ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"28" вересня 2017 р.Справа № 924/791/17
Господарський суд Хмельницької області у складі: суддя Вибодовський О.Д., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АВ метал груп" м.Дніпро

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с. Заставці, Старосинявського району, Хмельницької області

про стягнення 46 130,06грн. заборгованості

Представники сторін:

Від позивача: Кипоренко А.Ф. - за довіреністю від 19.07.2017р.

Від відповідача: не з'явився

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно ст. 85 ГПК України.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 30.08.2017 року порушено провадження у справі №924/791/17 за позовом ТОВ "АВ метал груп" про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с.Заставці, Старосинявського району, Хмельницької області заборгованості в сумі 46 130,06 грн., з яких: 42 104,15 грн. - основний борг, що утворився через неналежне виконання відповідачем умов договору поставки №761/ХМ від 19.07.2016р., 2 815,69 грн. - пеня, 874,02 грн. - інфляційні втрати, 336,20 грн. - 3% річних.

Про дату розгляду справи в судовому засіданні сторони повідомлені належним чином. Копії ухвал про порушення провадження у справі сторонам направленні рекомендованими листами, підтвердженням чого є реєстр відправленої рекомендованої кореспонденції, а також поштове повідомлення про вручення листа 01.09.2017р. особисто "Вовк".

Згідно п. 3.1 Постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (стаття 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців").

Згідно витягу з ЄДРЮФОП станом на 28.09.2017р. місцезнаходженням відповідача є с.Заставці, Старосинявського району, Хмельницької області, вул.Корчагіна, 23, підприємницька діяльність не припинена.

Розгляд справи відкладався через неявку в засідання суду представника відповідача.

В судовому засіданні 28.09.2017р. повноважний представник позивача надав суду заяву в порядку ст.22 ГПК України, про уточнення позовних вимог, в якій повідомляє суд, що позивачем в позовній заяві помилково визначено одну з видаткових накладних, за якою існує заборгованість, а саме відповідач має сплатити за товар, поставлений згідно двох накладних: №26002983 від 01.04.2017р. та №26003734 від 25.04.2017р.

Враховуючи дану заяву представник позивача позовні вимоги підтримував та просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованості в сумі 46 130,06 грн. В підтвердження позовних вимог надано суду належним чином завірені копії доказів на підтвердження взаєморозрахунків з відповідачем, оригінали, яких судом оглянуто в судовому засіданні.

Дане уточнення судом розглянуто та приймається.

Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, вимог ухвали суду не виконав, письмового відзиву на позов не подав, позовні вимоги не оспорив, причин невиконання вимог суду не повідомив.

Відповідно ст.43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи, що судом вжито всіх передбачених ГПК України заходів щодо належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, оскільки ухвали суду від 30.08.2017р. та від 13.09.2017р. направлялися на юридичну адресу останнього рекомендованою кореспонденцією, та те, що судом надавався час сторонам для врегулювання спору в добровільному порядку, а також з огляду на обмеженість строків вирішення даного спору, суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Крім цього, у відповідності до ст. 75 ГПК України, неявка в судове засідання господарського суду представника відповідача не перешкоджає розгляду справи для уникнення зловживання правом з боку відповідача, враховуючи, що судом вжито всіх заходів щодо належного повідомлення відповідача про слухання справи в суді, суд вправі розглядати дану справу по суті, за наявними у ній документами.

Розглядом матеріалів справи встановлено таке.

19 липня 2016р. позивачем - ТОВ "АВ метал груп" та відповідачем - Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, укладено договір поставки №65-05/14ЛР, відповідно до умов якого, позивач зобов'язався в порядку та в строки, встановленні договором, передати у власність покупця металопрокат, асортимент, кількість та ціна якого в специфікаціях та/або в рахунках на оплату, що є невід'ємною частиною даного договору, а покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його на умовах , визначених цим договором. ( п. 1.1. Договору ).

Згідно п.2.3 договору, строк поставки товару: протягом 5 робочих днів з моменту отримання на поточний рахунок постачальника 100% попередньої оплати, якщо інше обумовлено сторонами у специфікаціях та/або рахунках на оплату.

Як вбачається з позовної заяви, позивачем поставлено відповідачеві товар на загальну суму 411 522,41грн., свої зобов'язання щодо оплати отриманого товару відповідач виконав частково, перерахувавши позивачеві кошти в загальній сумі 369 418,26грн.

