ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2017 р. Справа № 911/2454/17

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс»

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп»

2. Фермерського господарства «Родючість»

про стягнення 1 940,83 грн.

за участю представників сторін:

позивач ОСОБА_1, предст. за дов. від 02.06.2016;

відповідач 1 не зявився;

відповідач 2 не зявився.

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Київської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю Компанія Ніко-Тайс (позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ПК Трейдсервісгруп (відповідач-1) та Фермерського господарства «Родючість» (відповідач-2) про стягнення солідарно з відповідачів 861,48 грн. 30 % річних, 344,33 грн. пені та 735,02 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою господарського суду Київської області від 16.08.2017 порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 11.09.2017.

05.09.2017 через канцелярію суду позивачем була подана заява про збільшення розміру позовних вимог, в порядку ст. 22 ГПК України, відповідно до прохальної частини якої він просив суд стягнути з відповідача 10 746,60 грн. пені, 11 634,52 грн. 30% річних та 7 935,02 грн. інфляційних втрат, загалом 30 316,14 грн.

Відповідно до ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 55 ГПК України, ціна позову визначається у позовах про стягнення грошей - стягуваною сумою або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) поряду.

Враховуючи те, що заява про збільшення позову обумовлена несвоєчасним виконання відповідачами зобовязань, а у відповідності до вищезазначених норм законодавства, ціну позову вказує позивач, суд зазначає, що має місце нова ціна позову 30 316,14 грн., виходячи з якої й вирішується спір.

Відповідачі в судове засідання 11.09.2017 року не забезпечили явку своїх повноважних представників, хоча були повідомлені належним чином про дату та час проведення судового засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п.п. 3.9.1, 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Як вбачається з матеріалів справи, ухвали суду надсилалась відповідачам за адресою вказаною в позовній заяві та Спеціальному витягу з ЄДРПОУ, що свідчить про те, що вони були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Відповідачі не скористались правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, та відзив на позовну заяву не надали.

Присутній в судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити з підстав викладених в позові.

Відповідно до частини 2 статті 82 ГПК України, рішення приймається судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Згідно з ч. 1 статті 85 ГПК України, прийняте рішення оголошується господарським судом у судовому засіданні після закінчення розгляду справи.

Враховуючи достатність в матеріалах справи доказів для повного, всебічного та обєктивного розгляду спору по суті, в судовому засіданні 11.09.2017 року було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення присутнього в судовому засіданні представника позивача, суд,-

встановив:

27 жовтня 2009 року між ТОВ „Тридента Агро та ФГ «Родючість» був укладений Договір №058/МО купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу. Відповідно до умов даного Договору ним визначалися умови купівлі-продажу засобі захисту рослин.

У звязку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням ФГ «Родючість» взятого на себе грошового зобовязання щодо оплати вартості отриманого товару згідно договору №058/МО купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 27 жовтня 2009 року, рішенням Господарського суду Кіровоградської області по справі від 17 грудня 2010 року у справі №6/112, позов ТОВ „ТРИДЕНТА АГРО про стягнення із ФГ «Родючість» суми заборгованості та штрафних санкцій за період із 11.11.2009 року по 28.09.2010 року задоволено.

В подальшому, у звязку з невиконанням зобовязань, рішенням Господарського суду Київської області від 17 листопада 2015 року у справі №911/4221/15, позов ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» про стягнення заборгованості у вигляді дооцінки товару (курсової різниці), розрахованої станом на 04.12.2014, пені, 30% річних, інфляційних за період з 29.09.2010 по 29.10.2015 задоволено.

Рішенням Господарського суду Київської області у справі №911/2832/16 від 04 жовтня 2016 року, позов ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» до ТОВ «Пк Трейдсервісгруп» та ФГ «Родючість» про стягнення заборгованості у вигляді пені, 30% річних, інфляційних витрат за період із 04.12.2015р. по 19.09.2016 на підставі договору №058/МО купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 27 жовтня 2009 року та Угоди №95/07-12 про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст. 512-519 ЦК України) від 02 липня 2012 року задоволено.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує на те, що зобовязання ФГ «Родючість» згідно договору №058/МО купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 27 жовтня 2009 року в частині сплати заборгованості у сумі 30 846,82 грн. не погашено.

