ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2017 року Справа № 17-05-10-14-01-08/103

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіПоліщука В.Ю. (доповідач),
суддів:Катеринчук Л.Й.,
Удовиченка О.С.,
розглянувши касаційну скаргу ліквідатора Публічного акціонерного товариства "Христинівський завод комбікормів і круп" арбітражного керуючого Левченка Василя Миколайовича,
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 30 травня 2017 року,
та ухвалуГосподарського суду Черкаської області від 13 квітня 2017 року,
у справі№ 17-05-10-14-01-08/103,
за заявоюСільськогосподарського Відкритого акціонерного товариства "Калита",
доПублічного акціонерного товариства "Христинівський завод комбікормів і круп",
про визнання банкрутом, -
за участю представників:
від ПАТ "Христинівський завод комбікормів і круп": Фетісов Д.В. - представник (довіреність від 18.09.2017 року);
представники інших учасників судового провадження не з'явились.
в с т а н о в и в :

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 13.04.2017 року у справі № 17-05-10-14-01-08/103 (суддя - Боровик С.С.) припинено провадження в частині вимоги гр. ОСОБА_7 про стягнення компенсації та індексації на суму заборгованості по заробітній платі за весь час затримки по день фактичного розрахунку; додаткову позовну заяву від 07.04.2017 року з уточненнями до неї від 13.04.2017 року, в частині вимог про стягнення середньомісячного заробітку за весь час затримки та відшкодування моральної шкоди, задоволено частково та визнано гр. ОСОБА_7 кредитором Публічного акціонерного товариства "Христинівський завод комбікормів і круп" (далі за текстом - ПАТ "Христинівський завод комбікормів і круп") першої черги на суму 178 395 грн. 36 коп. - середньомісячного заробітку за весь час затримки заробітної плати; в іншій частині заявлених вимог відмовлено. Крім того, відмовлено в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 243 600 грн.00 коп.

Постановою Київського апеляційного господарського суду 30.05.2017 року у справі № 17-05-10-14-01-08/103 (головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Мальченко А.О., Пономаренко Є.Ю.) апеляційну скаргу ПАТ "Христинівський завод комбікормів і круп" на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 13.04.2017 року у справі № 17-05-10-14-01-08/103 залишено без задоволення; ухвалу Господарського суду Черкаської області від 13.04.2017 року у справі № 17-05-10-14-01-08/103 залишено без змін. При цьому, апеляційний господарський суд зазначив, що не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, зміни чи скасування ухвали господарського суду першої інстанції.

Не погоджуючись з процесуальними актами, прийнятими господарськими судами першої та апеляційної інстанцій, ліквідатор ПАТ "Христинівський завод комбікормів і круп" арбітражний керуючий Левченко В.М. звернувся з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду 30.05.2017 року та ухвалу Господарського суду Черкаської області від 13.04.2017 року у справі № 17-05-10-14-01-08/103 в частині визнання гр. ОСОБА_7 кредитором ПАТ "Христинівський завод комбікормів і круп" як вимог першої черги: 178 395 грн. 36 коп. - середньомісячного заробітку за весь час затримки розрахунку; в частині визнання гр. ОСОБА_7 кредитором ПАТ "Христинівський завод комбікормів і круп" на суму 178 395 грн. 36 коп. - середньомісячного заробітку за весь час затримки розрахунку - відмовити. При цьому, скаржник посилається на порушення господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 31.01.2017 року, згідно зі ст. 1114 ГПК України, касаційну скаргу ліквідатора ПАТ "Христинівський завод комбікормів і круп" арбітражного керуючого Левченка В.М. прийнято до провадження та призначено її до розгляду у судовому засіданні за участю уповноважених представників учасників судового провадження.

За Розпорядженням №08.03-04/4261 від 19.09.2017 року Керівника апарату Вищого господарського суду України, на підставі Протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 19.09.2017 року, у в'язку з перебуванням судді Куровського С.В. на лікарняному, для розгляду справи № 15/250-б було сформовано колегію суддів Вищого господарського суду України у складі: Поліщук В.Ю. (головуючий), Катеринчук Л.Й., Удовиченко О.С.