Так, позивачем на виконання умов договору, передано, а відповідачем прийнято товар - труба профільна 40х25мм, на загальну суму 8880,00грн., підтвердження чого є видаткова накладна №26002983 від 01.04.2017р., специфікація №1 від 03.04.2017р. На оплату даного товару позивачем виставлено рахунок № від 01.04.2017р. із зазначенням терміну оплати - до 02.04.2017р.

В подальшому позивачем на виконання умов договору, передано, а відповідачем прийнято товар - квадрат 10мм, лист х/к 0,8мм, труба профільна 15х15, труба профільна 30х20, труба профільна 40х20мм, на загальну суму 33 429,55грн., підтвердження чого є видаткова накладна №26003834 від 25.04.2017р., специфікація №12 від 24.04.2017р. На оплату даного товару позивачем виставлено рахунок № від 24.04.2017р. із зазначенням терміну оплати - протягом одного дня.

Згідно п.5 специфікації, умови оплати: відстрочка платежу протягом 14 банк. днів з дати поставки товару.

Свої зобов'язання щодо оплати вартості отриманого у позивача товару відповідач не виконав.

Як вбачається з матеріалів справи, в зв'язку з тривалими відносинами між сторонами, станом на 01.04.2017р. за відповідачем рахується переплата в сумі 205,40грн., підтвердження чого є видаткова накладна №26000133 від 12.01.2017р., рахунок № від 11.01.2017р. та платіжне доручення №682 від 11.01.2017р.

Враховуючи дані факти, станом на день подання позовної заяви до суду, за відповідачем рахується заборгованість за отриманий товар в сумі 42 104,15грн.

Згідно п.7.1 договору, у випадку порушення строку оплати за товар, що поставляється, покупець зобов'язаний сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен порушення строку.

Враховуючи це, через неналежне виконання відповідачем свої зобов'язань позивачем на підставі п. 7.1 договору та ст.625 ЦК України, нараховано до стягнення з відповідача крім суми основного боргу 2 815,69 грн. - пені, 874,02 грн. - інфляційних втрат, 336,20 грн. - 3% річних.

Досліджуючи надані по справі докази, оцінюючи їх в сукупності, судом до уваги приймається таке.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З положень ст.509 ЦК України, ст.173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Приписами ст.638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк. Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Згідно ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Як вбачається з правовідносин, що виникли між сторонами їм притаманні ознаки, що характеризують цивільні відносини, які виникають з договорів поставки.

Так, 19 липня 2016р. позивачем - ТОВ "АВ метал груп" та відповідачем - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, укладено договір поставки №65-05/14ЛР, відповідно до умов якого, позивач зобов'язався в порядку та в строки, встановленні договором, передати у власність покупця металопрокат, асортимент, кількість та ціна якого в специфікаціях та/або в рахунках на оплату, що є невід'ємною частиною даного договору, а покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його на умовах , визначених цим договором. ( п. 1.1. Договору ).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

На виконання умов даного договору позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 411 522,41грн., свої зобов'язання щодо оплати отриманого товару відповідач виконав частково, перерахувавши позивачеві кошти в загальній сумі 369 418,26грн.

Так, позивачем передано, а відповідачем прийнято товар - труба профільна 40х25мм, на загальну суму 8880,00грн., підтвердження чого є видаткова накладна №26002983 від 01.04.2017р., специфікація №1 від 03.04.2017р. На оплату даного товару позивачем виставлено рахунок № від 01.04.2017р. із зазначенням терміну оплати - до 02.04.2017р.

В подальшому позивачем на виконання умов договору, передано, а відповідачем прийнято товар - квадрат 10мм, лист х/к 0,8мм, труба профільна 15х15, труба профільна 30х20, труба профільна 40х20мм, на загальну суму 33 429,55грн., підтвердження чого є видаткова накладна №26003834 від 25.04.2017р., специфікація №12 від 24.04.2017р. На оплату даного товару позивачем виставлено рахунок № від 24.04.2017р. із зазначенням терміну оплати - протягом одного дня.

Згідно п.5 специфікації, умови оплати: відстрочка платежу протягом 14 банк. днів з дати поставки товару.

