ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2017 р. Справа № 909/519/17

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Зварич О.В.

суддів Кравчук Н.М.

ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Калуської міської ради Івано-Франківської області (надалі Управління соціального захисту населення Калуської міської ради) за № 02-12/3595/08 від 11.08.2017р. (вх. № 01-05/4141/17 від 04.09.2017р.)

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 31.07.2017р.

у справі № 909/519/17

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (надалі ПАТ "Укртелеком") в особі Івано-Франківської філії ПАТ "Укртелеком"

до відповідача: Управління соціального захисту населення Калуської міської ради

про стягнення суми боргу по компенсації видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг на телекомунікаційні послуги,

за участю:

від позивача: ОСОБА_2 представник (довіреність № 836 від 12.12.2016р.);

від відповідача: ОСОБА_3 представник (довіреність № 01-12/122/08 від 10.01.2017р.),

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 31.07.2017р. у справі №909/519/17 (суддя Грица Ю.І.) позов задоволено. Стягнуто з Управління соціального захисту населення Калуської міської ради Івано-Франківської області на користь ПАТ "Укртелеком" в особі Івано-Франківської філії ПАТ "Укртелеком" суму боргу по компенсації видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг на телекомунікаційні послуги в розмірі 133783,44 грн. та судовий збір в розмірі 2006,75 грн.

В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що у період з січня 2016 року по грудень 2016 року позивачем понесено витрати з надання пільг на послуги зв'язку визначеній категорії пільговиків на загальну суму 133783,44 грн., підтвердженням чого є наданий позивачем зведений розрахунок видатків на відшкодування витрат, повязаних з наданням пільг на телекомунікаційні послуги по Калуській міській раді та розрахунок видатків на відшкодування витрат, повязаних з наданням пільг, яких відповідач не спростував.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій звертає увагу на те, що у Державному бюджеті на 2016 рік не були передбачені кошти на відшкодування витрат по наданню пільг окремим категоріям громадян послуг звязку. Покликається на те, що Управління соціального захисту населення Калуської міської ради є органом місцевого самоврядування, фінансується за рахунок коштів міського бюджету, а тому не може відповідати за бюджетними зобовязаннями держави. Просить скасувати рішення господарського суду Івано-Франківської області від 31.07.2017р. у справі №909/519/17, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим. Стверджує про безпідставність тверджень апелянта щодо відсутності законодавчо встановленого механізму планування та спрямування коштів державного бюджету на компенсацію надання пільг на телекомунікаційні послуги пільговим категоріям громадян. Просить залишити без змін рішення господарського суду Івано-Франківської області від 31.07.2017р. у справі №909/519/17, апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Калуської міської ради без задоволення.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги з підстав наведених у ній.

Представник позивача просив залишити без змін оскаржуване рішення місцевого господарського суду, апеляційну скаргу без задоволення.

Апеляційний господарський суд, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, здійснивши аналіз наявних у справі письмових доказів, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішення господарського суду Івано-Франківської області від 31.07.2017р. у справі №909/519/17.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання положень Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу, ЗаконуУкраїни Про жертви нацистських переслідувань, Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Закону України Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний статус та Закону України Про охорону дитинства, ПАТ "Укртелеком" в особі Івано-Франківської філії ПАТ "Укртелеком" протягом січня-грудня 2016 року надало населенню м. Калуша телекомунікаційні послуги на пільгових умовах на суму 133783,44 грн.

Факт надання вказаних послуг Івано-Франківською філією ПАТ Укртелеком та фактичне споживання їх відповідними категоріями населення, підтверджується розрахунками видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг населенню м.Калуша за період з січня 2016 року по грудень 2016 року та зведеним розрахунком заборгованості, видатків на відшкодування витрат, повязаних з наданням пільг на телекомунікаційні послуги, всього на суму 133783,44 грн., не спростованими відповідачем (а.с.10-87).

Позивач надсилав відповідачу для здійснення розрахунків за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям споживачів звіти Розрахунок видатків на відшкодування витрат, повязаних з наданням пільг Форма 2-пільга за період з січня 2016 року по грудень 2016 року, що підтверджується приєднаними до матеріалів справи копіями описів вкладення у цінні листи (а.с. 93-104).

Проте, як зазначено в позовній заяві, відповідач уникав підписання даних форм, покликаючись на відсутність коштів.

З аналізу матеріалів справи суд встановив, що заперечення відповідача щодо непідписання ним актів звірки ґрунтуються виключно на відсутності відповідного фінансування.

