ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19.09.2017 Справа № 904/7072/17

За позовом Державного вищого навчального закладу "Криворізький національний університет", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Державного підприємства "Український науково-дослідний та проектно-розвідувальний інститут промислової технології", м. Жовті Води Дніпропетровської області

про стягнення 191 940 грн. 02 коп.

за зустрічним позовом Державного підприємства "Український науково-дослідний та проектно-розвідувальний інститут промислової технології", м. Жовті Води Дніпропетровської області

до Державного вищого навчального закладу "Криворізький національний університет", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 17 548 грн. 19 коп.

Суддя Рудь І.А.

Представники:

від позивача (відповідача за зустрічним позовом): ОСОБА_1, дов. № 02-д від 23.02.2017р.;

від відповідача (позивача за зустрічним позовом): ОСОБА_2, дов. № 01-06/441-2 від 26.06.2017р.

СУТЬ СПОРУ:

Державний вищий навчальний заклад "Криворізький національний університет" звернувся до господарського суду з позовом, в якому просить стягнути з Державного підприємства "Український науково-дослідний та проектно-розвідувальний інститут промислової технології" заборгованість в розмірі 191 940 грн. 02 коп., з яких: 165 000 грн. 00 коп. - сума основного боргу, 82 грн. 27 коп. - пеня, 22 008 грн. 75 коп. - інфляційні втрати, 4 849 грн. 00 коп. - 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх господарських зобов'язань за договором від 20.01.2016р. №___/4249, в редакції протоколу узгодження розбіжностей до договору від 17.02.2016р.

Ухвалою від 07.07.2017р. порушено провадження у справі та призначений її розгляд у судовому засіданні 01.08.2017р.

Відповідач позовні вимоги визнав частково, у відзиві на позов від 01.08.2017р. зазначив. що ним було докладено максимум зусиль для вирішення питання щодо погашення заборгованості, однак, через наявну кредиторську заборгованість, відповідач не виконав договірні зобовязання щодо своєчасної оплати виконаних робіт. На даний час заборгованість у розмірі 165 000 грн. 00 коп. не погашена. Однак, не погодився із здійсненим позивачем розрахунком інфляційних втрат та 3% річних, зазначивши, що останнім невірно визначені періоди нарахування інфляції та 3% річних за 2-м етапом робіт. Просив в цій частині позовних вимог відмовити.

01.08.2017р. Державне підприємство "Український науково-дослідний та проектно-розвідувальний інститут промислової технології" звернулося до господарського суду із зустрічним позовом, в якому просить суд стягнути з Державного вищого навчального закладу "Криворізький національний університет" заборгованість в розмірі 17 548 грн. 19 коп., з яких: 5 998 грн. 19 коп. - пеня, 11 550 грн. 00 коп. - штраф.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовує порушенням відповідачем своїх договірних зобов'язань в частині своєчасного виконання етапів робіт, узгоджених сторонами у календарному плані в редакції протоколу узгодження розбіжностей до договору від 17.02.2016р., що стало підставою для нарахування пені та штрафу в порядку п. 4.1 договору від 20.01.2016р. №___/4249.

Ухвалою господарського суду від 04.08.2017р. прийнято зустрічний позов Державного підприємства "Український науково-дослідний та проектно-розвідувальний інститут промислової технології" до Державного вищого навчального закладу "Криворізький національний університет" про стягнення 17 548 грн. 19 коп. для спільного розгляду з первісним позовом.

