ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" вересня 2017 р.Справа № 916/2059/17

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Курка Д.В.

За участю представників сторін:

Від позивачів:

- ОСОБА_2: ОСОБА_3 за довіреністю №37 від 21.08.2017р.;

- ОСОБА_4: не з'явився;

Від відповідача: Щуровська О.Д. за довіреністю №б/н від 04.09.2017р.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_4 до сільськогосподарського виробничого кооперативу „Яровський" про визнання недійсними рішень загальних зборів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі по тексту - ОСОБА_2.) та ОСОБА_4 (далі по тексту - ОСОБА_4.) звернулись до господарського суду Одеської області із позовом до сільськогосподарського виробничого кооперативу „Яровський" (далі по тексту - СВК „Яровський", кооператив) про визнання недійсними рішень загальних зборів кооперативу, оформлених протоколом №1/08/17 від 07.08.2017р. та протоколом №2/08/17 від 08.08.2017р. В обґрунтування поданого позову позивачі посилаються на порушення їх корпоративних прав як членів кооперативу, яке укладається у прийнятті спірних рішень з порушенням вимог чинного законодавства.

У відзиві на позовну заяву СВК „Яровський" було визнано позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про визнання недійсними рішень загальних зборів, оформлених протоколом №1/08/17 від 07.08.2017р. та протоколом №2/08/17 від 08.08.2017р. у повному обсязи. Під час розгляду справи судом відповідач не заперечував проти задоволення заявлених позивачами позовних вимог.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 78 ГПК України у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

05.09.2017р. ОСОБА_2 звернувся до господарського суду із клопотанням (вх. №2-4657/17) про забезпечення позову, відповідно до якого просив господарський суд вжити заходів до забезпечення позову шляхом заборони до закінчення розгляду справи по суті будь-яким особам, які мають доступ до Єдиного держаного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вносити записи щодо СВК „Яровський".

За переконанням позивача, необхідність вжиття заходів до забезпечення позову пов'язується із фактом прийняття загальними зборами оскаржуваного рішення, оформленого протоколом №2/08/17 від 08.08.2017р., яким було уповноважено ОСОБА_6 на виконання дій, пов'язаних із державною реєстрацією змін відомостей про кооператив.

Розглянувши клопотання позивача про вжиття заходів до забезпечення позову, господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.ст. 66, 67 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Приписами ч. ч. 1-4 ст. 67 ГПК України встановлено, що позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку. Про забезпечення позову виноситься ухвала. Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено. Не допускається забезпечення позову у справах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони, зокрема, здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством повноваження.

Відповідно до положень ст. 5 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" від 15 травня 2003 року N 755-IV систему органів у сфері державної реєстрації становлять: 1) Міністерство юстиції України; 2) інші суб'єкти державної реєстрації. До повноважень Міністерства юстиції України у сфері державної реєстрації належить, зокрема:1) формування державної політики у сфері державної реєстрації; 2) нормативно-правове, методологічне та інформаційне забезпечення у сфері державної реєстрації; 3) координація діяльності у сфері державної реєстрації громадських формувань; 4) контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації, у тому числі шляхом постійного моніторингу реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі відповідно до цього Закону та прийняття обов'язкових до виконання рішень, передбачених цим Законом.

До повноважень інших суб'єктів державної реєстрації належить:1) забезпечення: прийому документів, поданих для державної реєстрації; державної реєстрації та проведення інших реєстраційних дій; ведення Єдиного державного реєстру та надання відомостей з нього; формування та зберігання реєстраційних справ; 2) здійснення інших повноважень, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Акредитовані суб'єкти можуть здійснювати усі повноваження, визначені у цій частині, або здійснювати повноваження щодо забезпечення прийняття та видачі документів у сфері державної реєстрації на підставі договору з іншим суб'єктом державної реєстрації та/або нотаріусом.

Враховуючи встановлене ст. 67 ГПК України законодавче обмеження забезпечувати позов у справах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб здійснювати покладені на них згідно із законодавством повноваження, господарським судом було відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні клопотання про забезпечення позову від 05.09.2017р.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, суд встановив наступне.

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що 14.03.2000р. було проведено державну реєстрацію СВК „Яровський".