Підставою звернення позивача до місцевого господарського суду з даним позовом слугувало невідшкодування відповідачем витрат, повязаних з наданням пільг на телекомунікаційні послуги в сумі 133783,44 грн. за період з січня 2016 року по грудень 2016 року.

При винесенні постанови колегія суддів враховує таке.

Згідно частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В ході розгляду апеляційної скарги Управління соціального захисту населення Калуської міської ради колегія суддів встановила, що між сторонами виникли правовідносини щодо надання на пільговій основі послуг звязку окремим категоріям споживачів.

Відповідно до частин 1, 2 статті 19 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Згідно частини 3 статті 63 Закону України Про телекомунікації телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Зі змісту підпункту «б» пункту 4 частини першої статті 89 та статті 102 Бюджетного кодексу України вбачається, що до видатків місцевих бюджетів належать, в тому числі видатки на відшкодування вартості послуг зв'язку наданих пільговим категоріям громадян, що проводяться за рахунок субвенцій з Державного бюджету України на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002р. затверджено "Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету" (надалі Порядок № 256) (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) та установлено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Пунктом 3 Порядку № 256 (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення (далі - головні розпорядники коштів).

З аналізу вищевказаного, обов'язок щодо розрахунку з постачальниками послуг, в тому числі і операторами телекомунікації, які є постачальниками телекомунікаційних послуг (послуг електрозв'язку) покладено на головних розпорядників коштів місцевих бюджетів, тобто - це органи місцевого самоврядування, до компетенції яких належить питання праці та соціального захисту населення (у даному випадку відповідач), а підставою для сплати коштів є підписані сторонами акти звіряння розрахунків.

Згідно частини 6 статті 48 Бюджетного кодексу України бюджетні зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Отже, чинним законодавством передбачено відшкодування витрат за надані послуги зв'язку пільговим категоріям громадян. При цьому, зобов'язання сторін по даній справі виникають безпосередньо із законів України і не залежать від їх бажання.

Судом встановлено, що ПАТ Укртелеком в особі Івано-Франківської філії ПАТ Укртелеком протягом січня-грудня 2016 року надало телекомунікаційні послуги на пільгових умовах населенню м. Калуша на суму 133783,44 грн., що підтверджується розрахунками видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг населенню м.Калуша та зведеним розрахунком заборгованості, видатків на відшкодування витрат, повязаних з наданням пільг на телекомунікаційні послуги

Невідшкодування суми нарахованих пільг за 2016р. з послуг звязку перед ПАТ Укртелеком відповідач пояснив відсутністю у Державному бюджеті України коштів у вигляді субвенції на дані цілі. Управління соціального захисту населення Калуської міської ради є органом місцевого самоврядування, фінансується за рахунок коштів міського бюджету, а тому не може відповідати за бюджетними зобовязаннями держави.

В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції правомірно зазначив, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України не є підставою для звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов'язання зі сплати компенсації пільг, так як згідно приписів частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Статтею 617 Цивільного кодексу України визначено підстави звільнення від відповідальності за порушення зобовязання. Відповідно до частини 1 названої статті особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає правомірним і обґрунтованим висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу по компенсації видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг на телекомунікаційні послуги в розмірі 133783,44 грн.

Щодо посилання скаржника на положення 1.2 договору № 211-04 від 01.01.2005 року, згідно якого замовник здійснює оплату за встановлення квартирних телефонів та надання телекомунікаційних послуг пільговикам, зазначеним в п.1.1, в межах кошторисів, перераховуючи цільові платежі виконавцю, колегія суддів звертає увагу на те, що вказаний договір не є підставою позовних вимог у даній справі.

Крім того, наведене положення договору не дає жодних підстав стверджувати про звільнення Замовника від обовязку відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг на телекомунікаційні послуги, оскільки відповідальність за складання кошторисів та визначення у бюджетах на поточний рік видатків на встановлення квартирних телефонів та надання телекомунікаційних послуг пільговикам несуть відповідні державні органи та органи місцевого самоврядування.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги.

З огляду на вищевказане, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про те, що судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги необхідно покласти на скаржника відповідно до положень ст.49 ГПК України.

Керуючись, ст. ст. 43, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

Залишити без змін рішення господарського суду Івано-Франківської області від 31.07.2017р. у справі № 909/519/17, апеляційну скаргу без задоволення.

Справу повернути в господарський суд Івано-Франківської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 ГПК України.

Головуючий суддя Зварич О.В.

судді Кравчук Н.М.

ОСОБА_1