Відповідач за зустрічним позовом надав відзив на зустрічну позовну заяву від 18.09.2017р., в якому зазначив, що інститут в обґрунтування позовних вимог посилається на дати актів приймання-передачі виконаних робіт, як на дати виконання виконавцем своїх договірних зобов'язань. Проте, дата підписання сторонами акта не пов'язана з датою надання звітів про науково-дослідну роботу, оскільки такі акти надаються замовнику за договором разом з результатами робіт, рахунком на оплату та без зазначення дати. Так, на дотримання положень п. 3.1. договору, супровідним листом № 06/01/02-259 від 12.04.2016р. позивачу за зустрічним позовом надіслано акт приймання-передачі у 2 примірниках, звіт по І етапу НДР по темі 09-16 у 4 примірниках, рахунок на оплату І етапу НДР в 1 примірнику; супровідним листом № 06/01/02-261 від 01.07.2016р. Відповідачеві надіслано акт приймання-передачі у 2 примірниках, звіт по II етапу НДР по темі 09-16 у 4 примірниках, рахунок на оплату II етапу НДР в 1 примірнику. Результатом робіт за договором є звіти про науково-дослідну роботу, які надсилались замовнику із затвердженою датою виконання, а саме: звіт за І етапом робіт - 12.04.2016р.; звіт за II етапом робіт - 26.06.2016р. Таким чином, дати актів, на які посилається позивач за зустрічним позовом є датами повернення первинних фінансових документів виконавцю та вказують на перевищення останнім строків, передбачених п. 3.2. договору. Отже, надіслані виконавцем результати робіт вважались сторонами прийнятими вже до отримання від замовника належно оформлених примірників актів приймання-передачі виконаних робіт. Просив в задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні 19.09.2017р. позивачем за первісним позовом надані письмові пояснення, в яких останній заявив про зменшення первісних позовних вимог на 15 грн. 00 коп., у звязку із здійсненням позивачем перерахунку 3% річних та просив суд, окрім заявлених до стягнення сум основного боргу та інфляційних втрат, стягнути з відповідача за первісним позовом 3% річних в сумі 4 834 грн. 00 коп.

Судом встановлено, що подана позивачем заява за своїм змістом є заявою про зменшення позовних вимог та на підставі ст. 22 ГПК України заява позивача прийнята судом до розгляду, як заява про зменшення позовних вимог.

В порядку ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

20.01.2016р. між Державним вищим навчальним закладом "Криворізький національний університет" (виконавець) та Державним підприємством "Український науково-дослідний та проектно-розвідувальний інститут промислової технології" (замовник) укладено договір №___/4249 (далі - договір).

Виконавець приймає на себе виконання робіт: «ДП "СхідГЗК" Інгульська шахта. Відпрацювання залишкових запасів Мічурінського родовища методом блокового вилуговування. Техніко-економічне обґрунтування». Розробка звіту: «Дослідно-промислове відпрацювання блоку вище горизонту 90 м в висях 69ч71 південної частини 1-го рудного покладу Мічуринського родовища методом підземного блокового вилуговування в умовах підрічного цілика», а замовник приймання й оплату робіт (п. 1.1. договору).

Терміни і зміст виконання робіт визначаються календарним планом (Додаток 1), Технічне завдання (Додаток 4), кошторисом (Додаток 3), на весь обсяг робіт, що складають невід'ємну частину даного договору (п. 1.2. договору).

За виконану роботу, згідно з цим договором, замовник перераховує виконавцеві відповідно до протоколу про договірну ціну (Додаток 2): 137 500,00 грн. (сто тридцять сім тисяч п'ятсот грн.. 00 коп.). Крім того ПДВ 20% - 27 500,0 грн. Усього - 165 000,0 грн. (сто шістдесят п'ять тисяч грн. 00 коп.) (п. 2.1. договору).

Розрахунок за роботу здійснюється грошовими коштами, протягом 10-ти банківських днів після підписання акту приймання-передачі робіт з дати надходження коштів від генерального замовника на фінансування даних робіт та пред'явлення виконавцем рахунку на оплату (п. 2.2. договору).

Після закінчення робіт виконавець передає замовнику проектну документацію з Актом приймання-передачі робіт, підписаним виконавцем, який складається у 4-х примірниках (п. 3.1. договору).

Замовник протягом 10 (десяти) днів із дня одержання Акту приймання-передачі робіт від генерального замовника, зобов'язаний направити виконавцеві підписаний Акт приймання-передачі робіт та затверджену документацію, або направити виконавцеві у письмовому вигляді мотивовану відмову від прийняття робіт, з наведенням виявлених недоліків та пропозицій, щодо погодження термінів їх усунення (п. 3.2. договору).

Договір набирає сили з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2016р., а в частині розрахунків - до повного їх виконання (п. 8.1. договору).

