ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2017 року Справа № 908/2678/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дроботової Т.Б.- головуючого
Алєєвої І.В. Рогач Л.І.
за участю представників:
позивачане з'явилися (про час і місце судового засідання повідомлено належно)
відповідачане з'явилися (про час і місце судового засідання повідомлено належно)
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка
на постановувід 27.02.2017 Донецького апеляційного господарського суду
у справі № 908/2678/16 господарського суду Запорізької області
за позовомВійськового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо - комерційна фірма "Рома, ЛТД"
простягнення 40 229,44 грн
В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2016 Військовий інститут Київського національного університету імені Тараса Шевченка подав до господарського суду Запорізької області позов про стягнення з ТОВ ВКФ "Рома, ЛТД" неустойку за несвоєчасно поставлений товар за договором № 33 від 28.09.2015 у розмірі 40 299,44 грн.

29.11.2016 до господарського суду Запорізької області надійшло клопотання Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка на підставі статті 22 Господарського процесуального кодексу України, у якій останній просив уточнити назву позивача згідно з витягом з ЄДРПОУ та вважати позивачем у справі Київський національний університет імені Тараса Шевченка, вказуючи на те, що Військовий інститут є військовим навчальним підрозділом Київського національного університету імені Тараса Шевченка, який, в свою чергу, відповідно до Статуту є юридичною особою том 1 а.с. 94-95).

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 01.12.2016 (суддя Носівець В.В.) провадження у справі припинено на підставі пункту 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на встановлення обставин стосовно того, що у клопотанні фактично йдеться про заміну позивача, що не передбачено приписами чинного законодавства, а відтак спір у визначеному позивачем суб'єктному складі не підвідомчий господарським судам.

За апеляційною скаргою Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка Донецький апеляційний господарський суд (судді: Стойка О.В., Зубченко І.В., Скакун О.А.) переглянувши ухвалу господарського суду Запорізької області від 01.12.2016 в апеляційному порядку, постановою від 27.02.2017 залишив її без змін з тих же підстав.

Військовий інститут Київського національного університету імені Тараса Шевченка подав до Вищого господарського суду України касаційну скаргу, в якій просить ухвалу та постанову у даній справі скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, обґрунтовуючи доводи касаційної скарги неповним з'ясуванням всіх обставин справи, зокрема, щодо статусу Військового інституту та його повноважень та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судами норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Частиною 1 статті 2 вказаного Кодексу передбачено, що господарський суд порушує справи за позовними заявами: підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів; державних та інших органів, які звертаються до господарського суду у випадках, передбачених законодавчими актами України; прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави; Рахункової палати, яка звертається до господарського суду в інтересах держави в межах повноважень, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з нормами чинного законодавства, зокрема, Цивільного та Господарського кодексів України, Законів України "Про господарські товариства", "Про акціонерні товариства" тощо, юридичні особи для здійснення своїх функцій мають право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами. Коло повноважень відокремленого підрозділу юридичної особи стосовно здійснення у господарському суді повноваження сторони у справі від імені цієї особи визначається установчими документами останньої, положенням про відокремлений підрозділ, яке затверджено юридичною особою, або довіреністю, виданою нею ж у встановленому порядку керівникові цього підрозділу. При цьому, стороною у справі є юридична особа, від імені якої діє відокремлений підрозділ, і рішення приймається саме стосовно підприємства чи організації - юридичної особи, але в особі її відокремленого підрозділу. Разом з цим, саме лише зазначення в установчих документах чи положенні про наявність у відокремленого підрозділу права представляти юридичну особу в суді (господарському суді) не свідчить про надання такому підрозділові відповідних повноважень та визначення їх кола.

За приписами статті 21 вказаного Кодексу України, сторонами в судовому процесі є позивач і відповідач. Позивачами є підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є юридичні особи та у випадках, передбачених цим Кодексом, - фізичні особи, яким пред'явлено позовну вимогу.

Статтею 22 Господарського процесуального кодексу України встановлені права та обов'язки сторін та частиною 4 вказаної статті передбачено, що позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Як вбачається зі змісту клопотання Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка від 29.11.2016 останній, на підставі статті 22 Господарського процесуального кодексу України, просив уточнив назву позивача у справі згідно з витягом з ЄДРПОУ та просив вважати позивачем у даній справі Київський національний університет імені Тараса Шевченка, який відповідно до Статуту є юридичною особою.

Проте, як було встановлено судами першої та апеляційної інстанції вказана заява фактично направлена на заміну позивача, що не передбачено приписами Господарського процесуального кодексу України.

Судами першої та апеляційної інстанції також було встановлено, що відповідно до Положення про Військовий інститут Київського національного університету імені Тараса Шевченка, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України, Міністерства оборони України від 18.04.2014 № 483/260, Військовий інститут Київського національного університету імені Тараса Шевченка є військовим навчальним підрозділом Київського національного університету імені Тараса Шевченка.

Згідно з наявною у матеріалах справи довідкою № 990/12 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України за підписом Начальника організаційно - штатного управління - заступника начальника Головного управління оборонного та мобілізаційного планування Генерального штабу Збройних Сил України, виданої 07.12.2012, ідентифікаційним кодом Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка зазначено 22994521 (том 1 а.с. 56).

Разом з цим, за відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зробленого господарським судом Запорізької області, за ідентифікаційним кодом 22994521 відсутні записи щодо юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців чи громадських формувань.

Будь-яких доказів того, що Військовий інститут Київського національного університету імені Тараса Шевченка зареєстрований у якості юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, останнім не надано.

При цьому, судом апеляційної інстанції, виходячи з приписів Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", не були прийняті посилання Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка на вказану довідку № 990/12 від 07.12.2012 в якості підтвердження статусу юридичної особи Військового інституту та встановлено, що вказана довідка містить дані інформаційного характеру та не є випискою чи витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає правомірними висновки судів стосовно того, що в даному випадку спір в такому суб'єктному складі не підвідомчий господарським судам України, вважає ухвалу та постанову у даній справі такими, що відповідають нормам процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування не вбачається, а викладені у касаційній скарзі доводи скаржника судова колегія вважає непереконливими, такими, що не спростовують встановлені судами обставини та такими, що зводяться до непогодження скаржника із судовими рішеннями у даній справі.

Керуючись пунктом 1 статті 1119, статтями 1115, 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 27.02.2017 у справі № 908/2678/16 та ухвалу господарського суду Запорізької області від 01.12.2016 залишити без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Головуючий суддя Т. Дроботова

Судді: І. Алєєва

Л. Рогач