Зобовязання ФГ «РОДЮЧІСТЬ» згідно договору №058/М0 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 27 жовтня 2009 року в частині сплати заборгованості у вигляді дооцінки вартості товару (курсової різниці) у сумі 28 369,78 грн., розрахованої станом на 04 грудня 2014 року, погашене 18 травня 2017 року.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 694 ЦК України встановлює особливості продажу товару в кредит. Договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу. Товар продається в кредит за цінами, що діють на день продажу.

Зміна ціни на товар, проданий в кредит, не є підставою для проведення перерахунку, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 610 ЦК України зазначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання)

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно п. 8.1. Договору за невиконання або неналежне виконання умов Договору сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до ч.4 ст.231 Господарського кодексу у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно п. 8.2. Договору, за прострочення виконання зобовязання покупець зобовязаний сплатити на користь продавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення.

Відповідно п. 8.3. Договору, сторони, відповідно до ст. 259 ЦК України, домовились про те, що строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій збільшується до повного виконання сторонами своїх зобовязань за даним Договором.

Крім цього, сторони, відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України, домовились про те, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязань за даним Договором, здійснюється протягом 5 років.

Відповідно до п.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 8.6. Договору, сторони згідно п.2. ст. 625 ЦК України дійшли згоди, що покупець у випадку прострочення оплати товару за користування коштами Продавця сплачує на користь остатнього 30% річних.

Згідно із п. 11.1. даного Договору, договір діє з моменту його підписання і скріплення печатками обома сторонами до повного виконання сторонами обовязків по Договору.

Згідно ч. 1 ст.202 ГК України, ст.599 ЦК України зобовязання, зокрема, припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Виходячи із вищенаведених норм законодавства та умов Договору, у ТОВ «Тридента Агро» виникло право вимоги щодо нарахування пені, 30% річних та інфляційних витрат згідно договору №058/МО купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 27.10.2009 за період існування заборгованості.

У відповідності до ч. 1 статті 510 Цивільного кодексу України визначено, що сторонами у зобовязанні є боржник і кредитор.

Пунктом 1 ч. 1 статті 512 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги є правочином (договором), на підставі якого старий кредитор передає свої права новому кредитору, а новий кредитор приймає ці права і зобовязується або не зобовязується їх оплатити.

Згідно ч. 1 статті 513 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобовязанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобовязання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Приписами статті 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому, заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобовязанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обовязку первісному кредиторові є належним виконанням, (стаття 515 Цивільного кодексу України).

Так, 26 січня 2011 року між ТОВ „Тридента Агро та ФОП ОСОБА_1 було укладено Угоду №К-46-ТА про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст. 512-519 ЦК України), відповідно до якої, первісний кредитор (ТОВ „Тридента Агро) відступає Новому кредитору (ФОП ОСОБА_1М.) право вимоги виконання Фермерським господарством Родючість, зобовязання щодо сплати розміру заборгованості (дооцінки вартості товару), пені, 30% річних та інфляційних втрат, штрафу, набутих первісним кредитором на підставі Договору №058/МО купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 27 жовтня 2009 року, у звязку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням Боржником грошового зобовязання згідно договору №10 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 06 липня 2009 року.

За Угодою №К-46-ТА про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст. 512-519 ЦК України) від 26 січня 2011 року, новий кредитор одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника сплати грошової суми в нарахованому розмірі заборгованості (дооцінки вартості товару), пені, 30% річних, штрафу та інфляційних втрат, за період існування прострочення виконання Боржником грошового зобовязання згідно договору №058/МО купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 27 жовтня 2009 року (пункт 1.2. Угоди).

На виконання умов даної Угоди (п. 4.1.), ТОВ «Тридента Агро» було передано ФОП ОСОБА_1 перелік документів, що підтверджують права вимоги виконання ФГ Родючість обумовленого зобов'язання. У відповідності до ч. 1 статті 516 Цивільного кодексу України передбачено, що заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до пункту 4.3. Угоди, ТОВ „Тридента Агро повідомленням про зміну кредитора у зобовязані, належним чином повідомило ФГ Родючість про зазначені вище обставини.