Відповідно до п. п. 2.1, 2.7 Статуту СВК „Яровський", затвердженого протоколом загальних зборів №1 від 13.03.2017р., засновниками кооперативу виступають власники частини майнових паїв колективного сільськогосподарського підприємства „Яровський", на базі якого утворюється кооператив, який є правонаступником сільськогосподарського підприємства у цій частині. Члени кооперативу приймають трудову участь у його діяльності. З матеріалів справи вбачається, що членами СВК „Яровський" відповідно до додатку до статуту кооперативу, затвердженого протоколом загальних зборів №1 від 13.03.2017р., є 387 фізичних осіб, до яких, зокрема, належать ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Положеннями п. 3.1 Статуту СВК „Яровський" визначено, що основною метою діяльності кооперативу є задоволення потреб його засновників, членів та населення у сільськогосподарській продукції та одержання доходу в інтересах його засновників та членів.

07.08.2017р. відбулись загальні збори членів СВК „Яровський", на якому було прийняте рішення, оформлене протоколом № 1/08/17, у відповідності до якого було вирішено:

- обрати головою зборів - ОСОБА_7, обов'язки секретаря зборів покласти на ОСОБА_6;

- затвердити рішення голови кооперативу про прийняття до СВК „Яровський" ОСОБА_8;

- сформувати пайовий фонд СВК „Яровський" шляхом переведення до нього пайових внесків членів та асоційованих членів кооперативу у загальному розмірі 3 172 000,00 грн., які були визначені як статутний капітал кооперативу; виключити зі списку членів (засновників) 571 особу, які не приймають особистої трудової участі, шляхом їх переведення до асоційованих членів, та залишити членами кооперативу: ОСОБА_6; ОСОБА_9; ОСОБА_7; ОСОБА_8; видати кожному асоційованому членові свідоцтво із зазначенням розміру пайового внеску до пайового фонду;

- затвердити нову редакцію статуту СВК „Яровський";

- уповноважити ОСОБА_6 на виконання дій, пов'язаних із державною реєстрацією змін відомостей про кооператив.

Як вбачається з протоколу № 1/08/17 від 07.08.2017р. на загальних зборах членів СВК „Яровський" були присутні всі члени кооперативу, визначені у реєстрі членів кооперативу СВК „Яровський".

08.08.2017р. відбулись загальні збори членів СВК „Яровський", на якому було прийняте рішення, оформлене протоколом № 2/08/17, у відповідності до якого було вирішено:

- обрати головою зборів - ОСОБА_7, обов'язки секретаря зборів покласти на ОСОБА_6;

- затвердити нову редакцію статуту СВК „Яровський";

- уповноважити ОСОБА_6 на виконання дій, пов'язаних із державною реєстрацією змін відомостей про кооператив.

З відомостей з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 08.08.2017р. вбачається, що 07.08.2017р. комунальним підприємством Новоселівської сільської ради „Регіональне бюро державної реєстрації" було проведено державну реєстрацію змін до установчих документів СВК „Яровський".

Позивачі стверджують про проведення загальних зборів членів СВК „Яровський" із порушенням вимог статуту СВК „Яровський" та приписів чинного законодавства, оскільки правління кооперативу рішення про скликання загальних зборів не приймало, члени кооперативу не були повідомленні про проведення загальних зборів. При цьому, за клопотанням ОСОБА_2 до матеріалів справи були долучені заяви 152 членів СВК „Яровський", які підтверджують, що про проведення загальних зборів вони не повідомлялись, участи у зборах, проведених 07.08.2017р. та 08.08.2017р. не приймали.

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить із наступного.

Частиною 1 ст. 167 ГК України визначено, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Відповідно до ст. 116 ЦК України учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом, зокрема, брати участь в управлінні товариством у порядку, визначеному в установчому документі, крім випадків, встановлених законом. Право брати участь в управлінні товариством може бути реалізовано учасником товариства при прийнятті участі у загальних зборах товариства, на яких вирішують ті чи інші питання діяльності товариства.

Верховним Судом України у п. 17 Постанови Пленуму „Про практику розгляду судами корпоративних спорів" від 24.10.2008 р. № 13 роз'яснено, що судам необхідно враховувати, що рішення загальних зборів учасників (акціонерів) та інших органів господарського товариства є актами, оскільки ці рішення зумовлюють настання правових наслідків, спрямованих на регулювання господарських відносин, і мають обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин. У зв'язку з цим підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства можуть бути: порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства; позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах; порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства рішенням загальних зборів.