20.09.2017 року до Вищого господарського суду України від гр. ОСОБА_7 (електронною поштою) надійшли Заперечення на касаційну скаргу, в яких кредитор проти вимог та доводів ліквідатора ПАТ "Христинівський завод комбікормів і круп" арбітражного керуючого Левченка В.М. заперечив, з підстав їх необґрунтованості; просив господарський суд касаційної інстанції його додаткові грошові вимоги визнати в повному обсязі; розгляд справи здійснювати за відсутності гр. ОСОБА_7, у зв'язку з перебуванням на лікуванні.

Представник ПАТ "Христинівський завод комбікормів і круп", в засіданні господарського суду касаційної інстанції, повністю підтримав вимоги та доводи касаційної скарги; просив Вищий господарський суд України скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду 30.05.2017 року та ухвалу Господарського суду Черкаської області від 13.04.2017 року у справі № 17-05-10-14-01-08/103 в частині визнання гр. ОСОБА_7 кредитором ПАТ "Христинівський завод комбікормів і круп" як вимог першої черги: 178 395 грн. 36 коп. - середньомісячного заробітку за весь час затримки розрахунку; в частині визнання гр. ОСОБА_7 кредитором ПАТ "Христинівський завод комбікормів і круп" на суму 178 395 грн. 36 коп. - середньомісячного заробітку за весь час затримки розрахунку - відмовити.

Інші учасники касаційного провадження уповноважених представників в судове засідання касаційної інстанції не направили, хоча про дату, час та місце розгляду касаційної скарги були повідомлені належним чином. Враховуючи, що учасників судового провадження було повідомлено про те, що не з'явлення їх представників в судове засідання касаційної інстанції не тягне за собою відкладення розгляду справи, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку про можливість розгляду касаційної скарги за відсутності в судовому засіданні уповноважених представників учасників касаційного провадження, які не з'явились.

Заслухавши доповідь судді Поліщука В.Ю., обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Господарськими судами першої та апеляційної інстанцій під час розгляду справи встановлено наступне.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 20.12.2002 року, за Заявою Сільськогосподарського відкритого акціонерного товариства "Калита", порушено провадження у справі № 17-05-10-14-01-08/103 про банкрутство Сільськогосподарського ВАТ "Христинівський завод комбікормів і круп".

Ухвалою місцевого господарського суду від 25.11.2014 року у цій справі, за Клопотанням розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Левченка В.М., здійснено заміну назви боржника з Сільськогосподарського ВАТ "Христинівський завод комбікормів і круп" на Публічне акціонерне товариство "Христинівський завод комбікормів і круп".

Постановою Господарського суду Черкаської області від 25.11.2014 року у справі № 17-05-10-14-01-08/103 ПАТ "Христинівський завод комбікормів і круп" визнано банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців; ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Левченка В.М., інше.

