України» на користь ПрАТ «Білоцерківська Теплоелектроцентраль» безпідставно одержані кошти в сумі 446 849,10 грн., в іншій частині ухвалу господарського суду Київської області від 02.08.2017 у справі № 911/4045/15 залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.09.2017 відновлено ПрАТ «Білоцерківська Теплоелектроцентраль» пропущений процесуальний строк на звернення з апеляційною скаргою ухвалу господарського суду Київської області від 02.08.2017 у справі № 911/4045/15; скаргу прийнято до спільного провадження з апеляційною скаргою ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та призначено до розгляду на 14.09.2017.

14.09.2017 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від ПрАТ «Білоцерківська Теплоелектроцентраль» надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.09.2017 задоволено клопотання представника відповідача (апелянта-1) про продовження строку розгляду скарги; строк розгляду скарги продовжено та оголошено перерву у судовому засіданні до 26.09.2017.

26.09.2017 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду ПрАТ «Білоцерківська Теплоелектроцентраль» були подані документи на виконання вимог ухвали Київського апеляційного господарського суду від 14.09.2017.

У судовому засіданні 26.09.2017 представник апелянта -1 (відповідача) вимоги апеляційної скарги підтримав, з викладених у ній підстав. Проти апеляційної скарги ПрАТ «Білоцерківська Теплоелектроцентраль» заперечував та просив скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ПрАТ «Білоцерківська Теплоелектроцентраль» № 1046/04 від 02.06.2017 відмовити у повному обсязі.

Представник апелянта -2 (позивача) у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, з викладених у ній підстав та просив прийняти нове судове рішення, яким стягнути з ПАТ «НАК «Нафтогаз України» на користь ПрАТ «Білоцерківська Теплоелектроцентраль» безпідставно одержані кошти в сумі 446 849,10 грн., в іншій частині ухвалу господарського суду Київської області від 02.08.2017 у справі № 911/4045/15 залишити без змін. Також представник апелянта -2 доводи апеляційної скарги ПАТ «НАК «Нафтогаз» заперечував, з викладених на неї у відзиві підстав.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 106 Господарського процесуального кодексу України (надалі-ГПК України) апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

В силу ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Статтею 99 ГПК України визначено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вже зазначалось вище, ПрАТ «Білоцерківська Теплоелектроцентраль» звернулось до господарського суду Київської області із заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню частково (т. 3, а.с 104-107), а саме просило визнати вказаний наказ в частині стягнення з ПрАТ «Білоцерківська Теплоелектроцентраль» на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України» 12 290 832, 31 грн. пені, 3 387 862,48 грн. трьох відсотків річних, 70 182 493,07 грн. інфляційних витрат, 15 094 991,79 грн. штрафу.

Вказана заява мотивована тим, що наказ господарського суду Київської області від 28.04.2016 у справі № 911/4045/15 не підлягає виконанню в частині стягнення 100 956 179,65 грн., оскільки 30.11.2016 набрав чинності Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і відведення за спожиті енергоносії» від 03.11.2016, а відповідача (ПрАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль») 24.05.2017 було включено до Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, відповідно до вказаного закону. Крім того, як вказує відповідач, що оскільки у ПрАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль» станом на 01.07.2017 була відсутня заборгованість перед позивачем за спожитий газ, поставлений за договором купівлі - продажу природного газу № 130215-ПР від 30.01.2013, що встановлено судовими рішеннями у даній справі, а тому наказ господарського суду Київської області не підлягає виконанню.

Статтею 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" (надалі- закон) від 03.11.2016 визначено яка саме кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед постачальником природного газу за спожитий природний газ підлягає врегулюванню.

Для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства (ч.1 ст.3 Закону).