За приписами п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України Постанови Пленуму „Про практику розгляду судами корпоративних спорів" від 24.10.2008 р. № 13 права учасника (акціонера) товариства можуть бути визнані порушеними внаслідок недотримання вимог закону про скликання і проведення загальних зборів, якщо він не зміг взяти участь у загальних зборах, належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, зареєструватися для участі у загальних зборах тощо. При вирішенні спорів про визнання недійсними рішень загальних зборів господарського товариства з підстав недопущення до участі в них акціонерів (учасників) товариства судам необхідно з'ясувати, чи могла їх відсутність (або наявність) істотно вплинути на прийняття рішення, яке оскаржується.

Правові, організаційні, економічні та соціальні основи функціонування кооперації в Україні регулюються Законом України „Про кооперацію" від 10 липня 2003 року N 1087-IV, ст. 2 якого визначено, що кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об'єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування. При цьому, під виробничим кооперативом слід розуміти кооператив, який утворюється шляхом об'єднання фізичних осіб для спільної виробничої або іншої господарської діяльності на засадах їх обов'язкової трудової участі з метою одержання прибутку.

Статтею 8 Закону України „Про кооперацію" встановлено, що статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність.

У відповідності до ст. 15 Закону України „Про кооперацію" вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу. Рішенням загальних зборів членів кооперативу до компетенції загальних зборів можуть бути віднесені інші питання діяльності кооперативу.

Чергові загальні збори членів кооперативу скликаються правлінням або головою кооперативу у разі потреби, але не рідше одного разу на рік. Про дату, місце, час проведення та порядок денний загальних зборів члени кооперативу повинні бути повідомлені не пізніше ніж за 10 днів до визначеного строку їх проведення.

Позачергові загальні збори членів кооперативу скликаються на вимогу: не менше третини його членів; спостережної ради; ревізійної комісії (ревізора); органу управління кооперативного об'єднання, членом якого він є. Позачергові загальні збори членів кооперативу повинні бути скликані протягом 20 днів з дня надходження такої вимоги. У разі незабезпечення правлінням (головою) кооперативу скликання позачергових загальних зборів вони можуть бути скликані особами, які вимагали їх скликання, протягом наступних 20 днів.

У разі коли з організаційних причин (через територіальне розміщення чи значну чисельність членів кооперативу) проведення загальних зборів членів кооперативу неможливе, статутом кооперативу може бути передбачено скликання зборів уповноважених кооперативу. Кількість членів кооперативу, які мають право делегувати уповноважених, та порядок делегування уповноважених для участі у зборах уповноважених визначаються статутом кооперативу.

Загальні збори членів кооперативу правомочні вирішувати питання, якщо на них присутні більше половини його членів, а збори уповноважених - за наявності не менше двох третин уповноважених. Кожний член кооперативу чи уповноважений кооперативу має один голос, і це право не може бути передано іншій особі.

Рішення загальних зборів членів (зборів уповноважених) кооперативу про прийняття, внесення змін до статуту, вступ до кооперативного об'єднання або вихід з нього та про реорганізацію або ліквідацію кооперативу вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менш як 75 відсотків членів кооперативу, присутніх на загальних зборах кооперативу. З інших питань рішення приймаються простою більшістю голосів членів (уповноважених) кооперативу, присутніх на його загальних зборах. Рішення загальних зборів членів (зборів уповноважених) кооперативу приймаються відповідно до його статуту відкритим або таємним голосуванням.

Встановлені законом вимоги про порядок скликання та проведення загальних зборів мають завданням забезпечити учасникам реальну можливість реалізувати своє право на участь у зборах.

Статтею 12 Закону України „Про кооперацію" передбачено, що основними правами члена кооперативу є: участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління; користування послугами кооперативу; одержання кооперативних виплат та виплат на паї; одержання паю у разі виходу з кооперативу в порядку і в строки, визначені його статутом; право вносити пропозиції щодо поліпшення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб; право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов'язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити.

