КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2017 р. Справа№ 910/6484/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Гончарова С.А.

при секретарі Даниленко Т.О.

за участю представників:

від позивача (апелянта): Шеховцов О.О. - представник по довіреності №70Б/01-17/480 від 13.04.2017р.

від відповідача: Герасименко І.В. - представник по довіреності № 572 від 05.05.2017р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дніпровського басейнового управління водних ресурсів

на рішення Господарського суду міста Києва від 22.05.2017р.

у справі №910/6484/17 (суддя Ковтун С.А..)

За позовом Дніпровського басейнового управління водних ресурсів

До відповідача Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал"

про визнання укладеною додаткової угоди до договору, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.05.2017р. в позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з винесеним рішенням суду Дніпровське басейнове управління водних ресурсів звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 22.05.2017р. та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі..

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.07.2017р. апеляційну скаргу Дніпровського басейнового управління водних ресурсів передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Куксова В.В., суддів: Михальської Ю.Б., Гончарова С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.07.2017р. апеляційну скаргу Дніпровського басейнового управління водних ресурсів прийнято до провадження та призначено до розгляду на 20.09.2017р.

13.09.2017р. через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що чинним законодавством не передбачено підстав для зміни умов правочину, зобов'язання за яким є припиненим.

У судове засідання 20.09.2017р. представник позивача з'явився, підтримав вимоги викладені в апеляційній скарзі, просив суд задовольнити її, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а саме визнати укладеною додаткової угоду № 2 від 29.03.2017 до договору про закупівлю № 611/06/14-16 від 13.06.2016 в такій редакції:

"Керуючись п.7 ч.4, ч,5. ст.36 Закону України "Про публічні закупівлі" від 25.12.2015 №922-VIII, сторони дійшли згоди продовжити дію договору, в обсязі 1250830,00 грн. (один мільйон двісті п'ятдесят тисяч вісімсот тридцять грн. 00 коп.), в тому числі ПДВ 20% 208471,67 грн. (двісті вісім тисяч чотириста сімдесят одна грн. 67 коп.), що не перевищує 20 відсотків загальної суми, зазначеної у договорі, укладеному у 2016 році та у зв'язку з цим внести наступні зміни:

1. п. 2.2. Договору викласти в такій редакції:

"Ціна за перекачування 1 м3 зворотних вод, що подаються Бортницькою станцією аерації ПАТ "АК "Київводоканал" і перекачуються Бортницькою насосною станцією Дніпровського басейнового управління водних ресурсів, визначена в калькуляції (додаток № 1, який є невід'ємною частиною цього договору) та становить 0,0438 грн. з урахуванням ПДВ.".

2. Інші умови договору, не змінені цією угодою, залишаються чинними в попередній редакції, і сторони підтверджують їх обов'язковість щодо себе.

3. Сторони домовились додаток № 1 до договору викласти у новій редакції.

4. Цю угоду складено українською мовою на одній сторінці, у двох оригінальних примірниках по одному для кожної із сторін.

5. Ця угода набирає чинності з моменту підписання її уповноваженими представниками сторін та скріплення її печатками сторін і діє по 31.03.2017 та є невід'ємною частиною Договору.

6. Згідно з ст. 631 Цивільного кодексу України умови пункту 2.2, викладені в цій угоді, поширюються на відносини, що виникли між сторонами з 17.02.2017.

7. До угоди додаються такі документи: додаток № 1 Калькуляція (Нова редакція).

8. Всі додатки до цієї угоди є її невід'ємною частиною, якщо вони підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками сторін.".

В судове засідання 20.09.2017р. представник відповідача з'явився, з урахуванням поданого раніше відзиву, проти задоволення позовних вимог заперечив в повному обсязі, просив суд відмовити в її задоволенні, рішення Господарського суду міста від 22.05.2017р. по справи № 910/6484/17 залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишено без змін, виходячи із наступного.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України визначено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно з статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується наявними матеріалами справи,

13.06.2016 Дніпровське басейнове управління водних ресурсів (виконавець) та публічне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" (замовник) в особі відокремленого підрозділу - Департаменту експлуатації каналізаційного господарства, уклали договір № 611/06/14-16 про закупівлю (далі - Договір), за яким позивач зобов'язався надавати відповідачу платні послуги з перекачування зворотних вод Бортницькою станцією аерації.

Відповідно до пункту 1.2 Договору сторони визначили річний обсяг перекачування зворотних вод у розмірі 258103 тис. м3 за ціною 0,0298 грн./м . Додатковою угодою № 1 від 13.06.2016 сторони внесли зміни в пункти 2.1 та 2.2 Договору, за якою змінено вартість послуг з 7691469,40 грн. на 6254160,00 грн., та ціну за перекачування 1 м3 з 0,0298 грн. з урахуванням ПДВ на 0,0270 грн. з урахуванням ПДВ.

Пунктом 2.3 Договору передбачено зокрема, що ціна за перекачування 1 м3 зворотних вод може змінюватись у разі зміни регульованих цін (тарифів) на електричну енергію, які зумовлюють зміну ціни послуг, визначеної Договором. Зміна ціни послуг здійснюється за згодою сторін у передбаченому законодавством порядку та оформлюється в письмовій формі шляхом укладання сторонами відповідної додаткової угоди до Договору.

Строк дії Договору до 31.03.2017 (п. 7.1 Договору).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач послався на таке.

