РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2017№910/11309/17

За позовом Державного підприємства "Український державний центр радіочастот"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІНКЕКСПРЕС"

про стягнення 1 005 480,00 грн.

Суддя Літвінова М.Є.

Представники сторін:

від позивачa: Ізюмська І.В. - довіреність №80/07.1-9/18078 від 30.12.2016;

від відповідача: Бондар А.В. - довіреність б/н від 12.07.2017.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 20 вересня 2017 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство "Український державний центр радіочастот" (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІНКЕКСПРЕС" (далі - відповідач) про стягнення 1 005 480,00 грн., в тому числі 418 950,00 грн. пені, 586 530,00 грн. штрафу.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами Договору поставки № 280 від 02.09.2016 року виконав свої зобов'язання з порушенням строків поставки обладнання.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.07.2017 року порушено провадження у справі № 910/11309/17, розгляд справи призначено на 24.07.2017 року.

20.07.2017 року представник позивача через відділ діловодства господарського суду міста Києва подав документи на виконання вимог ухвали суду.

24.07.2017 року представник відповідача через відділ діловодства господарського суду міста Києва надав документи на виконання вимог ухвали суду та заперечення на позовну заяву. У поданих запереченнях відповідач зазначив, що виконував свої зобов'язання в межах погоджених сторонами строків, а затримка виконання Договору сталася не з вини відповідача, а у зв'язку із несвоєчасним наданням матеріалів позивачем.

24.07.2017 року представник позивача через відділ діловодства господарського суду міста Києва надав пояснення на заперечення відповідача.

В судовому засіданні 24.07.2017 на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 23.08.2017 року.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 23.08.2017 року винесено ухвалу про відкладення розгляду справи на 13.09.2017 року.

У судовому засіданні 13.09.2017 року представник відповідача надав письмові пояснення по справі. У поданих поясненнях відповідач зазначив, що прострочення з вини позивача не може бути підставою накладення штрафу, пені на відповідача.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 13.09.2017 року оголошено перерву до 20.09.2017 року.

У судовому засіданні 20.09.2017 року представник позивача надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача у судовому засіданні 20.09.2017 року проти позову заперечив, надав пояснення по суті спору.

Розглянувши подані матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

02.09.2016 року між Державним підприємством "Український державний центр радіочастот" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛІНКЕКСПРЕС" (постачальник) укладено Договір поставки № 280 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору постачальник зобов'язується поставити Мобільні спеціалізовані станції радіоконтролю з телескопічною щоглою (типу Атлас -77) відповідно специфікації (додаток 1) в кількості 7 комплектів (обладнання), а покупець - своєчасно здійснити оплату на умовах Договору.

Згідно п. 3.1. Договору загальна ціна Договору згідно з Додатком 2 складає: 8 379 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 1 396 500,00 грн.

Пунктом 4.1. Договору сторони погодили, що розрахунки проводяться шляхом перерахування покупцем коштів на рахунок постачальника, а саме:

4.1.1.Попередня оплата в розмірі до 50% загальної ціни обладнання здійснюється протягом 15 (п'ятнадцяти) календарних днів з моменту підписання сторонами Договору.

4.1.2.Остаточний розрахунок здійснюється протягом 15 (п'ятнадцяти) календарних днів з моменту підписання сторонами Акту прийому-передачі та видаткової накладної.

Відповідно до п. 5.1. Договору строк постачання обладнання складає 180 (сто вісімдесят) календарних днів з моменту здійснення попередньої оплати на рахунок постачальника, згідно п. 4.1.1. Договору за адресою покупця: м. Київ, проспект Перемоги, 15 км.

Позивачем перераховано на рахунок відповідача 4 189 500,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 14446 від 14.09.2016 року.

Згідно видаткової накладної № РН-0000005 від 03.05.2017 року відповідачем поставлено позивачу обладнання - Мобільна спеціалізована станція радіоконтролю з телескопічною щоглою (типу «Атлас-77») у кількості 7 шт., загальною вартістю 8 379 000,00 грн.

Позивач зазначає, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами Договору поставки № 280 від 02.09.2016 року виконав свої зобов'язання з порушенням строків поставки обладнання, внаслідок чого просить стягнути з відповідача 418 950,00 грн. пені та 586 530,00 грн. штрафу.