Окрім цього, з моменту укладення даної Угоди, новий кредитор наділяється всіма правами Первісного кредитора, що випливають із умов договору №058/МО купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 27 жовтня 2009 року, по відношенню до боржника щодо нарахування заборгованості (дооцінки вартості товару), пені, 30% річних, штрафу та інфляційних втрат, у звязку із подальшим неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням Боржником грошового зобовязання згідно договору №058/М0 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 27 жовтня 2009 року - пункт 2.3. Угоди.

02 липня 2012 року між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» було укладено Угоду №95/07-12 про заміну кредитора у зобовязані (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України). Розділом 1 даної Угоди, встановлено, що Первісний кредитор (ФОП ОСОБА_1М.) відступає новому кредитору (ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс») право вимоги виконання Фермерським господарством Родючість, зобовязання щодо сплати розміру заборгованості (дооцінки вартості товару), пені, штрафу, 30% річних та інфляційних втрат.

За цією Угодою №95/07-12 про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги порядку ст. 512-519 ЦК України) від 02 липня 2012 року, Новий кредитор одержує право замість Первісного кредитора вимагати від Боржника сплати грошової суми в нарахованому розмірі заборгованості (дооцінки вартості товару), пені, штрафу, 30%-річних та інфляційних втрат, за період існування прострочення виконання Боржником грошового зобовязання згідно договору №058/М0 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 27 жовтня 2009 року (пункт 1.2. Угоди).

На виконання умов даної Угоди (п. 4.1.), ФОП ОСОБА_1 було передано Позивачу перелік документів, що підтверджують права вимоги виконання ФГ РОДЮЧІСТЬ обумовленого зобов'язання. У відповідності до пункту 4.3. Угоди, ФОП ОСОБА_1 повідомленням від про зміну кредитора у зобовязані, належним чином повідомило ФГ РОДЮЧІСТЬ про зазначені вище обставини.

Крім цього, з моменту укладення даної Угоди, Новий кредитор одержує право замість первісного кредитора вимагати від Боржника сплати грошової суми в нарахованому розмірі заборгованості (дооцінки вартості товару), пені, штрафу, 30% річних та інфляційних втрат, за період існування прострочення виконання Боржником грошового зобовязання згідно договору №058/М0 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 27 жовтня 2009 року - пункт 2.3. Угоди.

Таким чином, оскільки заборгованість на сьогодні не погашена, а позивачу передано вищезазначені вимоги у відповідності до норм чинного законодавства України та із дотриманням положень статті 514 ЦК України, звернення позивача до суду щодо нарахування пені, 30% річних та інфляційних втрат та його отримання за період існування непогашеного розміру боргу, є правомірним.

Так, позивач здійснює донарахування пені, 30% річних, інфляційних витрат на суму заборгованості 30 846,82 грн. згідно договору №058/М0 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 27 жовтня 2009 року, за період із 20 вересня 2016 року по 17 травня 2017 року, а також на суму заборгованості (дооцінки вартості товару) 28 369,78 грн. згідно договору №058/М0 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 27 жовтня 2009 року, за період із 20 вересня 2016 року по 17 травня 2017 року, вказаними вище судовими актами, не охоплювалось та не здійснювалось.

Згідно наданого позивачем розрахунку, пеня ним нараховувалась із застосуванням подвійної ставки НБУ на загальну суму 59 216, 60 грн. (30846,82+28369,78) за період з 20.09.2016 по 17.05.2017 та становить 10 746,60 грн.

Судом було перевірено правильність нарахування пені із застосуванням періодів, які зазначені позивачем за допомогою калькулятора штрафів системи «Ліга-Закон», та встановлено, що його розрахунок є арифметично вірним, відповідає обставинам справи, у звязку з чим заявлена до стягнення пеня в розмірі 10 746,60 грн. (за період з 20.09.2016 по 17.05.2017) підлягає задоволенню повністю.

Також позивачем заявлені до стягнення 3% річних з (з 20.09.2016 по 17.05.2017) в розмірі 11 634,52 грн. та 7 935, 02 грн. інфляційних втрат (з вересня 2016 по травень 2017).

