РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2017Справа №910/10964/17

За позовом Комунального підприємства "Київський метрополітен"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фаворит-М"

про стягнення 1 153,87 грн., -

Суддя Морозов С.М.

За участю представників сторін:

від позивача: Акімова А.В. (представник за довіреністю №171 від 26.12.2016р.);

від відповідача: не з'явились.

Обставини справи:

Комунальне підприємство "Київський метрополітен" (надалі - позивач) звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фаворит-М" (надалі - відповідач) суми заборгованості за Договором № 170Е10 на обслуговування електрообладнання від 27.12.2010р. в розмірі 1 153,87 грн., з яких 655,41 грн. сума основного боргу, 451,54 грн. інфляційних втрат та 46,92 грн. 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач своїх обов'язків за договором не виконав та не здійснив повну оплату за надані позивачем послуги з технічного обслуговування обладнання, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість.

Відповідач письмового відзиву на позовну заяву до матеріалів справи не надав, явку свого представника в судові засідання не забезпечив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.07.2017р. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі, розгляд призначено на 08.08.2017р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.08.2017р. у зв'язку з неявкою представника відповідача, розгляд справи відкладено до 12.09.2017р.

В судове засідання 12.09.2017р. представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача, належним чином повідомленого про час та місце судового засідання, не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду справи, а також зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

В судовому засіданні 12 вересня 2017 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

27.10.2010р. між позивачем (виконавець) та відповідачем (замовник) було укладено Договір № 170Е10 на обслуговування електрообладнання (далі - Договір), відповідно до умов якого замовник доручав, а виконавець брав на себе технічне обслуговування обладнання замовника біля станцій метрополітену від межі відповідальності згідно з актами балансового розмежування до ГРЩ споживача (п. 1.1. Договору).

Додатковою угодою № 3 від 31.03.2013р. п. 1.1. було викладено в новій редакції, а саме: замовник доручає, а виконавець бере на себе технічне обслуговування електрообладнання об'єктів замовника на ст. м. «Палац Україна» кіоску до ввідного автоматичного вимикача замовника, на ст. м. «Кловська» кіоску до ввідного автоматичного вимикача замовника, на ст. м. «Тетральна» кіоску та кабельної лінії до збірки СБ-220 щитова № 29, на ст. м. «Площа Льва Толстого» кіоску та кабельної лінії до збірки СБ-3 на підставі договорів оренди, перелік яких зазначений в угоді.

Як передбачено в п. п . 2.1. - 2.3. Договору в обсяг робі виконавця по технічному обслуговуванню обладнання входить: профілактичний ремонт електромережі, поточний ремонт електромережі. Електричні вимірювання та випробування електромережі виконуються згідно технологічного процесу № ТПЕ-3-2001.

В п. п. 3.1. - 3.2. Договору сторони погодили вартість робіт по технічному обслуговуванню обладнання та суму щоквартальної оплати за даним договором.

Згідно п. 3.3. Договору виплати по договору замовник здійснює щоквартально до 10 числа (початковий місяць кварталу) в розмірі 100% передоплати, згідно п. 3.2. Договору.

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання та діє відповідно терміну дії договорів оренди, перелік яких наведено в п. 6.1. Договору.

Сторонами неодноразово на підставі підписаних між ними додаткових угод вносилися зміни до п. п. 1.1. 3.1. - 3.2., 6.1. Договору.

Так, згідно останньої додаткової угоди № 7 від 28.02.2015р. до договору, сторони домовились викласти п. 1.1. в наступній редакції: замовник доручає, а виконавець бере на себе технічне обслуговування електрообладнання об'єктів замовника на ст. м. «Кловська» кіоску до ввідного автоматичного вимикача замовника на підставі договору оренди № 196-У(ор)-11 від 14.10.2011; на ст. м. «Тетральна» кіоску та кабельної лінії до збірки СБ-220 щитова № 29 на підставі договору оренди № 198-У(ор)-11 від 14.10.2011;, на ст. м. «Площа Льва Толстого» кіоску та кабельної лінії до збірки СБ-220 на підставі договору оренди № 197-У(ор)-11 від 14.10.2011.

