ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" вересня 2017 р. Справа № 925/985/17

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Кадусі Н.В., за участю представників сторін: позивача - ОСОБА_1 за довіреністю, відповідача - не з'явились, у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, розглянувши справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Айс Запоріжжя» до суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у розмірі 28 516 грн. 99 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Айс Запоріжжя» звернувся до Господарського суду Черкаської області з позовом до суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2 (далі - відповідач) про стягнення, на підставі договору поставки № 527/17 від 12.04.2017 року, 23 959 грн. 60 коп. основного боргу, 1308 грн. 20 коп. пені, 2 395 грн. 96 коп. штрафу, 153 грн. 61 коп. 3% річних, 699 грн. 62 коп. інфляційних втрат, що разом складає 28 516 грн. 99 коп., та відшкодування судових витрат.

В засіданні суду представник позивача позов з підстав і в розмірі, викладених у позовній заяві, підтримав і просив задовольнити повністю.

Відповідач письмовий відзив на позовну заяву не подав, проти позову не заперечував, явку свого представника в засідання суду без поважних причин не забезпечив, хоч про місце, дату і час судового засідання був повідомлений належним чином за правилами, передбаченими розділом 2.6. Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації від 20 лютого 2013 року № 28.

Наявні у справі матеріали суд вважає достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, тому, з урахуванням вимог ст.ст. 69, 75, 77 ГПК України, визнав за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Згідно з ст. 85 ГПК України, у судовому засіданні оголошувались вступна та резолютивна частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє повністю з наступних підстав.

12.04.2017 року позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Айс Запоріжжя», як постачальник, і відповідач - суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_2, як дистриб'ютор, уклали договір поставки № 527/17 (далі - Договір), за умовами якого постачальник зобов'язався передати у власність, а дистриб'ютор зобов'язався прийняти та оплатити морозиво та/або заморожені напівфабрикати (далі-Товар), загальна кількість, часткове співвідношення (асортимент, номенклатура), одиниця виміру, ціна за одиницю виміру та загальна кількість якого визначена у видаткових накладних постачальника (п. 1.1 Договору).

Відповідно до п. 1.2 Договору, постачальник надає, а дистриб'ютор приймає право реалізації товару на умовах, визначених у додатку № 1, який є невід'ємною частиною Договору.

Згідно з п.п. 4.1, 4.4 Договору, дистриб'ютор оплачує поставлений постачальником товар за ціною, вказаною у видаткових накладних на поставлений товар; оплата товару дистриб'ютором здійснюється в період з 1 травня по 30 вересня не пізніше 21 календарних днів, в період з 1 жовтня по 30 квітня не пізніше 30 календарних днів з дати поставки товару шляхом перерахування грошей на поточний рахунок або внесення готівкою в касу постачальника.

Пунктом 5.2 Договору сторони погодили, що за порушення обов'язку, визначеного у п. 4.4 Договору, за вимогою постачальника дистриб'ютор зобов'язаний сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка існувала в період, за який нараховується пеня за кожний день прострочення.

Відповідно до п. 5.3. Договору, дистриб'ютор за порушення обов'язку, визначеного у п.4.4 Договору більше 30 календарних днів, за вимогою постачальника зобов'язаний сплатити останньому штраф у розмірі 10 % від простроченої суми.

Договір набирає чинності з моменту (дати) підписання його сторонами і діє до 31.12.2017 року. У випадку, якщо жодна сторона за 15 календарних днів до закінчення строку дії Договору письмово не заявить про не бажання його продовжувати, Договір вважається продовженим на кожен наступний календарний рік. (п.п. 7.1, 7.2 Договору).

На виконання зобов'язань за Договором позивачем було поставлено відповідачу товар за видатковою накладною № АС000000665 від 13.04.2017р. на суму 23 959 грн. 60 коп. (а.с.16). Факт поставки товару відповідачем не заперечено та не спростовано.

Підписи уповноважених представників сторін та наявність печаток на видатковій накладній підтверджує факт вчинення господарської операції з поставки товару та прийняття товару у позивача без будь-яких зауважень до оформлення видаткової накладної, поставлений товар відповідачем не оплачений.