Відповідно до ст. 3 вказаного Закону, постановою КМУ від 21.02.17 № 93 затверджено "Порядок ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром", яким визначені дані реєстру про підприємства, зокрема, зазначаються дані про обсяг кредиторської заборгованості, що підлягає врегулюванню згідно із Законом; обсяг невідшкодованої станом на 01.01.2016 заборгованості з різниці у тарифах, підтверджений протоколами територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці у тарифах; обсяг нарахувань зі сплати неустойки (штрафу, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, на заборгованість за спожитий природний газ, електроенергію, теплоенергію, централізоване водопостачання і водовідведення, що утворилася у період до 01.07.2016.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 24.05.2017 відповідача було включено до Реєстру, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, відповідно до вказаного закону, що підтверджується повідомленням Департаменту економіки систем життєзабезпечення регіону за номером 8/210-945-17 від 25.05.2017, копія якого наявна в матеріалах справи ( т. 3, а.с. 109).

Відповідно до ч. 3 ст. 7 вказаного Закону заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим законом.

Отже, даною нормою законодавець передбачив можливість уникнення божником відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання у сфері теплопостачання як у спосіб ненарахування йому неустойки, інфляційних втрат, відсотків річних на початкову заборгованість, так і у спосіб списання цих нарахувань.

Крім того, припис вимог ч. 3 ст.7 вказаного Закону є нормою прямої дії, якою не ставиться право ненарахування неустойки, інфляційних втрат, відсотків річних у залежність від будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набрання чинності Законом.

За змістом ч. ч. 2,4 ст.117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, який видав наказ, може за заявою боржника визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, якщо обов'язок відсутній повністю чи частково і перелік підстав для того не є вичерпним.

З огляду на викладене висновок місцевого господарського суду про задоволення заяви про часткове визнання наказу таким, що не підлягає виконанню в частині 100 956 179,65 грн. є правомірним, зважаючи на вимоги ч.3 ст.3 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також ч. 4 ст.117 Господарського процесуального кодексу України.

Також, ПрАТ «Білоцерківська Теплоелектроцентраль» посилаючись на те, що стягнення за наказам господарського суду Київської області від 28.04.2016 у даній справі частково відбулось на суму 446 849,10 грн., а тому вважає, що вказані кошти повинні бути йому повернуті, оскільки безпідставно були одержані ПАТ «НАК «Нафтогаз України», а відтак, просить визнати наказ господарського суду Київської області від 28.04.2016 таким, що не підлягає виконанню.

Місцевий господарський суд не погодився із такими доводами відповідача та відмовив у задоволенні господарського суду Київської області від 28.04.2016 таким, що не підлягає виконанню в частині 446 849,10 грн.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду щодо наявності підстав для відмови у задоволенні вказаної вимоги, проте з інших підстав ніж зазначено судом першої інстанції у оскаржуваному судовому акті.

Рішенням господарського суду Київської області від 18.11.2015 позов задоволено частково; стягнуто з ПрАТ "Білоцерківська Теплоелектроцентраль" на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України» 12 290 832,31 грн. пені, 3 387 862,48 грн. 3% річних, 70 182 493,07 грн. інфляційних втрат, 15 094 991,79 грн. штрафу, 73 080 грн. судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.02.2016 рішення господарського суду Київської області від 18.11.2015 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 25.04.2016 постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.02.2016 залишено без змін.

28.04.2016 на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 18.11.2015, залишеної без змін постановою Вищого господарського суду України від 25.04.2016 видано наказ.

В силу дії ст. 124 Конституції України та ста. 115 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до приписів ст. 115 Господарського процесуального України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Як вбачається з ч. 1 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України, виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом; наказ видається стягувачеві або надсилається йому після набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 Господарського процесуального кодексу України, наказ має відповідати вимогам щодо виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження".

Частинами 2, 4 ст. 117 ГПК України визначено, що господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом. Господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким наказом уже відбулося повністю або частково, господарський суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Пунктом 3.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України, від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" роз'яснено, що ч. 4 ст. 117 ГПК України містить підстави визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, поданими в порядку зазначеної статті:

- якщо його видано помилково;

- якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково).