Відповідач проти позову заперечує посилаючись на те, що затримка виконання Договору сталася не з вини відповідача, а у зв'язку із несвоєчасним наданням матеріалів позивачем.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Згідно з частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частин 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов»язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов»язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результатів замовникові (ч.1-2 статті 837 ЦКУ).

Згідно ст. 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов»язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов»язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Відповідно до п. 5.1. Договору строк постачання обладнання складає 180 (сто вісімдесят) календарних днів з моменту здійснення попередньої оплати на рахунок постачальника, згідно п. 4.1.1. Договору за адресою покупця: м. Київ, проспект Перемоги, 15 км.

Згідно Додатку 1 до Договору сторони передбачили, що автомобілі, на які здійснюється монтаж обладнання надаються замовником.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем перераховано на рахунок відповідача 4 189 500,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 14446 від 14.09.2016 року.

Таким чином, враховуючи умови Договору, а саме п.5.1, враховуючи дату попередньої оплати позивача (14.09.2016) відповідач у строк 180 календарних днів, а саме до 13.05.2017 повинен був поставити обладнання позивачу.

З матеріалів справи судом встановлено, що автомобілі, на які здійснюється монтаж обладнання було передано відповідачу 28.02.2017 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами передачі-приймання транспортного засобу.

Так, відповідно до графіку виконання робіт з монтажу обладнання МСРК типу АТЛАС (7 од) та ММS (1од), який погоджений та затверджений сторонами, позивач повинен був у строк до 24.10.2016 надати відповідачу автомобілі для розробки КД та підготовки монтажу МСРК. Монтаж на 6 автомобілів було заплановано провести з 11.11.2016 по 12.12.2016. Відповідачем передбачалось здійснювати монтажні роботи виходячи із навантаження на виробництво з розрахунку 4 робочі дні на один автомобіль.

У зв»язку з значним зривом умов Договору та з метою планування виробничого процесу, відповідачем листом від 13.02.2017 за №13/02-17-01 було запропоновано позивачу продовжити строк дії Договору, на який було отримано відмову (лист №80/12-10/2632 від 24.02.2017).

Виконання робіт на 7 автомобілях було здійснено протягом 21 робочих днів (з 28.02.2017 по 28.04.2017), тоді як згідно погодженого графіку робіт передбачалось виконання робіт протягом 22 робочих днів для 6 автомобілей (з 11.11.2016 по 12.12.2016) та на перший автомобіль монтаж мав бути здійснений у період з 24.10.2016 по 11.11.2016-протягом 13 днів.

Згідно видаткової накладної № РН-0000005 від 03.05.2017 року відповідачем було поставлено позивачу обладнання - Мобільна спеціалізована станція радіоконтролю з телескопічною щоглою (типу «Атлас-77») у кількості 7 шт., загальною вартістю 8 379 000,00 грн.

Відповідно до п. 11.2. Договору постачальник зобов'язується встановити обладнання в приміщенні покупця та ввести його в експлуатацію. Під час введення в експлуатацію продемонструвати роботу обладнання з метою інструктажу персоналу. Вартість цих робіт включена до ціни обладнання.

Суд зазначає, що встановлення обладнання було неможливим без передачі відповідачу автомобілів, на які здійснюється монтаж обладнання.

Натомість, судом встановлено, що автомобілі, на які здійснюється монтаж обладнання було передано відповідачу лише 28.02.2017 року.

Відповідно до ст. 851 Цивільного кодексу України визначено, що підрядник має право не розпочинати роботу, а розпочату роботу зупинити, якщо замовник не надав матеріалу, устаткування або річ, що підлягає переробці, і цим створив неможливість виконання договору підрядника.

Частиною 2 статті 613 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Дослідивши надані суду докази, суд приходить до висновку, що у даному випадку відбулося прострочення позивачем своїх зобов'язань передбачених договором.

Беручи до уваги те, що відповідач не міг здійснити монтаж обладнання без передачі автомобілів, виконання відповідачем своїх зобов'язань відстрочується на час прострочення позивача.

Таким, чином, відповідачем не було прострочено поставку обладнання, а отже підстави для стягнення пені та штрафу відсутні.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Таким чином, обов'язок доказування законодавчо покладено на сторони.

Згідно з статтею 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідачем не доведено, а матеріалами справи не підтверджено факту існування заборгованості відповідача перед позивачем.

За таких обставин, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відшкодування судових витрат відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на позивача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись статтями 4, 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 25.09.2017

Суддя М.Є.Літвінова