Вартість послуг по договору визначається згідно калькуляціями (Додаток №1-3), які є невід'ємною частиною договору і складає 12 355,39 грн., в тому чсилі ПДВ 20% - 2 059,24 грн. на рік (п. 3.1. Договору в редакції додаткової угоди № 7 від 28.02.2015р.). Сума квартальної оплати за даним договором складає 3 088,85 грн., в тому числі ПДВ 20% - 514,81 грн. (п. 3.2. Договору в редакції додаткової угоди № 7 від 28.02.2015р.).

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками та діє до 29.03.2015р. (п. 6.1. Договору в редакції додаткової угоди № 7 від 28.02.2015р.).

На виконання умов договору позивачем було виставлено відповідачу рахунок на оплату № РТУ00000828 від 29.03.2015р. на суму 3 088,85 грн.

Відповідач взяті на себе зобов'язання в частині проведення своєчасних та в повному обсязі розрахунків за надані позивачем послуги виконав неналежним чином, оплативши вартість послуг на суму 2 433,44 грн. (докази сплати містяться в матеріалах справи) та допустив виникнення заборгованості перед позивачем у розмірі 655,41 грн.

З огляду на те, що відповідачем не здійснено повну оплату вартості наданих послуг у передбачені договором строки, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором послуг.

Частиною 1 ст. 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

В силу положень ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України замовник зобов'язаний оплатити надані йому послуги в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір послуг є оплатним, відтак одним із основних обов'язків замовника є оплата їх вартості. Ціна - грошове відображення вартості послуг.

Факт надання позивачем передбачених договором послуг на загальну суму 3 088,85 грн. є доведеним, документально підтвердженим та не спростований відповідачем належними та допустимими доказами.

З врахуванням викладеного, беручи до уваги п. 3.3. Договору обов'язок відповідача щодо оплати вартості наданих позивачем послуг мав бути виконаний щоквартально до 10 числа (початковий місяць кварталу) в розмірі 100% передоплати, а прострочення оплати вартості вказаних вище послуг у відповідача виникло з наступного дня після спливу вказаного строку (за рахунком на оплату № РТУ00000828 від 29.03.2015р. з 11.01.2015р.).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з нормами статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З урахуванням викладеного, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 655,41 грн. (3 088,85 - 2 433,44) є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 451,54 грн. інфляційних втрат та 46,92 грн. 3 % річних.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналогічні положення сторони погодили і в п. 8.3. Договору.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відповідно до п. 2. Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012р. № 01-06/928/2012 «Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права» при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (див. постанову Вищого господарського суду України від 01.02.2012 N 52/30).

Судом перевірено наведені у матеріалах справи розрахунки інфляційних втрат та 3 % річних та встановлено, що вони відповідають нормам цивільного законодавства та умовам Договору, а їх розмір не перевищує розміру таких нарахувань, розрахованого судом, у зв'язку з чим вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 451,54 грн. інфляційних втрат та 46,92 грн. 3 % річних також підлягають задоволенню.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідачем не надано до матеріалів справи доказів, що підтверджують та обґрунтовують відсутність у нього підстав для невиконання зобов'язань, передбачених умовами Договору, укладеного з позивачем.

За таких обставин, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено, що позовні вимоги в справі №910/10964/17 підлягають задоволенню в повному обсязі та до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 655,41 грн. суми основного боргу, 451,54 грн. інфляційних втрат та 46,92 грн. 3 % річних.

Судовий збір в розмірі 1 600,00 грн., відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фаворит-М" (ідентифікаційний код 32158802, адреса: 01021, м. Київ, вул. М.Грушевського, буд. 28/2, нежиле приміщення 43) на користь Комунального підприємства "Київський метрополітен" (ідентифікаційний код 03328913, адреса: 03056, м. Київ, пр. Перемоги, буд. 35) 655,41 грн. (шістсот п'ятдесят п'ять гривень 41 коп.) суми основного боргу, 451,54 грн. (чотириста п'ятдесят одну гривню 54 коп.) інфляційних втрат, 46,92 грн. (сорок шість гривень 92 коп.) 3 % річних та 1 600,00 грн. (одну тисячу шістсот гривень 00 коп.) судового збору.

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 18.09.2017р.

Суддя С.М. Морозов