На виконання умов договору сторони підписали:

- Додаток 1 "Календарний план" (а.с. 12), відповідно до якого сторони погодили термін виконання робіт: початок 02.2016р., закінчення 04.2016р., ціна 165 000 грн. 00 коп. з ПДВ;

- Додаток 2 "Протокол угоди договірної ціни на весь обсяг робіт" (а.с. 13), відповідно до якого сторонами досягнуто згоди про величину договірної ціни щодо виконання робіт - 165 000 грн. 00 коп. з ПДВ;

- Додаток 4 "Технічне завдання" (а.с. 14-15).

17.02.2016р. сторонами підписано та скріплено печатками Протокол узгодження розбіжностей до договору (а.с. 16), в якому дійшли згоди викласти пункти договору в узгодженій редакції:

« 3.1. Після закінчення робіт виконавець передає замовнику документацію з Актом приймання-передачі робіт, підписаний виконавцем, який складається у 4-х примірниках.»;

« 3.2. Замовник протягом 10 (десяти) днів із дня одержання Акту приймання передачі робіт від генерального замовника, зобов'язаний направити виконавцеві підписаний Акт приймання-передачі робіт та затверджену документацію, або направити виконавцеві у письмовому вигляді мотивовану відмову від прийняття робіт, з наведенням виявлених недоліків та пропозицій, щодо погодження термінів їх усунення. Якщо виконавець протягом 10 календарних днів не одержує від замовника письмових зауважень, робота зараховується як прийнята.».

Також у вказаному Протоколі узгодження розбіжностей до договору сторони вирішили Додаток № 1«Календарний план виконання робіт» до договору викласти в новій редакції (а.с. 17) та внести зміни до Додатку № 4 до договору "Технічне завдання на науково-дослідну роботу" виклавши його пункти в новій редакції:

« 1.5. Термін виконання роботи: початок - лютий; закінчення - червень 2016 р.»;

« 5.1 Виконання НДР проводиться двома етапами у терміни: 1 етап: - початок лютий 2016 р.; - закінчення - квітень 2016 р. 2 етап: - початок - травень 2016 р.; - закінчення - червень 2016 р.»;

« 6.2. Реалізацію результатів роботи буде здійснено замовником шляхом розробки ТЄО ДП «СхідГЗК». Інгульська шахта. Відпрацювання залишкових запасів бідних руд Мічурінського родовища методом підземного блокового вилуговування».»

Відповідно до підписаного сторонами Додатку № 1 «Календарний план виконання робіт» до договору викладеного в новій редакції відповідно до Протоколу узгодження розбіжностей до договору від 17.02.2016р. (а.с. 17), сторони визначили термін виконання робіт за етапами:

- етап № 1 «Визначення параметрів буровибухових робіт при дослідно-промисловому відпрацюванні блоку вище горизонту 90 м в висях 69-...71 південної частини 1-го рудного покладу Мічурінського родовища методом підземного блокового вилуговування в умовах підрічного цілика» початок 02.2016 р., закінчення 04.2016 р., ціна етапу 132 500 грн. 00 коп. без ПДВ;

- етап № 2 «Розробка звіту: «Дослідно-промислове відпрацювання блоку вище горизонту 90 м висях 69-...71 південної частини 1-го рудного покладу Мічурінського родовища методом підземного блокового вилуговування в умовах підрічного цілика.», початок 05.2016 р., закінчення 06.2016 р., ціна етапу 5 000 грн. 00 коп. без ПДВ. Всього з ПДВ 165 000 грн. 00 коп.

Позивач за первісним позовом стверджує, що на виконання умов договору виконав, а відповідач за первісним позовом прийняв роботи за договором на суму 165 000 грн. 00 коп., що підтверджується підписаним сторонами та скріпленим їх печатками Актами прийому-передачі науково-дослідних робіт:

- № 1 від 10.06.2016р. про виконання робіт на суму 159 000 грн. 00 коп. (а.с. 20);

- № 2 від 22.08.2016р. про виконання робіт на суму 6 000 грн. 00 коп. (а.с. 21). Господарський суд зазначає, що вказані акти підписані сторонами без жодних зауважень чи заперечень.

Позивач за первісним позовом виставив відповідачу рахунки:

- № 21 від 18.04.2016р. на суму 159 000 грн. 00 коп. з ПДВ (а.с. 22);

- № 39 від 01.07.2016р. на суму 6 000 грн. 00 коп. з ПДВ (а.с. 23).

