КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2017 р. Справа№ 910/13023/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зеленіна В.О.

суддів: Алданової С.О.

Зубець Л.П.

при секретарі: Романовій Ю.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Лубар-Пурлінська Т.М. за довіреністю від 02.08.2017;

від відповідача 1: Корчадим В.М. за довіреністю від 23.08.2017;

від відповідача 2: не з'явися;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Національного Банку України

на рішення Господарського суду м. Києва від 25.07.2017

у справі №910/13023/16 (суддя - Ярмак О.М.)

за позовом Національного Банку України

до 1) Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит";

2) Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року Національний банк України (далі - НБУ) звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" (далі - Уповноважена особа) та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) про визнання протиправними дії Уповноваженої особи в частині відхилення кредиторських вимог НБУ у розмірі 1 875 768,66 грн.; зобов'язання Уповноваженої особи додатково акцептувати (визнати) кредиторські вимоги НБУ у розмірі 1 875 768,66 грн. та внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ "Банк "Фінанси та Кредит" в частині збільшення акцептованих вимог НБУ у розмірі 1 875 768,66 грн. і подати зміни на затвердження виконавчою дирекцією Фонду; зобов'язання Фонду затвердити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ "Банк "Фінанси та Кредит" в частині збільшення акцептованих вимог НБУ у розмірі 1 875 768,66 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.12.2016 у справі № 910/13023/16 у задоволенні позову НБУ відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2017 рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2016 у справі №910/13023/16 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 23.05.2017 постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2017 та рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2016 у справі № 910/13023/16 скасовано, справу направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

За результатами нового розгляду справи рішенням Господарського суду міста Києва від 25.07.2017 у справі №910/13023/16 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Національний Банк України звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Скарга мотивована тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки матеріалами справи підтверджується, що ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" в обумовлені строк прострочену заборгованість не сплатив, у зв'язку із чим НБУ з 01.07.2015 правомірно нарахував пеню, ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" не дотримався встановленого порядку щодо подання клопотання про зміну умов кредитного договору та/або договору репо в частині продовження строку користування коштами, також чинним законодавством не передбачено обов'язку кредитора на внесення в баланс боржника дебіторської заборгованості та/або повідомлення боржника про застосування до нього штрафних санкцій, також судом не було досліджено баланс ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит".

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.08.2017 (колегія суддів у складі головуючого судді Зеленіна В.О., суддів Алданової С.О., Зубець Л.П.) апеляційну скаргу прийнято до провадження, призначено розгляд справи на 18.09.2017.

18.09.2017 відповідач 1 подав заперечення на апеляційну скаргу, у яких вказує, що відповідно до вимог чинного законодавства Уповноважена особа відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, відсутність дій НБУ щодо повідомлення про нарахування штрафних санкцій сприймалось керівництвом АТ "Банк "Фінанси та Кредит" як не нарахування НБУ штрафних санкцій (пені), тому просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

18.09.2017 відповідач 2 подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти її задоволення та просить залишити оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що Фондом не допускалась протиправна бездіяльність по відношенню до позивача, тому позовні вимоги до Фонду є передчасними та не підлягають до задоволення, також у НБУ було відсутнє право на нарахування пені (штрафних санкцій) за період з 01.07-14.07.2015 за кредитними договорами, у тому числі і по договору №47/2.

Відповідач 2 явку представників у судове засідання не забезпечив, про причини неявки не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення ухвали суду та відзивом на апеляційну скаргу.

З метою не порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку, керуючись ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає за необхідне здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними в справі документами та за відсутності представників відповідача 2.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити.

Представник відповідача 1 у судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача 1, дослідивши наявні в справі матеріали, розглянувши апеляційну скаргу, Київським апеляційним господарським судом встановлено наступне.

Пунктом 3 ст. 7 Закону України "Про Національний банк України" визначено, що Національний банк України виступає кредитором останньої інстанції для банків і організовує систему рефінансування.