У листопаді 2016 року до Господарського суду Черкаської області від гр. ОСОБА_7 надійшла Заява (з урахуванням уточнень до неї від 04.07.2017 року та від 13.04.2017 року) про стягнення з ПАТ "Христинівський завод комбікормів і круп" 234 628 грн. 68 коп. - середньомісячного заробітку за весь час затримки заробітної плати та 243 600 грн. 00 коп. - моральної шкоди. При цьому, заявлені грошові вимоги ґрунтуються на: рішенні Монастирищенського районного суду Черкаської області від 14.08.2006 року у справі № 2-33/06, яким гр. ОСОБА_7 було поновлено на посаді Голови правління Сільськогосподарського ВАТ "Христинівський завод комбікормів і круп" з 09.08.2001 року, стягнуто з Сільськогосподарського ВАТ "Христинівський завод комбікормів і круп" на користь гр. ОСОБА_7 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27.07.2005 року по 14.08.2006 року в сумі 6 451 грн. 50 коп. та 100 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу; рішенні Апеляційного суду Черкаської області від 07.02.2007 року у справі №22ц-96-2007р., яким вказане рішення районного суду від 14.08.2006 року змінено в частині визначення суми середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди та присуджено до стягнення з Сільськогосподарського ВАТ "Христинівський завод комбікормів і круп" на користь гр. ОСОБА_7 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 11 731 грн. 34 коп. та 3 000 грн. 00 коп. моральної шкоди; додатковому рішенні Апеляційного суду Черкаської області від 27.03.2007 року у справі №22ц-96-2007, яким частково змінено рішення Апеляційного суду Черкаської області від 07.02.2007 року та стягнуто з Сільськогосподарського ВАТ "Христинівський завод комбікормів і круп" на користь гр. ОСОБА_7 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 7 689 грн. 39 коп.; виданих Монастирищенським районним судом на виконання вказаних судових рішень виконавчих листах №2-33-2006р. від 10.04.2007 року; заочному рішенні Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.10.2009 року у справі №2-110-09, за яким стягнуто з Сільськогосподарського ВАТ "Христинівський завод комбікормів і круп" на користь гр. ОСОБА_7 170 165 грн. 48 коп., з яких: 157 065 грн. 48 коп. - середньомісячний заробіток за час затримки заробітної плати, 8 100 грн. 00 коп. - компенсація за невикористані відпустки, 5 000 грн. 00 коп. - моральна шкода; виконавчому листі від 22.12.2009 року, виданому на виконання заочного рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 13.04.2017 року у справі № 17-05-10-14-01-08/103 (залишена без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 30.05.2017 року) припинено провадження в частині вимоги ОСОБА_7 про стягнення компенсації та індексації на суму заборгованості по заробітній платі за весь час затримки по день фактичного розрахунку; додаткову позовну заяву з уточненнями до неї від 07.04.2017 року та від 13.04.2017 року, в частині вимог про стягнення середньомісячного заробітку за весь час затримки та відшкодування моральної шкоди, задоволено частково; визнано гр. ОСОБА_7 кредитором ПАТ "Христинівський завод комбікормів і круп" першої черги на суму 178 395 грн. 36 коп. - середньомісячного заробітку за весь час затримки заробітної плати; в іншій частині цих вимог відмовлено. Крім того, відмовлено в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 243 600 грн. 00 коп.

Оскаржені судові рішення обґрунтовані тим, що період нарахування виплати середньомісячного заробітку за весь час його затримки встановлений судом з 28.03.2007 року (27.03.2007 року - додаткове рішення апеляційного суду Черкаської області у справі №22ц-96-2007) по 25.11.2014 року (25.11.2014 року - постанова про визнання боржника банкрутом); середньомісячний заробіток заявника складає 1 939 грн. 08 коп.; середньомісячний заробіток за весь час затримки заробітної плати складає 178 395 грн. 36 коп. За висновками господарського суду першої інстанції, заявлені гр. ОСОБА_7 вимоги не мають характеру поточних, а від так, задоволені частково. В частині відшкодування гр. ОСОБА_7 243 600 грн. 00 коп. моральної шкоди внаслідок приниження його честі і гідності, незаконним звільненням з роботи та невиплатою нарахованої заробітної плати, господарським судом відмовлено, з тих підстав, що сума моральної шкоди за незаконне звільнення та не виплату заробітної плати вже визнана Господарським судом Черкаської області у межах справи №17-05-10-14-01-08/103 про банкрутство ПАТ "Христинівський завод комбікормів і круп". Припинення провадження в частині вимог гр. ОСОБА_7 щодо компенсації та індексації на суму заборгованості по заробітній платі за весь час затримки по день фактичного розрахунку, ґрунтується на Заяві кредитора від 13.04.2017 року про відмову від вказаних вимог.