З метою досудового врегулювання спору позивач 02.06.2017 року направив відповідачу претензію (вих. № 1/99 від 02.06.2017 року) з вимогою сплати суму боргу у розмірі 23 959 грн. 60 коп. у строк протягом семи календарних днів та попередженням про нарахування штрафних санкцій і судових витрат в разі невиконання вимоги. Претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення. (а.с. 17).

Вищеназвані документи долучені до матеріалів справи в якості письмових доказів.

Отже, спірні правовідносини сторін виникли із договору поставки № 527/17 від 12.04.2017 року, Договір є укладеним, частково виконаний сторонами, вимоги позивача ґрунтуються на правах і обов'язках сторін цього Договору.

Спірні правовідносини сторін за правовою природою віднесені до договірних зобов'язань поставки, загальні положення про купівлю-продаж визначені параграфом 1 глави 54, особливості поставки - параграфом 3 глави 54 ЦК України, параграфом 1 глави 30 ГК України, загальні положення про правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобов'язання і договір - розділами І і ІІ книги 5 ЦК України, правові наслідки порушення зобов'язання, відповідальність за порушення зобов'язання - главою 51 ЦК України, розділом V ГК України.

За змістом з ст.ст. 11, 15, 16 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини; кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов'язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов'язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов'язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 598, ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Частина 1 ст. 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частинами 1, 2 ст. 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Наявність і розмір невиконаного спірного грошового зобов'язання в розмірі 23 959 грн. 60 коп. позивачем обґрунтовані та підтверджені наданими документами, відповідачем допустимими доказами не спростовані та не заперечені, тому ця заборгованість підлягає стягненню в судовому порядку.

Крім того, у зв'язку з простроченням відповідачем строків оплати товару, позивач також заявив вимогу про стягнення з відповідача 1308 грн. пені на підставі п. 5.2 Договору, 2 395 грн. 96 коп. штрафу на підставі п. 5.3 Договору, 699 грн. 62 коп. інфляційних втрат та 153 грн. 61 коп. 3% річних в порядку ст. 625 ЦК України за період прострочення з 14.05.2017 р. по 31.07.2017 р.

Відповідно до ст. 610,ч. 1 ст. 611, ч. 1 ст. 612 ЦК України: порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання; у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків; боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Виконання зобов'язання, згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України, може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не передбачено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вимога позивача про стягнення пені, штрафу, інфляційних втрат та 3% річних відповідає п.п. 5.2, 5.3 Договору, ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», ч.6 ст. 232 ГК України, ч. 2 ст. 625 ЦК України, нараховані на суму фактичного прострочення за відповідні періоди, їх розрахунок судом перевірений, визнаний вірним, тому вказані вимоги підлягають задоволенню також у заявленій сумі.

Відповідно до ст.ст. 33, 34, 43 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, обставини справи повинні підтверджуватись лише належними і допустимими доказами, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судом, відповідно до ст. 22 ГПК України, було запропоновано сторонам подати докази в обґрунтування позову і заперечень проти нього, брати участь в засіданнях суду, вони своїми правами скористались на свій розсуд, відповідач безпідставно явку своїх представників в засідання суду не забезпечив, причини неявки не повідомив, витребувані судом документи не подав, внаслідок чого судом прийнято рішення на підставі лише матеріалів, наявних у справі.

З урахуванням викладеного, відповідно до умов договору, обставин справи та вимог законодавства суд вважає, що відповідач не виконав договірні зобов'язання щодо порядку розрахунків за поставлений товар, прострочив їх оплату, тому позовні вимоги про стягнення 23 959 грн. 60 коп. основного боргу, 1308 грн. 20 коп. пені, 2 395 грн. 96 коп. штрафу, 153 грн. 61 коп. 3% річних, 699 грн. 62 коп. інфляційних втрат, судом визнаються обґрунтованими, доведеними і задовольняються повністю.

На підставі статті 49 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати - сплачений судовий збір в розмірі 1600 грн.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1, фактична адреса місця проживання: АДРЕСА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Айс Запоріжжя», , місцезнаходження: 69084, м. Запоріжжя, вул. Магістральна, 100 - 23 959 грн. 60 коп. основного боргу, 1308 грн. 20 коп. пені, 2 395 грн. 96 коп. штрафу, 153 грн. 61 коп. 3% річних, 699 грн. 62 коп. інфляційних втрат, 1 600 грн. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня підписання.

Повний текст рішення підписано 29.09.2017 року.

Суддя В.М. Грачов