Як вказано вище, відповідно до п. 2.2. договору розрахунок за роботу здійснюється грошовими коштами, протягом 10-ти банківських днів після підписання акту приймання-передачі робіт з дати надходження коштів від генерального замовника на фінансування даних робіт та пред'явлення виконавцем рахунку на оплату.

З матеріалів справи вбачається:

- що Акт прийому-передачі науково-дослідних робіт № 1 на суму 159 000 грн. 00 коп. підписаний сторонами без жодних зауважень чи заперечень, в тому числи щодо дати підписання - 10.06.2016р.;

- що Акт прийому-передачі науково-дослідних робіт № 2 на суму 6 000 грн. 00 коп. підписаний сторонами без жодних зауважень чи заперечень, в тому числи щодо дати підписання - 22.08.2016р.

З огляду на викладене, відповідно до п. 2.2. договору відповідач за первісним позовом повинен був сплатити за виконані роботи:

- за Актом прийому-передачі науково-дослідних робіт № 1 грошові кошти у розмірі 159 000 грн. 00 коп. у строк до 24.06.2016р. включно (10.06.2016р. + 10 банківських днів);

- за Актом прийому-передачі науково-дослідних робіт № 2 грошові кошти у розмірі 6 000 грн. 00 коп. у строк до 05.09.2016р. включно (22.08.2016р. + 10 банківських днів).

Позивач за первісним позовом зазначає, що відповідач за первісним позовом в порушення умов договору за виконані роботи не розрахувався, у звязку із чим у відповідача за первісним позовом виникла заборгованість перед позивачем за первісним позовом у розмірі 165 000 грн. 00 коп.

Положеннями п. 4.7. договору визначено, що за порушення строків оплати наданих послуг по договору замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі 0.1% від вартості робіт за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня. Оплата штрафних санкцій не звільняє сторони від виконання взятих на себе зобов'язань.

За розрахунком позивача за первісним позовом сума нарахованої пені за період з 21.12.2016р. по 21.06.2017р. складає 82 грн. 27 коп.

На підставі положень ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач за первісним позовом нарахував додатково до суми основного боргу та вимагає стягнути з відповідача за первісним позовом 22 008 грн. 75 коп. інфляційних втрат за період з липня 2016 року по травень 2017 року та 4 834 грн. 00 коп. 3% річних за період з 27.06.2016р. по 21.06.2017р.

В порядку досудового врегулювання спору позивач за первісним позовом звертався до відповідача за первісним позовом із претензією № 1 вих. № 01/07-485 від 13.12.2016р. (а.с. 24-25), в якій вимагав сплатити заборгованість. У якості доказу направлення вказаної претензії позивач за первісним позовом надав копії фіскального чека та опису вкладення датованих 13.12.2016р. (а.с. 26) та копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 26), відповідно до якого відповідач за первісним позовом отримав вказане відправлення 21.12.2016р.

Однак, як стверджує позивач за первісним позовом, претензія залишена без відповіді та задоволення.

Заборгованість відповідача за первісним позовом підтверджується: договором з додатками, актами прийому-передачі науково-дослідних робіт, обґрунтованим розрахунком суми позовних вимог тощо.

Доказів оплати вказаної заборгованості відповідач за первісним позовом не надав, звернувся до суду із зустрічним позовом про стягнення з Державного вищого навчального закладу "Криворізький національний університет" заборгованості в розмірі 17 548 грн. 19 коп., з яких: 5 998 грн. 19 коп. - пеня, 11 550 грн. 00 коп. штраф за порушення строків виконання робіт.

Як вже зазначалось, відповідно до підписаного сторонами Додатку № 1 «Календарний план виконання робіт» до договору викладеного в новій редакції відповідно до Протоколу узгодження розбіжностей до договору від 17.02.2016р. (а.с. 17), сторони визначили термін виконання робіт за етапами:

- етап № 1: початок - 02.2016р., закінчення - 04.2016р.

- етап № 2: початок - 05.2016р., закінчення - 06.2016р.

Однак, як зазначає позивач за зустрічним позовом, в порушення умов договору роботи були виконані відповідачем за зустрічним позовом:

- за 1 етапом - 10.06.2016р., про що свідчить підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі науково-дослідних робіт № 1 від 10.06.2016р. про виконання робіт на суму 159 000 грн. 00 коп. (а.с. 20);

- за 2 етапом - 22.08.2016р., про що свідчить підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі науково-дослідних робіт № 2 від 22.08.2016р. про виконання робіт на суму 6 000 грн. 00 коп. (а.с. 21), тобто із порушенням встановлених договором строків.