Відповідно до п. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає, як порушення зобов'язання.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що в зв'язку з тривалими відносинами між сторонами, станом на 01.04.2017р. за відповідачем рахується переплата в сумі 205,40грн., підтвердження чого є видаткова накладна №26000133 від 12.01.2017р., рахунок № від 11.01.2017р. та платіжне доручення №682 від 11.01.2017р.

Враховуючи дані факти, станом на день подання позовної заяви до суду за відповідачем рахується заборгованість за отриманий відповідачем, згідно видаткової накладної №26002983 від 01.04.2017р., специфікації №1 від 03.04.2017р., рахунку № від 01.04.2017р., видаткової накладної №26003834 від 25.04.2017р., специфікації №12 від 24.04.2017р. та рахунку № від 24.04.2017р., товар в сумі 42 104,15грн.

Зважаючи на викладене, враховуючи приписи ст. 33 ГПК України, в силу яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, позовні вимоги про стягнення 42 104,15 грн. заборгованості заявлені правомірно, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Що ж до вимог позивача про стягнення з відповідача 874,02 грн. - інфляційних втрат та 336,20 грн. - 3% річних, то статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому враховується, що право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Суд, перевіривши правильність нарахування позивачем інфляційних нарахувань та річних, встановив, що нарахування по видатковій накладній №26002983 від 01.04.2017р., специфікації №1 від 03.04.2017р. та рахунку № від 01.04.2017р. за період з 24.04.2017р. по 18.08.2017р., та по видатковій накладній №26003834 від 25.04.2017р., специфікації №12 від 24.04.2017р. та рахунку № від 24.04.2017р. за період з 19.05.2017р. по 18.08.2017р., тобто з дня порушення зобов'язання та по день звернення до суду з позовом за захистом свого порушеного права, проведено правомірно та підлягає задоволенню в заявленій сумі.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. ч.1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною другою ст. 551 ЦК України передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. ст.1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 ст. 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 7.1 договору, у випадку порушення строку оплати за товар, що поставляється, покупець зобов'язаний сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен порушення строку.

Враховуючи це, через неналежне виконання відповідачем свої зобов'язань позивачем нараховано до стягнення з відповідача крім суми основного боргу 2 815,69 грн. - пені.

Суд, перевіривши правильність нарахування позивачем суми пені, встановив, що нарахування по видатковій накладній №26002983 від 01.04.2017р., специфікації №1 від 03.04.2017р. та рахунку № від 01.04.2017р. за період з 24.04.2017р. по 18.08.2017р., та по видатковій накладній №26003834 від 25.04.2017р., специфікації №12 від 24.04.2017р. та рахунку № від 24.04.2017р. за період з 19.05.2017р. по 18.08.2017р., тобто з дня порушення зобов'язання та по день звернення до суду з позовом за захистом свого порушеного права, проведено правомірно та підлягає задоволенню в заявленій сумі.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши всі обставини справи, давши їм правову оцінку, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Згідно ст. 49 ГПК України витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача, в зв'язку із задоволенням позову.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 45, 12, 13, 33, 43, 44-49, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, Суд -

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "АВ метал груп" м.Дніпро до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с.Заставці, Старосинявського району, Хмельницької області про стягнення заборгованості в сумі 46 130,06 грн. задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, (вул.Корчагіна, 23, с.Заставці, Старосинявського району, Хмельницької області (Ідентиф. номер НОМЕР_1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "АВ метал груп" м.Дніпро, вул.Шолом-Алейхема, 5, ) - 42 104,15 грн. (сорок дві тисячі сто чотири грн. 15коп.) - основного боргу, 2 815,69 грн. (дві тисячі вісімсот п'ятнадцять грн. 69коп.) - пені, 874,02 грн. (вісімсот сімдесят чотири грн.02коп.) - інфляційних втрати, 336,20 грн. (триста тридцять дві грн. 20коп.) - 3% річних та 1600,00грн. (одна тисяча шістсот грн.00коп.) витрати по оплаті судового збору.

Видати наказ.

Повне рішення складено та підписано суддею 28.09.2017 р.

Суддя О.Д. Вибодовський

Віддрук. 2 прим.:

1 - до справи,

2 - відповідачу (Старосинявський район, с.Заставці, вул.Корчагіна, буд.23).