ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення апеляційної скарги

27.09.2017 справа № 905/8389/13

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: судді:Малашкевич С.А., Будко Н.В. , Сгара Е.В. ,
розглянувши апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ
на ухвалу господарського суду Донецької області
від11.09.2017
у справі№ 905/8389/13 (суддя О.В. Кротінова)
за позовомДержавного підприємства «Регіональні електричні мережі», м. Вишгород Київської області в особі Донецької філії Державного підприємства «Регіональні електричні мережі», м. Донецьк
доДержавного підприємства «Артемвугілля», м. Горлівка Донецької області
простягнення 235 037 259,75 грн.

ВСТАНОВИВ:

Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу господарського суду Донецької області від 11.09.2017р. у справі № 905/8389/13.

Вказана апеляційна скарга не приймається до розгляду та підлягає поверненню, оскільки не відповідає вимогам розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Порядок сплати судового збору та ставки судового збору визначаються Законом України "Про судовий збір" від 08.07.2011 р. № 3674-VI (зі змінами та доповненнями).

Апелянтом до апеляційної скарги доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі не надано. Разом з тим, заявник просить відстрочити сплату судового збору за подання апеляційної скарги до прийняття рішення по справі. Клопотання апелянта мотивоване тим, що Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України є бюджетною установою, фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України, розрахунково-касове обслуговування якої відповідно до Бюджетного кодексу України здійснюється Державною казначейською службою України, а законодавством передбачені стислі строки подачі апеляційних скарг на судові рішення.

Розглядаючи дане клопотання суд бере до уваги наступні приписи чинного законодавства.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про судовий збір", органи державної виконавчої служби не входять до вичерпного переліку суб'єктів, які звільняються від сплати судового збору, а тому повинні сплачувати його на загальних підставах.

Статтею 8 вказаного Закону визначено, що, господарський суд, враховуючи майновий стан сторони, своєю ухвалою може відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Суд зазначає, що даною статтею передбачено право суду, а не обов'язок щодо відстрочки або розстрочки сплати судового збору.

У п. 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 № 7 зазначено, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Отже, за приписами зазначеної норми, відстрочення сплати судового збору може мати місце за наявності виключних обставин, які повинні підтверджуватись належними доказами.

При цьому, оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Враховуючи даний принцип, суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні в тому числі й у питанні про відстрочення (розстрочення) або звільнення від сплати судового збору.

Таким чином, наведені Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ обставини щодо відсутності бюджетного фінансування для сплати судового збору, не є підставою для застосування ст. 8 Закону України "Про судовий збір", а саме для відстрочення сплати судового збору.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001р. зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Необхідність сплати судового збору, встановлена для всіх суб'єктів нормами ГПК України, не може тлумачитися як обмеження права доступу до суду у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Невиконання заявником наведених вимог процесуального законодавства має правовим наслідком відмову у прийнятті позовної заяви до розгляду та повернення її заявнику.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України" зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

У даному випадку, необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб'єктів, яке визначено ГПК України і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Невиконання заявником наведених вимог процесуального законодавства має правовим наслідком відмову у прийнятті позовної заяви до розгляду та повернення її заявнику

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що наведені апелянтом обставини не можуть бути розцінені як обставини, які б мали виключний характер та які б свідчили про наявність належних підстав, що призводять до відстрочення сплати судового збору, тому колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні клопотання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ про відстрочення сплати судового збору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

З огляду на викладене, апеляційна скарга Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ на ухвалу Господарського суду Донецької області від 11.09.2017р. у справі № 905/8389/13 не приймається до розгляду та повертається скаржнику.

Згідно ч. 4 ст. 97 ГПК України після усунення зазначених обставин, апеляційна скарга може бути подана повторно.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 86, 94, п. 3 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ про відстрочення сплати судового збору - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ на ухвалу господарського суду Донецької області від 11.09.2017р. у справі № 905/8389/13 - повернути заявнику.

Справу № 905/8389/13 - повернути господарському суду Донецької області.

Додаток: (тільки для апелянта) - апеляційна скарга № 905/8389/13 від 18.09.17 та додані до неї документи на 11 арк., поштовий конверт.

Головуючий С.А. Малашкевич

Судді: Н.В. Будко

Е.В. Сгара