Відповідно до п. 1 ст. 25 вказаного Закону України Національний банк України для забезпечення виконання покладених на нього функцій здійснює такі операції - надає кредити банкам для підтримки ліквідності не нижче ставки рефінансування Національного банку в порядку, визначеному Національним банком.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що на підставі вказаних норм чинного законодавства, з метою надання стабілізаційних кредитів у відповідності до Положення про регулювання Національним банком України ліквідності банків України, затвердженого постановою Правління НБУ від 26.09.2006 № 378 та інших постанов НБУ, між Національним банком України (Кредитор) та Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та кредит" (Позичальник) були укладені кредитні договори: № 48 від 21.10.2008, № 63/1 від 04.11.2008, № 63/3 від 18.11.2008, № 03/2 від 11.02.2009, № 03/4 від 16.02.2009, № 03/6 від 05.03.2009, № 03/10 від 26.03.2009, № 03/18 від 18.05.2009, № 03/28-1 від 10.07.2009, № 03/28-2 від 18.02.2010, № 03/33 від 12.11.2009, № 03/35 від 02.09.2010, № 03/28-2 від 18.02.2010, № 03/36 від 11.03.2014, № 44/1 від 16.02.2015, № 44/2 від 24.02.2015, № 44/3 від 03.03.2015, № 44/4 від 13.03.2015, № 44/5 від 20.03.2015, № 44/6 від 27.03.2015, № 44/7 від 03.04.2015, № 44/8 від 14.04.2015, № 44/9 від 21.04.2015, № 44/10 від 28.04.2015, № 47/1 від 2015, № 47/2 від 25.06.2015, № 24 від 24.03.2014 (далі - Кредитні договори).

За умовами вказаних договорів Національний банк України надав ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" у користування кредитні кошти, які останній мав повернути з відсотками у порядку та на умовах, визначених цими кредитними договорами.

Кредитору надано право нараховувати пеню на суму заборгованості за кредитом і процентами за користування ним, у разі неможливості списання такої заборгованості з Позичальника.

Так, відповідно до п. 2.2.4 кредитних договорів № 48 від 21.10.2008 року, № 63/1 від 04.11.2008 року, 63/3 від 18.11.2008 року, № 03/4 від 16.02.2009 року, № 03/28-1 від 10.07.2009 року, № 03/33 від 12.11.2009 року, № 03/35 від 02.09.2010 року, № 03/28-2 від 18.02.2010 року, а також п. 1.7 кредитних договорів № 03/36 від 11.03.2014 року, № 44/1 від 16.02.2015року, № 44/2 від 24.02.2015 року, № 44/3 від 03.03.2015 року, № 44/5 від 20.03.2015 року, № 44/7 від 03.04.2015 року, № 44/8 від 14.04.2015 року, № 47/1 від 2015 року, № 47/2 від 25.06.2015 року, № 24 від 24.03.2014 року Національному банку України надане право нарахувати пеню на суму заборгованості за кредитом і процентами за користування ним, у разі неможливості списання такої заборгованості з позичальника.

Постановою Правління НБУ від 17.09.2015 № 612 Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та кредит" віднесено до категорії неплатоспроможних банків та 17.09.2015 виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 171 щодо запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію у банку на 3 місяці з 18.09.2015 по 17.12.2015.

У подальшому Постановою Правління Національного банку України від 17.12.2015 року № 898 було відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Банк "Фінанси та кредит", в зв'язку з чим виконавчою дирекцією Фонду було прийнято рішення від 18.12.2015 року №230 про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ "Банк "Фінанси та кредит", та призначено Уповноважену особу Фонду на ліквідацію.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції, чинній станом на 17.12.2015) Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених Законом України "Про банки і банківську діяльність".

Згідно з ч. ч. 1, 2, 5 ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції, чинній станом на 17.12.2015) Фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет. Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку в газеті "Урядовий кур'єр" або "Голос України" не пізніше ніж через сім днів з дня початку процедури ліквідації банку. Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. У разі призначення уповноваженої особи Фонду, якій делеговано Фондом повноваження щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі Фонду.

Частинами 1-4 ст. 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції, чинній станом на 17.12.2015) передбачено, що Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами. Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд здійснює такі заходи: визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду. Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду. Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, інформація про ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" була розміщена на офіційному сайті Фонду 23.12.2015 та була оприлюднена у газеті "Голос України" № 242 (6242) від 23.12.2015.

12.01.2016 Національний банк України звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" із заявою № 18-0005/1983 про кредиторські вимоги, в якій просив внести вимоги НБУ у розмірі 7 065 052 685, 74 грн. до реєстру акцептованих вимог кредиторів банку та сповістити про це Національний банк України.

10.06.2016 НБУ електронним повідомленням № 12-0004/49428 звернувся до Уповноваженої особи з проханням надати інформацію про результати акцептування кредиторських вимог НБУ на вказану суму.

Відповідно до довідки № 3-131100/7622 від 14.06.2016, Уповноважена особа фонду повідомила НБУ про акцептування кредиторських вимог НБУ на загальну суму 7 063 176 917,08 грн., яка складалась із сум заборгованості по кредитах та відсотках за їх користування. Вказана сума на 1 875 768,66 грн. менше ніж було заявлено позивачем.