Відповідно до п. 4.1. договору, за порушення строків виконання робіт з договору виконавець оплачує замовнику пеню в розмірі 0,1% від вартості робіт, надання яких було порушене, за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, а за прострочення більше ніж 30 днів - штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

Посилаючись на порушення відповідачем за зустрічним позовом строків виконання робіт за договором, позивач за зустрічним позовом нарахував та просить стягнути з відповідача за зустрічним позовом пеню у розмірі 5 998 грн. 19 коп. за загальний період з 04.05.2016р. по 21.08.2016р. та штраф у розмірі 11 550 грн. 00 коп.

Доказів оплати вказаної заборгованості відповідачем за зустрічним позовом сторонами до матеріалів справи не надано.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню у повному обсязі, а позовні вимоги за зустрічним позовом підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ч.1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу.

Приписами статті 180 Господарського кодексу України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобовязань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обовязкові умови договору відповідно до законодавства.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України унормовано, що договір є обовязковим до виконання.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно положень ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання; боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно із п. 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань від 17.12.13р. № 14 з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Перевіривши виконаний позивачем за первісним позовом розрахунок 3% річних та пені, судом встановлено, що останнім допущено помилку при визначенні періоду нарахування.

Відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку, позивач за первісним позовом нараховує 3 % річних:

- на суму заборгованості за Актом прийому-передачі науково-дослідних робіт № 1 у розмірі 159 000 грн. 00 коп. за період з 27.06.2016р. по 21.06.2017р.

- на суму заборгованості за Актом прийому-передачі науково-дослідних робіт № 2 у розмірі 6 000 грн. 00 коп. за період з 06.08.2016р. по 21.06.2017р.

Як вказано вище, відповідно до п. 2.2. договору відповідач за первісним позовом повинен сплатити за виконані роботи:

- за Актом прийому-передачі науково-дослідних робіт № 1 грошові кошти у розмірі 159 000 грн. 00 коп. у строк до 24.06.2016р. включно;

- за Актом прийому-передачі науково-дослідних робіт № 2 грошові кошти у розмірі 6 000 грн. 00 коп. у строк до 05.09.2016р. включно.

Таким чином, прострочення виконання зобовязання з оплати виконаних робіт за вказаними Актами починатиметься з наступного дня:

- за Актом прийому-передачі науково-дослідних робіт № 1 з 25.06.2016р.;

- за Актом прийому-передачі науково-дослідних робіт № 2 з 06.09.2016р.

Як вказано вище, початковою датою періодів нарахування за Актом прийому-передачі науково-дослідних робіт № 1 є 25.06.2016р., однак у своєму розрахунку позивач за первісним позовом за початкову дату використовує 27.06.2016р., оскільки господарський суд позбавлений права виходити за межі позовних вимог, використанню підлягає початкова дата періоду нарахування 3% річних за вказаним актом, яка зазначена позивачем за первісним позовом у розрахунку, а саме 27.06.2016р.

З огляду на викладене, нарахування 3% річних:

- за Актом прийому-передачі науково-дослідних робіт № 1 на суму заборгованості 159 000 грн. 00 коп. повинно здійснюватись за період з 27.06.2016р. по 21.06.2017р.

- за Актом прийому-передачі науково-дослідних робіт № 2 на суму заборгованості 6 000 грн. 00 коп. повинно здійснюватись за період з 06.09.2016р. по 21.06.2017р.

Щодо нарахування пені господарський суд зазначає наступне.

З наявного в матеріалах справи розрахунку вбачається, що позивач за первісним позовом нараховує пеню:

- на суму заборгованості за Актом прийому-передачі науково-дослідних робіт № 1 у розмірі 159 000 грн. 00 коп. за період з 21.12.2016р. по 21.06.2017р.

- на суму заборгованості за Актом прийому-передачі науково-дослідних робіт № 2 у розмірі 6 000 грн. 00 коп. за період з 21.12.2016р. по 21.06.2017р.

