ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2017 р. Справа № 911/2474/17

За позовом Виконавчого комітету Ірпінської міської ради

до відповідача ОСОБА_1 підприємства «Білгрупменеджмент»

про стягнення 3 274 328,57грн

Суддя С.І.Чонгова

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 (довіреність №01-17/1046 від 24.04.2017);

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Виконавчий комітет Ірпінської міської ради звернувся до господарського суду Київської області з позовом ОСОБА_1 підприємства «Білгрупменеджмент» про стягнення 3 274 328,57грн у т.ч.:

- 2 438 329,80грн основного боргу;

- 835 998,77грн неустойки.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобовязань за договором №49 від 16.06.2016 про залучення коштів замовників будівництва обєктів архітектури на розвиток інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури м. Ірпінь, в частині внесення коштів у встановлений договором строк.

Відповідач у справі Приватне підприємство «Білгрупменеджмент» документально обґрунтованого відзиву на позовну заяву не надало.

14.09.2017 відповідачем подано заяву про відкладення розгляду справи у звязку з неможливістю зявлення представника відповідача у судове засіданні.

Розглянувши подане клопотання суд відмовляє в його задоволенні з огляду на таке.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Проте, до клопотання відповідача про відкладення розгляду справи не надано документів, які підвереджують неможливість явки представника відповідача у судове засідання.

Крім того, відповідно до вимог ст. 28 ГПК України, справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають до господарського суду документи, що посвідчують їх посадове становище. Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства. Таким чином, представник відповідача, який на час розгляду даної справи приймає участь в іншому судовому засіданні, не є єдиним можливим законним представником, за відсутності якого справа не може бути розглянута.

Також суд зазначає, що ухвала про порушення провадження у даній справі отримана відповідачем 28.08.2017 та згідно наданої відповідачем виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у відповідача наявні особи, яким згідно статуту надані повноваження на представництво вказаної юридичної особи.

Крім того, на час розгляду справи відповідач не був позбавлений можливості надати суду письмові пояснення або заперечення з документальним обґрунтуванням, а також документально обґрунтований контр розрахунок суми позову.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

16.05.2016 між позивачем та відповідачем у справі (замовник) укладено договір №49 про залучення коштів замовників будівництва обєктів архітектури на розвиток інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури м. Ірпінь (а.с.14, зворот-15, зворот).

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у сторін господарських зобовязань, а саме майново-господарських зобовязань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

Відповідно до умов якого, сплата коштів замовником на розвиток інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури міста здійснюється шляхом безготівкового перерахування в сумі 2 438 329,80грн згідно графіку (додаток №1) (п. 2.2 договору).

Згідно п. 3.1 договору, замовник зобовязується сплатити кошти у розмірі, визначеному в п. 2.2 договору.

При цьому згідно додатку №1 грошова сума в розмірі 2 438 329,80грн мала вноситись відповідачем рівними частинами по 348 332,82грн помісячно з червня 2016 по грудень 2016.

Згідно п. 6.1 договору, договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до виконання сторонами всіх своїх зобовязань за вказаним договором.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказує, що відповідачем згідно узгодженого графіку на вносяться грошові кошти, передбачені укладеним договором.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу вимог ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 40 ЗУ «Про регулювання містобудівною діяльності», Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Відповідачем під час розгляду справи не надано суду доказів внесення коштів згідно узгодженим між сторонами у договорі графіком.

Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення 2 438 329,80грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено про стягнення з відповідача 665 315,69грн пені та 170 683,08грн 7% штрафу.

В силу ч. ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. штраф та пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Аналогічні положення містяться в ст. 546, 549 ЦК України.

Як визначено ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, згідно з п.2 ч.1 цієї норми, сплата неустойки.

Пунктом 2.3 договору, за порушення строків сплати пайового внеску стягується пеня у розмірі 0,1№ від нарахованої суми за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної суми.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок штрафу, суд вважає його арифметично вірним, а вимоги позивача про стягнення 170 683,08грн 7% штрафу обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно вимог про стягнення пені, суд зазначає, що згідно ч. 2 ст. 343 ГК України, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У відповідності до ст. 1 ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Проте, як визначено в ст. 3 вказаного Закону, розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, законодавством України встановлюється обмеження щодо обчислення розміру нарахування пені, який не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Сторонами в договорі не погоджено про нарахування пені понад встановлений у законодавством строк.

За розрахунком суду, з урахуванням обмежень встановлених законодавством України щодо строків нарахування та обчислення розміру нарахування пені, розмір пені становить 245 887,34грн, в задоволенні вимог про стягнення з відповідача 279 571,65грн пені суд відмовляє.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у звязку з оплатою позову судовим збором, підлягають частковому відшкодуванню за рахунок відповідача у розмірі 44 921,35грн.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 підприємства «Білгрупменеджмент» на користь Виконавчого комітету Ірпінської міської ради 2 438 329,80грн основного боргу, 245 887,34грн пені, 170 683,08грн штрафу, 44 921,35грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату послуг судовим збором.

3. В частині стягнення 279 571,65грн пені в задоволенні позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 25.09.2017.

Суддя С.І. Чонгова