Як зазначалось, позовними вимогами у даній справі є визнання протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" в частині відхилення кредиторських вимог Національного Банку України, зобов'язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" додатково акцептувати (визнати) кредиторські вимоги Національного Банку України на суму 1 875 768,66 грн. зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затвердити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" в частині збільшення ацептованих вимог на суму 1 875 768,66 грн.

В позовній заяві позивач вказує, що відхилені кредиторські вимоги в розмірі 1 875 768,66 грн. складаються із пені, яка була нарахована за відсотками за вказаними кредитами, повідомлень про причини відхилення частини вимог Уповноваженою особою надано не було. Посилаючись на норми законодавства, які регулюють загальні умови виконання зобов'язань, ст. 1054 ЦК України, п.3 ч.5 ст. 36, ст. 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" і звернувся з даним позовом.

При новому розгляді справи, з врахуванням вказівок, що містяться у постанові Вищого господарського суду України, суд першої інстанції вірно встановив, що згідно довідок - розрахунків заборгованості за кредитними договорами (додатки 1-19) (т.1 а.с. 272 -290), доданих позивачем до позовної заяви, нарахування пені за простроченими процентами здійснено НБУ за період з 01.07.2015 по 14.07.2015 (14 днів) по всіх кредитних договорах, а по договору № 47/2 і за 1 день - 01.09.2015.

Також у свої письмових поясненнях позивач вказав, що у зв'язку з укладенням додаткових угод та перенесенням строків сплати процентів з лютого по травень 2015 року Національним банком не нараховувалась пеня до моменту погашення таких відсотків, а саме до 30.06.2015., в липні 2015 року ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" допустив прострочення сплати процентів на 14 днів, тому Національним банком правомірно нарахована пеня за вказаний період (з 01.07.-14.07.2015).

Так, відповідно до постанови Правління НБУ від 09.06.2015 № 363 (в редакції, чинній станом з 11.06.2015) (далі - Постанова № 363) у разі звернення банку щодо неможливості належного виконання ним зобов'язань перед Національним банком України за операціями рефінансування та операціями репо в строки, визначені кредитними договорами та договорами репо, укладеними відповідно до умов Положення про регулювання Національним банком України ліквідності банків України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2009 року N 259, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06 травня 2009 року за N 410/16426 (зі змінами), а також за кредитними договорами, укладеними за кредитами для підтримки ліквідності під програми фінансового оздоровлення та кредитами для збереження ліквідності банків, здійснювати продовження строку та зміну інших умов користування отриманими кредитами на умовах та в порядку, визначених Положенням про надання Національним банком України стабілізаційних кредитів банкам України, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 13 липня 2010 року N 327, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 19 липня 2010 року за N 540/17835 (зі змінами) (далі - Положення N 327), та цією постановою, шляхом унесення відповідних змін до таких кредитних договорів, договорів застави/іпотеки та договорів репо.

Клопотання про зміну умов кредитного договору та/або договору репо в частині продовження строку користування коштами має бути подано банком до настання строку виконання зобов'язань за договором. Банк, який звертається з клопотанням про зміну умов кредитних договорів, укладених за кредитами для підтримки ліквідності під програми фінансового оздоровлення та кредитами для збереження ліквідності банків, протягом 10 робочих днів із дати подання такого клопотання подає оновлену програму фінансового оздоровлення на строк до 10 червня 2020 року (включно), документи щодо забезпечення, визначені в підпунктах "д" - "ж" пункту 3.1 глави 3 Положення N 327, а також графік повернення основного боргу за кредитами для підтримки ліквідності під програми фінансового оздоровлення та кредитами для збереження ліквідності банків, підписаний головою правління банку. Банк, віднесений до категорії проблемних, подає графік повернення основного боргу за кредитами для підтримки ліквідності під програми фінансового оздоровлення та кредитами для збереження ліквідності банків та графік повернення процентів, нарахованих за користування такими кредитами, підписані головою правління банку.

Пунктом 3 Постанови № 363 передбачено, що штрафні санкції за невиконання умов договору під час розгляду Національним банком України клопотання та документів про зміну умов кредитного договору та/або договору репо не нараховуються, а нараховані підлягають списанню.

З аналізу вказаної норми слідує, що за період коли НБУ розглядає клопотання та документи про зміну умов кредитного договору та/або договору репо, штрафні санкції за невиконання умов кредитного договору та/або договору репо не нараховуються, а якщо штрафні санкції саме за вказаний період нараховані, то вони підлягають списанню.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" листами від 09.06.2015 № 11-043100/11576, від 10.06.2015 № 3-084000/1651, від 12.06.2015 № 3-043000/11785, від 19.06.2015 № 3-084200/12288 зверталося до позивача з клопотаннями щодо перенесення термінів погашення заборгованості та сплати процентів за Кредитними договорами, укладеними з НБУ.