В обґрунтування вимог заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню відповідач посилається на платіжні доручення № 568/10-8 від 05.08.2016 на суму 454 494,05 грн., та № 568/10-8 від 23.08.2016 на суму 12 355,05 грн. ( т.3, а.с. 110-111).

Водночас, колегія суддів вважає дані доводи необґрунтованими та безпідставними з огляду на вищенаведені вимоги діючого законодавства, котрі направленні на врегулювання питань щодо примусового виконання рішення суду.

При цьому, колегія суддів зазначає, що при розгляді заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню на підставі ч.4 ст. 117 ГПК України необхідно враховувати наявність чи відсутність виконання боржником зобов'язання (повністю або частково) від дати винесення рішення судом першої інстанції та до моменту винесення наказу господарським судом, оскільки з дати винесення наказу може бути розпочата процедура примусового виконання рішення суду шляхом пред'явлення даного наказу до виконання. Відсутність здійсненої боржником оплати заборгованості в цей момент та з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження і до моменту закінчення строку на добровільне виконання за постановою державного виконавця котрому передано даний наказ на примусове виконання, свідчить про відсутність підстав для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню на підставі ч.4 ст. 117 ГПК України.

Закон України "Про виконавче провадження" ( в редакції чинній на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження) визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Згідно з приписами ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судовою колегією апеляційного господарського суду, виконавче провадження з виконання наказу № 911/4045/15 від 28.04.2016 відкрито 06.07.2014, про що свідчить постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 51577144 від 06.04.2016 (т.1, а.с. 244-245), ПрАТ «"Білоцерківська Теплоелектроцентраль" сплатило заборгованість частково в розмірі 466 849,00 грн. відповідно до платіжних доручень № 568/10-8 від 05.08.2016 та № 568/10-8 від 23.08.2016.

Отже, виконання боржником (відповідачем) наказу від 06.07.2016 у справі № 911/4045/15 мало місце не в добровільному порядку, на яке йому постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 06.07.2016 ВП № 51577144 від 06.07.2016 було надано 7 днів, а, відповідно, в межах примусового виконання наказу № 911/4045/15 від 06.07.2016, а тому подана заява ПрАТ «Білоцерківська Теплоелектроцентраль» в частині про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню на суму 446 749,10 грн. є безпідставною, з огляду на відсутність правових підстав, передбачених ст. 117 ГПК України, необхідних для задоволення вказаної заяви.

Посилання на добровільне виконання ПрАТ «Білоцерківська Теплоелектроцентраль» наказу господарського суду Київської області області від 28.04.2016 № 911/4045/16 , про що свідчить, на думку відповідача, сплата заборгованості в розмірі 466 849,10 грн. не є свідченням самостійного, добровільного виконання в розумінні ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" ним вказаного наказу в межах 7-деного строку наданого державним виконавцем.

З урахуванням вище викладеного, колегія приходить до висновку, що вказана вимога ПрАТ «Білоцерківська Теплоелектроцентраль» задоволенню не підлягає.

Колегія суддів зазначає, що доводи заявника апеляційної скарги- ПрАТ «Білоцерківська Теплоелектроцентраль» спростовуються викладеними у даній постанові доводами та висновками.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно з нормами ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

На підставі вищевикладеного апеляційний суд не приймає до уваги інші твердження апелянтів 1-2, що зазначені в апеляційних скаргах стосовно порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що ухвала господарського суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційних скаргах, не вбачається.

Відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України підстав для скасування чи зміни ухвали місцевого господарського суду не вбачає, а тому апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Судовий збір за розгляд апеляційних скарг у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на апелянтів 1-2.

Керуючись статтями 4-3, 33-34, 49, 99, 101-103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та приватного акціонерного товариства "Білоцерківська Теплоелектроцентраль" залишити без задоволення, ухвалу господарського суду Київської області від 02.08.2017 у справі № 911/4045/15 залишити без змін.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді М.Л. Яковлєв

О.М. Коротун