Відповідно до калькуляції вартості послуг за чинним договором про закупівлю № 611/06/14-16 від 13.06.2016, до складу витрат позивача з перекачування зворотних вод включено витрати на оплату електроенергії - 0,0178 грн. за перекачування 1 м3 (за тарифом для споживачів 1 класу напруги 1,2422 грн./кВт*год).

З 01.10.2016 розпочалось підвищення тарифів на електроенергію відповідно до постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах електроенергетики та комунальних послуг від 27.09.2016 № 1649, від 21.10.2016 № 1871, від 24.11.2016 № 2019, від 23.12.2016 № 2358 та від 23.01.2017 № 51 про встановлення єдиних роздрібних тарифів на електричну енергію, що відпускається для кожного класу споживачів, крім населення, населених пунктів та зовнішнього освітлення, на території України на відповідні місяці.

У зв'язку зі збільшенням тарифів на електроенергію збільшились витрати позивача на оплату послуг з електропостачання публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) "Київобленерго", що призвело до ситуації, за якої ціна послуг за договором стала нижчою за їх собівартість. Фактично, позивач вже сплачує ПАТ "Київобленерго" за електроенергію за новим тарифом - 1,5493 грн./кВт*год, що призводить до збільшення економічно обґрунтованої ціни послуг за договором до 0,0438 грн. за перекачування 1 м3 води, що підтверджується новим розрахунком.

Калькуляція вартості послуг на перекачування 1 м3 води розрахована позивачем згідно з Порядком визначення вартості та надання платних послуг бюджетними установами, що належать до сфери управління Державного агентства водних ресурсів України, затвердженого спільним наказом Міністерства екології та природних ресурсів України, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та Міністерства фінансів України від 25.12.2013 № 544/1561/1130.

Пункт 3.2 вказаного Порядку передбачає, що розмір договірних (вільних) цін за кожний вид платної послуги визначається на підставі економічно обґрунтованих витрат, пов'язаних безпосередньо з наданням (виконанням) відповідної платної послуги. Це означає, що ціна послуг за договором має принаймні покривати витрати позивача на надання цих послуг.

Позивач листами від 03.03.2017 № ЮБ/01-17/262 та від 17.03.2017 № ЮБ/01-17/335 звернувся до відповідача з пропозицією укласти додаткову угоду, якою змінити ціну послуг на 0,0438 грн./1 м3, з наданням підтверджуючих таку ціну розрахунків. Відповідач листом від 29.03.2017 № 1285/18/36/02-17 відхилив вищезазначену пропозицію в частині зміни ціни послуг. Разом з цим листом відповідач надіслав позивачу підписані ним протокол розбіжностей та протокол узгодження розбіжностей, і підписану із відповідним застереженням додаткову угоду № 2. В листі відповідач зазначив, що він не погоджується із підвищенням ціни і пропонує залишити її на рівні 0,0270 грн. з ПДВ. Також в листі зазначено, що відповідач не заперечує проти вирішення спірного питання в судовому порядку.

Також відповідач листом від 10.04.2017 № 446/6/6 ще раз підтвердив свою незгоду з підвищенням ціни послуг за договором.

Відповідач позовні вимоги відхилив повністю. Відповідач вважає, що зміни та доповнення за рішенням суду могли бути внесені до договору лише до 31.03.2017. Крім того позивач просить змінити (збільшити) не лише вартість електроенергії, але й прямі та загальногосподарські витрати, що суперечить умовам договору.

Під час розгляду справи у господарському суді першої інстанції відповідач надав докази зміни типу підприємства з публічного на приватне, у зв'язку з чим ухвалою місцевого господарського суду в порядку ст. 25 ГПК України залучено до участі у справі приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" шляхом заміни публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал".

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення сторін, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що позовні вимоги Дніпровського басейнового управління водних ресурсів про визнання укладеною додаткової угоди № 2 від 29.03.2017 до договору про закупівлю № 611/06/14-16 від 13.06.2016 задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Зі статті 509 Цивільного кодексу України вбачається, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Договір є однією з підстав для виникнення зобов'язання.

Положеннями статті 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснюватись свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України). Договір набирає чинності з моменту його укладення (ч. 2 ст. 631 ЦК України).

Строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення (ч. 1 ст. 251 ЦК України). Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Строк чинності договору обумовлює і строк чинності зобов'язання, що виникло з цього договору.

Отже, оскільки строк договору як складова його змісту визначає період у часі, протягом якого можуть бути здійсненні сторонами права та виконані обов'язки, виконання їх свідчить про припинення зобов'язання за договором.

Відповідно до норм статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

За таких обставин, оскільки вимоги позивача фактично є вимогами про збільшення вартості послуг після їх споживання, що не допускається законом, підстави для задоволення позову відсутні.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Згідно з нормами ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ст. 104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги Дніпровського басейнового управління водних ресурсів необґрунтовані та задоволенню не підлягають повністю.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 22.05.2017р. по справі №910/6484/17 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Разом з тим, доводи Дніпровського басейнового управління водних ресурсів, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Дніпровського басейнового управління водних ресурсів на рішення Господарського суду міста Києва від 22.05.2017р. по справі №910/6484/17 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Дніпровського басейнового управління водних ресурсів на рішення Господарського суду міста Києва від 22.05.2017р. по справі №910/6484/17- залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.05.2017р. по справі №910/6484/17- залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/6484/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанову апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді Ю.Б. Михальська

С.А. Гончаров