Вказані листи НБУ розглянуло лише 30.07.2015 та 31 липня 2015 року Національним банком України прийнято постанову № 500/БТ, якою вирішено перенести терміни сплати ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" платежів за процентами, нарахованими за період з 01 липня по 31 серпня 2015 року згідно з кредитними договорами на строк відповідно до графіка після 01 вересня 2015 року.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про те, що, у Національного банку було відсутнє право на нарахування пені (штрафних санкцій) за період з 01.07 - 14.07.2015 за кредитними договорами, в тому числі і по кредитному договору № 47/2.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд (уповноважена особа Фонду), протягом 90 днів з дня опублікування відомостей здійснює такі заходи: визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Отже, чинним законодавством визначений перелік обов'язкових дій для включення (невключення) кредитора(ів) до реєстру акцептованих вимог кредиторів, зокрема, для кредитора(ів) - заявлення уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду, а для уповноваженої особи Фонду - дії, визначені ч. 2 ст. 49 Закону.

З матеріалів справи вбачається, що вони не містять не містять доказів звернення позивача до ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" до початку процедури ліквідації (17.12.2015) за сплатою нарахованої пені у вказані періоди на суму 1875768,66 грн., тому вказана сума не значилась (не була відображена) станом на 18.12.2015 у балансі АТ "Банк "Фінанси та кредит", що підтверджується повідомленням (випискою з балансу) наданим Уповноваженою особою.

Доводи позивача про те, що судом не було досліджено баланс ПАТ "Банк "Фінанси та кредит", відхиляються колегією суддів, оскільки баланс банку - це документ, в якому відображається стан власних, залучених і позичених коштів, їхнє розміщення в кредитні та інші активні операції. Баланс банку не містить чіткої інформації про нарахування саме НБУ по кредитним договорам штрафних санкцій, натомість там зазначена загальна сума боргових зобов'язань перед багатьма іншими кредитору. Тому судом першої інстанції обґрунтовано було досліджено надане Уповноваженою особою повідомлення (виписку з балансу), яке є належним і допустимим доказом того, що на балансі ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" спірна заборгованість перед НБУ не обліковувалась.

Оскільки позивач звернувся з вказаними вимогами до банку лише в січні 2016 року (заява від 12.01.2016), підстав для включення Уповноваженою особою Фонду вказаних вимоги до реєстру акцептованих вимог кредиторів не було, в зв'язку з їх не підтвердженням фактичними даними, що містились у розпорядженні уповноваженої особи Фонду (п. ч.2. ст. 49 Закону).

При цьому, з доводів Уповноваженої особи вбачається, що у період до березня 2015 року НБУ неодноразово через засоби електронного зв'язку повідомляв банк про нарахування штрафних санкцій (списання) по раніше укладених кредитних договорах, тому вони були відображені в балансі, однак про факт нарахування пені в сумі 1 875 768,66 грн. Уповноваженій особі Фонду стало відомо лише з заяви про кредиторські вимоги від 12.01.2016.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про те, що позивачем не доведено суду та не підтверджено належними доказами протиправності дій Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк "Фінанси та Кредит" щодо не включення (не акцептування) вимог у розмірі 1875768,66 грн., а також порушення його прав чи охоронюваних інтересів відповідачами, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у зв'язку з їх безпідставністю та недоведеністю.

Щодо вимог позивача про зобов'язання Уповноваженої особи Фонду додатково акцептувати (визнати) кредиторські вимоги Національного Банку України у розмірі 1 875 768,66 грн. та зобов'язати Фонд затвердити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", то ці вимоги є похідними від первісної вимоги, а тому задоволенню також не підлягають.

Також судом першої інстанції обґрунтовано відхилено заяву відповідача 1 про застосування строків спеціальної позовної давності до позовних вимог про включення пені до реєстру кредиторів, оскільки позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи, а у даній справі такого порушення не встановлено. Крім цього, предметом позову у даній справі є не вимога про стягнення заборгованості у вигляді пені, а визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, до яких не застосовується спеціальна позовна давність.

Відповідно до ч. 1 статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При прийнятті оскаржуваного судового рішення місцевий господарський суд, керуючись, зокрема, приписами наведених норм, на підставі повного та всебічного дослідження фактичних обставин справи і перевірки їх наявними доказами, з урахуванням визначених позивачем меж позовних вимог, дійшов правомірного висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

Доводи, які викладені скаржником у апеляційній скарзі, не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2017 у справі № 910/13023/16 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, прийнято без порушення норм матеріального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Національного Банку України залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2017 у справі №910/13023/16 - без змін.

2. Матеріали справи №910/13023/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя В.О. Зеленін

Судді С.О. Алданова

Л.П. Зубець