Судом також було перевірено правильність нарахування 3% річних та інфляційних втрат із застосуванням періодів, які зазначені позивачем за допомогою калькулятора штрафів системи «Ліга-Закон», та встановлено, що їх розрахунок є арифметично вірним, відповідає обставинам справи, у звязку з чим заявлені до стягнення 3% річних та інфляційні втрати підлягають задоволенню повністю в розмірі 11 634,52 грн. та 7 935,05 грн. відповідно.

З метою забезпечення виконання зобовязання за Угодою №95/07-12 про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст. 512-519 ЦК України) від 02 липня 2012 року, 30 серпня 2016 року між ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС»» (Кредитор) та ТОВ «ПК Трейдсервісгруп» (Поручитель) було укладено Договір поруки №30-08-2016, за умовами якого поручитель поручається перед Кредитором за виконання обов'язку Фермерським господарством Родючість щодо виконання грошового зобовязання щодо сплати розміру 3% річних у звязку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням Боржником грошового зобовязання згідно рішення судів, передбаченою ст. 2 цього Договору (надалі іменується «основний договір»). - пункт 1.1. Договор.

Відповідно до п. 2.1. Договору поруки, під основним договором в цьому Договорі розуміють Угоду №95/07-12 про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст. 512-519 ЦК України) від 02 липня 2012 року, укладену на підставі договору №058/МО купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 27 жовтня 2009 року.

У розділах 3 та 4 Договору поруки, поручителем та кредитором погоджено обсяг відповідальності Поручителя та розмір поруки: п. 3.1. відповідальність поручителя перед кредитором обмежується сплатою розміру 3% річних у розмірі 7 000,00 грн.

Пунктом 4.1 Договору поруки передбачено, що у разі порушення (невиконання чи неналежного виконання) боржником обов'язку за основною угодою, кредитор вправі звернутися із вимогою про виконання як до боржника, так і до поручителя, які несуть солідарну відповідальність перед кредитором.

Згідно ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Позивач додатково звернувся до відповідача-1 із вимогою вих. №05-127/14 від 05 травня 2014 року, котра була одержана відповідачем-1 08 травня 2014 року, проте до сьогодні не виконана.

Враховуючи те, що ані відповідач-2 в повному обсязі, ані відповідач-1 не сплатили заборгованість, що виникла за Угодою №95/07-12, суд вимогу про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості визнає правомірною та такою, що підлягає задоволенню повністю.

Разом з тим, варто зазначити, що у разі коли позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати розподіляються між відповідачами порівну. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Аналогічна правова позиція викладена в пп. 4.1 п. 4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21.02.2013р. № 7.

З огляду на зазначене, суд прийшов до висновку, що відшкодування витрат зі сплати судового збору, відповідно до вимог ст. 49 ГПК України, покладається судом на відповідачів порівну.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 43, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Солідарно стягнути з Фермерського господарства Родючість (26553, Кіровоградська обл., Голованівський р-н, с. Пушкове, вул. Комарова, 1, ) та Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» (08633, Київська обл., Васильківський р-н, с. Марлахівка, вул. Комсомольська, 22, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» (03187, АДРЕСА_1, ) - 10 746 (десять тисяч сімсот сорок шість) гривень 60 копійок пені, 11 634 (одинадцять тисяч шістсот тридцять чотири) гривні 52 копійки 30% річних, 7 935 (сім тисяч девятсот тридцять пять) гривень 02 копійки інфляційних втрат згідно договору поруки №30-08-2016 від 30 серпня 2016 року, Угоди №95/07-12 про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст. 512-519 ЦК України) від 02 липня 2012 року та договору №058/М0 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 27 жовтня 2009 року.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ПК Трейдсервісгруп (08633, Київська обл., Васильківський район, с. Мархалівка, вул. Комсомольська, 22, ідентифікаційний код 38267861) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Ніко-Тайс (03187, АДРЕСА_1, ) 800 (вісімсот) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

4. Стягнути з Фермерського господарства Родючість (26553, Кіровоградська обл., Голованівський р-н, с. Пушкове, вул. Комарова, 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Ніко-Тайс (03187, м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 38, офіс 23, код 38039872) - 800 (вісімсот) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

5. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Дата підписання повного тексту рішення: 26.09.2017

Суддя О.В. Щоткін