Не погоджуючись з процесуальними актами, прийнятими господарськими судами першої та апеляційної інстанцій, ліквідатор ПАТ "Христинівський завод комбікормів і круп" арбітражний керуючий Левченко В.М. звернувся з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду 30.05.2017 року та ухвалу Господарського суду Черкаської області від 13.04.2017 року у справі № 17-05-10-14-01-08/103 в частині визнання гр. ОСОБА_7 кредитором ПАТ "Христинівський завод комбікормів і круп" як вимог першої черги: 178 395 грн. 36 коп. - середньомісячного заробітку за весь час затримки розрахунку та відмовити в частині визнання гр. ОСОБА_7 кредитором ПАТ "Христинівський завод комбікормів і круп" на суму 178 395 грн. 36 коп. - середньомісячного заробітку за весь час затримки розрахунку. При цьому, скаржник посилається на порушення господарськими судами першої та апеляційної інстанцій приписів ст.ст. 116, 117, 235 КЗпП України, ст.ст. 1, 83 ГПК України. Поряд з цим, скаржник вказує на те, що сума 6 090 грн. 36 коп., на яку гр. ОСОБА_7 здійснені відповідні нарахування, є нічим іншим як сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу (присуджена гр. ОСОБА_7 рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 14.08.2006 року у справі № 2-33/06, зміненого рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 07.02.2007 року у справі №22ц-96-2007р. та додатковим рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 27.03.2007 року у справі №22ц-96-2007), до якої не застосовуються припис ст.ст. 116, 117 КЗпП України.

Задовольняючи частково подану ліквідатором ПАТ "Христинівський завод комбікормів і круп" арбітражним керуючим Левченко В.М. касаційну скаргу, колегія суддів касаційної інстанції виходить з наступного.

Як встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, провадження у справі № 17-05-10-14-01-08/103 про банкрутство Сільськогосподарського ВАТ "Христинівський завод комбікормів і круп" порушено 20.12.2002 року.

Постановою Господарського суду Черкаської області від 25.11.2014 року ПАТ "Христинівський завод комбікормів і круп" (назва змінена за ухвалою місцевого господарського суду від 25.11.2014 року) визнано банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців; ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Левченка В.М., інше.

Пунктом 1-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14.05.1992 року, в редакції від 22.12.2011 року встановлено, що положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Тобто, розгляд справи про банкрутство за новою редакцією Закону здійснюється згідно з постановою про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Таким чином, господарськими судами попередніх інстанцій вірно визначено застосування, в цьому випадку, положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону, чинній з 19.01.2013 року.

Відповідно до ч.4 ст.10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Вказана норма кореспондується з приписами п.7) ч.1 ст.12 ГПК України.

Як встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, грошові вимоги гр. ОСОБА_7, за Заявою від 22.01.2015 року, заявлені до ПАТ "Христинівський завод комбікормів і круп" у розмірі 50 393 грн. 22 коп., ухвалою місцевого господарського суду від 20.04.2015 року задоволені повністю. Решта вимог гр. ОСОБА_7 складається із залишку заборгованості ПАТ "Христинівський завод комбікормів і круп" по сумі середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 6 090 грн. 39 коп., присудженого до стягнення згідно рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 14.08.2006 року у справі № 2-33/06, зміненого рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 07.02.2007 року, додатковим рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 27.03.2007 року у справі №22ц-96-2007.

Разом з цим, у Додатковій позовній заяві (подана 21.11.2016 року) гр. ОСОБА_7 вказує на стягнення середньомісячного заробітку, компенсації та індексації на суму заборгованості по заробітній платі у сумі 6 090 грн. 39 коп. за весь час затримки по день фактичного розрахунку та відшкодування моральної шкоди.

13.04.2017 року гр. ОСОБА_7 подав Заяву про відмову від вимог щодо компенсації та індексації, просив місцевий господарський суд стягнути з боржника середньомісячний заробіток за весь час затримки заробітної плати в сумі 234 628 грн. 68 коп. та моральну шкоду в сумі 243 600 грн. 00 коп.

Така відмова господарським судом першої інстанції (що в подальшому було підтримано апеляційним господарським судом) була прийнята та провадження у справі щодо вимог гр. ОСОБА_7 про стягнення компенсації за затримку виплати заробітної плати та її індексації припинено, на підставі п. 4) ст. 80 ГПК України.

Крім того, однією з вимог, заявлених гр. ОСОБА_7, було стягнення моральної шкоди в сумі 243 600 грн. 00 коп., яка обґрунтована злочинною діяльністю та умисною бездіяльністю боржника, що виразилась у приниженні честі та гідності заявника, у зв'язку з незаконним його звільненням у 2001 році.