Згідно зі ст. ст. 1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, платники грошових коштiв сплачують на користь одержувачiв цих коштiв за прострочку платежу пеню в розмiрi, що встановлюється за згодою сторiн. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч.6 ст.232 Господарського Кодексу України).

З вищевикладеного вбачається, що зобовязання з оплати виконаних робіт:

- за Актом прийому-передачі науково-дослідних робіт № 1 повинно було виконано у строк до 24.06.2016р. включно;

- за Актом прийому-передачі науково-дослідних робіт № 2 повинно було виконано у строк до 05.09.2016р. включно.

Таким чином, прострочення виконання зобовязання з оплати виконаних робіт за вказаними Актами починатиметься з наступного дня:

- за Актом прийому-передачі науково-дослідних робіт № 1 з 25.06.2016р.;

- за Актом прийому-передачі науково-дослідних робіт № 2 з 06.09.2016р.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до приписів ч.6 ст.232 Господарського Кодексу України пеня:

- за Актом прийому-передачі науково-дослідних робіт № 1 на суму заборгованості 159 000 грн. 00 коп. повинна нараховуватись за період з 25.06.2016р. по 25.12.2016р.;

- за Актом прийому-передачі науково-дослідних робіт № 2 на суму заборгованості 6 000 грн. 00 коп. повинна нараховуватись за період з 06.09.2016р. по 06.03.2017р. Однак з урахуванням меж зазначених позивачем за первісним позовом у розрахунку періодів:

- пеня за Актом прийому-передачі науково-дослідних робіт № 1 на суму заборгованості 159 000 грн. 00 коп. підлягає нарахуванню за період з 21.12.2016р. по 25.12.2016р.

- пеня за Актом прийому-передачі науково-дослідних робіт № 2 на суму заборгованості 6 000 грн. 00 коп. підлягає нарахуванню за період з 21.12.2016р. по 06.03.2017р.

Щодо нарахованого розміру інфляційних втрат.

Згідно п. 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань від 17.12.13р. № 14, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Позивачем за первісним позовом при розрахунку інфляційних втрат не враховані вищенаведені приписи та виконано розрахунок інфляційних втрат на заборгованість за Актом прийому-передачі науково-дослідних робіт № 2 з урахуванням індексу інфляції, визначеного у місяці, в якому платіж мав бути здійснений, а не у наступному.

Згідно перерахунку, виконаного господарським судом, розмір 3% річних, пені та інфляційних втрат є більшим, ніж заявлено позивачем. Разом з тим, суд позбавлений права збільшувати розмір позовних вимог. Предявлення вимог в меншому розмірі є правом позивача. Враховуючи викладене, суд розглядає вимоги про стягнення 3% річних, пені та інфляційних втрат в заявленому позивачем розмірі.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

За норами п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Доказів на підтвердження погашення заборгованості за поставлений позивачем товар на суму 129 436 грн. 80 коп. відповідач не надав, доводи позивача щодо наявності боргу за спірний період, шляхом надання належних доказів, не спростував.

Враховуючи вищезазначене, факт наявності основної заборгованості за договором у відповідача перед позивачем в сумі 165 000 грн. 00 коп. належним чином доведений, документально підтверджений, а отже, первісні позовні вимоги в частині стягнення основного боргу визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За встановлених обставин, відповідач за первісним позовом неналежним чином виконав свої договірні зобовязання в частині оплати виконаних позивачем за первісним позовом робіт, чим порушив умови укладеного із позивачем договору та вищевказані приписи діючого законодавства, тому позовні вимоги про стягнення з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом 165 000 грн. 00 коп. основного боргу, 82 грн. 27 коп. пені, 22 008 грн. 75 коп. інфляційних втрат, 4 834 грн. 00 коп. 3% річних - є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за первісним позовом покладаються на відповідача за первісним позовом.

Щодо заявлених зустрічних позовних вимог суд зазначає наступне.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 Цивільного кодексу України унормовано, що договір є обовязковим до виконання.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Так, строки виконання робіт узгоджені сторонами у Додатку № 1 «Календарний план виконання робіт» до договору викладеного в новій редакції відповідно до Протоколу узгодження розбіжностей до договору від 17.02.2016р.