За приписами ст. 2371 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Кодекс законів про працю України не містить будь-яких обмежень чи винятків щодо компенсації моральної шкоди в разі порушення трудових прав працівників, а ст. 2371 цього Кодексу передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди у обраний ним спосіб, зокрема, повернення потерпілій особі вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, розмір якої суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у її житті та з урахуванням інших обставин (Постанова Верховного Суду України у справі № 6-23цс12 від 25 квітня 2012 року).

Відшкодування моральної шкоди, також, передбачено ст. 23 ЦК України, відповідно до якої, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Приписами ч. ч. 1, 2 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Відшкодування шкоди здійснюється у разі, наявності у діях відповідача всіх елементів складу цивільного правопорушення у їх сукупності: неправомірної поведінки особи, наявності шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та шкодою, вини завдавача шкоди.

При цьому, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою, полягає у тому, що наслідки у вигляді шкоди настають лише через неправомірну поведінку відповідача.

У п. 3 Постанови пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року, зокрема вказано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Поряд з цим, господарськими судами першої та апеляційної інстанцій було встановлено, що питання відшкодування моральної шкоди, завданої гр. ОСОБА_7 внаслідок приниження честі і гідності, незаконним звільненням з роботи та невиплатою нарахованої заробітної плати було предметом спору у цивільній справі Монастирищенського районного суду Черкаської області №2-33/06, та рішенням апеляційного суду Черкаської області від 07.02.2007 року на користь заявника вже стягнуто 3 000 грн. 00 коп. моральної шкоди, пов'язаної з незаконним звільненням. Моральну шкоду, пов'язану з невиплатою в день звільнення нарахованої заробітної плати, також було стягнуто за рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.10.2009 року в сумі 5 000 грн. 00 коп. Загальна сума моральної шкоди за незаконне звільнення та не виплату заробітної плати гр. ОСОБА_7 в сумі 8 000 грн. 00 коп. визнана Господарським судом Черкаської області у межах справи №17-05-10-14-01-08/103 про банкрутство ПАТ "Христинівський завод комбікормів і круп".

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком господарських судів першої та апеляційної інстанцій про відмову в задоволенні вимог гр. ОСОБА_7 про стягнення 243 600 грн. 00 коп. моральної шкоди.

Вказані вище рішення господарських судів першої та апеляційної інстанцій узгоджується з нормами матеріального та процесуального права, є законними та в касаційному порядку не оскаржується.

Крім того, господарськими судами першої та апеляційної інстанцій було встановлено, що заявлені вимоги гр. ОСОБА_7 (щодо стягнення суми середнього заробітку за час затримки виплат при звільненні) не мають характеру поточних, оскільки після введення ліквідаційної процедури у банкрута не виникає додаткових зобов'язань, в тому числі по виплаті середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а від так, підлягаю визнанню частково у сумі 178 395 грн. 36 коп. - середньомісячного заробітку за весь час затримки заробітної плати (за період з 28.03.2007 року (27.03.2007 року - додаткове рішення Апеляційного суду Черкаської області у справі №22ц-96-2007) по 25.11.2014 року (25.11.2014 року - постанова про визнання боржника банкрутом)), з включенням їх до Реєстру вимог кредиторів в першу чергу.

З цього приводу колегія суддів касаційної інстанції вважає необхідним вказати наступне.

За приписами ст. 94 КЗпП України, ч.1 ст. 1 Закону України "Про оплату праці", заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник, або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

До структури заробітної плати, в силу ст. 2 Закону України "Про оплату праці", включаються виплати за виконану роботу, а також гарантії та компенсації за невідпрацьований час.

Відповідно до ст. 47 Кодексу законів про працю України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний у день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України.

Згідно зі ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Статтею 117 КЗпП України передбачено відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, а саме у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП, за відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Господарський суд, при розгляді заяв кредиторів з вимогами до боржника, зобов'язаний перевірити їх обґрунтованість та наявність документів, що підтверджують відповідні вимоги. До того ж, колегія суддів касаційної інстанції зазначає, що обов'язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, який здійснює розгляд справи про банкрутство.

З цього приводу, слід вказати на те, що заявлені у справі про банкрутство грошові вимоги можуть підтверджуватися або первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт, тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору.

Відповідно до ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

На підставі вимог ч.1, 2 ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Проте, приймаючи оскаржені рішення, господарські суди попередніх інстанцій, в порушення приписів ст.ст. 33, 34, 43 ГПК України, не надали належну правову оцінку доводам ліквідатора ПАТ "Христинівський завод комбікормів і круп" арбітражного керуючого Левченка В.М. (заявленим у Запереченнях на Додаткову позовну заяву у місцевому господарському суді та в апеляційній скарзі) з приводу того, що сума 6 090 грн. 36 коп. (на яку гр. ОСОБА_7 здійснені відповідні нарахування) є сумою середнього заробітку за час вимушеного прогулу (присуджена гр. ОСОБА_7 рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 14.08.2006 року у справі № 2-33/06, зміненого рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 07.02.2007 року у справі №22ц-96-2007р. та додатковим рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 27.03.2007 року у справі №22ц-96-2007), не встановили правову природу коштів, за затримку виплати яких гр. ОСОБА_7 були здійснені відповідні нарахування, чи відноситься ця заборгованість до сум, які підлягають виплаті працівнику під час звільнення та чи застосовуються в цьому випадку приписи ст.ст. 116, 117 КЗпП України.

Так, за приписами ч.ч. 1, 2 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Однак, господарські суди попередніх інстанцій не встановили чи можливе за порушення трудових прав працівника при одному звільненні одночасне застосування стягнення середнього заробітку як за ст. 117 КЗпП України так і за ст. 235 КЗпП України.

Таким чином, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що ухвала Господарського суду Черкаської області від 13 квітня 2017 року та постанова Київського апеляційного господарського суду від 30 травня 2017 року у справі № 17-05-10-14-01-08/103 (в частині визнання гр. ОСОБА_7 кредитором ПАТ "Христинівський завод комбікормів і круп" першої черги на суму 178 395 грн. 36 коп. середньомісячного заробітку за весь час затримки заробітної плати) не відповідають приписам ст.ст. 33, 34, 43 ГПК України та підлягають частковому скасуванню, з переданням справи в скасованій частині на новий розгляд до місцевого господарського суду, у іншому складі суду.

При новому розгляді справи, господарському суду першої інстанції необхідно врахувати наведене, всебічно і повно з'ясувати та перевірити всі фактичні обставини справи, надати об'єктивну оцінку доказам, які мають юридичне значення для її розгляду, правильно застосувати норми матеріального та процесуального права.

Згідно зі ст. ст. 1115, 1117 ГПК України, у касаційній інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи у суді першої інстанції за винятком процесуальних дій, пов'язаних із встановленням обставин справи та їх доказуванням. Касаційна інстанція використовує процесуальні права суду першої інстанції виключно для перевірки юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно зі ст. 1119 ГПК України, касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, скасувати рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції і передати справу на новий розгляд, якщо суд припустився порушень норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119 - 11112 ГПК України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу ліквідатора Публічного акціонерного товариства "Христинівський завод комбікормів і круп" арбітражного керуючого Левченка Василя Миколайовича задовольнити частково.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 30 травня 2017 року та ухвалу Господарського суду Черкаської області від 13 квітня 2017 року у справі № 17-05-10-14-01-08/103 скасувати частково (в частині визнання гр. ОСОБА_7 кредитором ПАТ "Христинівський завод комбікормів і круп" першої черги на суму 178 395 грн. 36 коп. середньомісячного заробітку за весь час затримки заробітної плати).

3. Справу № 17-05-10-14-01-08/103, в скасованій частині, передати на новий розгляд до Господарського суду Черкаської області.

4. В іншій частині постанову Київського апеляційного господарського суду від 30 травня 2017 року та ухвалу Господарського суду Черкаської області від 13 квітня 2017 року у справі № 17-05-10-14-01-08/103 залишити без змін.

Головуючий суддяВ.Ю. Поліщук
судді: Л.Й. Катеринчук
О.С. Удовиченко