Умовами п. п.п 3.1, 3.2 договору визначений порядок приймання-передачі виконаних робіт, який полягає у передачі виконавцем замовнику після закінчення робіт документації разом з Актом приймання-передачі робіт, що підписаний виконавцем. Після чого у десятиденний строк замовник затверджує подану документацію, засвідчує прийняття робіт підписанням Акту приймання-передачі робіт та направляє виконавцеві його екземпляри підписаного акту та затвердженої документації, або вмотивовану відмову від прийняття робіт.

Таким чином, сторонами визначено, що належним підтвердженням прийняття своєчасно виконаних виконавцем робіт є Акт приймання-передачі робіт.

З наданих сторонами в матеріали справи актів прийому-передачі науково-дослідних робіт від 10.06.2016р. № 1 та від 22.08.2016р. № 2 вбачається, що роботи виконані відповідачем за зустрічним позовом із порушенням Календарного плану виконання робіт, що стало підставою для нарахування позивачем за зустрічним позовом в порядку п. 4.1 договору штрафу в сумі 11 550 грн. 00 коп. та пені в розмірі 5 998 грн. 19 коп., згідно наданих розрахунків.

Судом здійснено перевірку розрахунку пені, виконаного позивачем за зустрічним позовом, та встановлено, що він виконаний невірно, у звязку із чим згідно перерахунку господарського суду, до стягнення з відповідача за зустрічним позовом підлягає пеня за вказані позивачем періоди у загальному розмірі 5 997 грн. 44 коп. В решті позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Перевіривши розрахунок штрафу, наданий позивачем за зустрічним позовом, судом порушень умов договору та норм діючого законодавства не встановлено.

За встановлених обставин, відповідач за зустрічним позовом неналежним чином виконав свої договірні зобовязання в частині своєчасного виконання робіт, чим порушив умови укладеного із позивачем за зустрічним позовом договору підряду та вищевказані приписи діючого законодавства, тому позовні вимоги про стягнення з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом 5 997 грн. 44 коп. пені, 11 550 грн. 00 коп. штрафу - є обґрунтованими і підлягають задоволенню. В решті зустрічного позову слід відмовити.

Заперечення відповідача за зустрічним позовом судом відхиляються, оскільки умовами спірного договору визначено, що належним підтвердженням прийняття виконаних виконавцем робіт є Акт приймання-передачі робіт, який засвідчує факт затвердження переданої документації та прийняття робіт замовником. До того ж, відповідачем за зустрічним позовом не надано належних доказів направлення позивачу за зустрічним позовом вказаних ним документів (звітів по І та ІІ етапах робіт, актів, рахунків тощо) у квітні та червні 2016р. відповідно.

Згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за зустрічним позовом покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 82-85, 116,117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Первісний позов задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства "Український науково-дослідний та проектно-розвідувальний інститут промислової технології" (52204, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, Бульвар Свободи, буд. 37, ) на користь Державного вищого навчального закладу "Криворізький національний університет" (50027, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Віталія Матусевича, буд. 11, ) 165 000 грн. 00 коп. (сто шістдесят пять тисяч грн.. 00 коп.) основного боргу, 82 грн. 27 коп. (вісімдесят дві грн.. 27 коп.) пені, 22 008 грн. 75 коп. (двадцять дві тисячі вісім грн.. 75 коп.) інфляційних втрат, 4 834 грн. 00 коп. (чотири тисячі вісімсот тридцять чотири грн.. 00 коп.) 3% річних, 2 878 грн. 88 коп. (дві тисячі вісімсот сімдесят вісім грн.. 88 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Зустрічний позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного вищого навчального закладу "Криворізький національний університет" (50027, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Віталія Матусевича, буд. 11, ) на користь Державного підприємства "Український науково-дослідний та проектно-розвідувальний інститут промислової технології" (52204, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, бульвар Свободи, буд. 37, ) 5 997 грн. 44 коп. (пять тисяч девятсот девяносто сім грн.. 44 коп.) пені, 11 550 грн. 00 коп. (одинадцять тисяч пятсот пятдесят грн. 00 коп.) штрафу, 1 599 грн. 93 коп. (одну тисячу пятсот девяносто девять грн.. 93 коп.) витрат по сплаті судового збору.

В решті зустрічного позову відмовити.

Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя І.А.Рудь

Повне рішення складено 25.09.2017