Наведені законодавчі приписи знайшли своє відображення і у положеннях Статуту СВК „Яровський". Так, умовами п. п. 8.1 Статуту СВК „Яровський" передбачено, що члени кооперативу мають право брати участь в управлінні справами кооперативу в порядку, встановленому установчими документами; мають право на отримання частки доходу, яка підлягає розподілу між членами відповідно до кількості та якості виконаної роботи та суми внесеного паю; на отримання інформації про діяльність кооперативу, в тому числі ознайомлення з даними бухгалтерського обліку, звітності та іншої документації. Члени кооперативу зобов'язані, зокрема, дотримуватись вимог установчих документів, Правил внутрішнього розпорядку, Статуту та виконувати рішення і розпорядження голови, правління та загальних зборів.

Згідно з положеннями п. 13.1 Статуту СВК „Яровський" органами управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу та правління кооперативу.

Відповідно до положень п. п. 13.2, 13.3 Статуту СВК „Яровський" до виключної компетенції зборів належить, зокрема, затвердження Статуту кооперативу, Правил внутрішнього розпорядку та внесення змін та доповнень до установчих документів кооперативу; розгляд питань про прийняття в члени або асоційовані члени кооперативу та виключення з кооперативу. Збори вважаються правомочними, якщо на них присутні більше половини уповноважених членів кооперативу.

Положеннями п. п. 13.4-13.6 Статуту СВК „Яровський" передбачено, що загальні збори проводяться щорічно після закінчення фінансового року. Збори можуть скликатись позачергово за рішенням правління кооперативу або за ініціативою не менше 1/3 уповноважених членів кооперативу. Правління кооперативу приймає рішення про скликання зборів і повідомляє членів кооперативу про час і місце їх проведення та порядок денний не пізніше, ніж за 10 днів. Збори не можуть приймати рішення з питань, що не включені до порядку денного. Рішення зборів приймаються простою більшістю голосів. У випадку рівності голосів, голос голови зборів є вирішальним.

Приписами статті 11 Закону України „Про кооперацію" встановлено, що вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених його статутом. Рішення правління чи голови кооперативу про прийняття до кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами його членів. Порядок прийняття такого рішення та його затвердження визначається Статутом кооперативу.

Відповідно до п. п. 11.1-11.3 Статуту СВК „Яровський" після реєстрації кооперативу будь-яке підприємство чи окрема особа може подати заяву на вступ до членів або до асоційованих членів кооперативу. Правління кооперативу розглядає заяву і при наданні згоди включає питання до порядку денного загальних зборів членів кооперативу щодо прийняття такої особи до кооперативу. Загальні збори членів кооперативу у разі схвалення приймають заявника до членів або асоційованих членів кооперативу. Одночасно загальні збори встановлюють розмір внеску нового члена до пайового фонду, як умову вступу до кооперативу.

Згідно зі ст. 13 Закону України „Про кооперацію" членство в кооперативі припиняється у разі: добровільного виходу з нього; припинення трудової участі в діяльності виробничого кооперативу; несплати внесків у порядку, визначеному статутом кооперативу; смерті члена кооперативу - фізичної особи; ліквідації члена кооперативу - юридичної особи; припинення діяльності кооперативу. Виключення з членів кооперативу може бути оскаржене до суду. Аналогічні положення щодо підстав припинення членства у СВК „Яровський" визначені статутом кооперативу.

Пунктом 2.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" від 25 лютого 2016 року N 4 визначено, що під час розгляду відповідних справ господарські суди мають враховувати, що не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів юридичної особи, є підставами для визнання недійсними прийнятих ними рішень. Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв'язку з порушенням прямих вказівок закону є, зокрема, прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення або у разі неможливості встановлення наявності кворуму (статті 59 та 60 Закону України "Про господарські товариства", статті 41 та 42 Закону України "Про акціонерні товариства", стаття 15 Закону України "Про кооперацію"). Під час вирішення питання про недійсність рішень загальних зборів у зв'язку з іншими порушеннями, допущеними під час їх скликання та проведення, господарський суд повинен оцінити, як ці порушення вплинули на прийняття загальними зборами відповідного рішення.

Слід також зазначити, що у п. 2.16 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" від 25 лютого 2016 року N 4 вказано, що позивачеві не може бути відмовлено у задоволенні вимог про визнання недійсними рішень загальних зборів тільки з мотивів недостатності його голосів для зміни результатів голосування з прийнятих загальними зборами учасників (акціонерів, членів) рішень, оскільки вплив учасника (акціонера, члена) на прийняття загальними зборами рішень не вичерпується лише голосуванням.

Підсумовуючи вище викладені приписи чинного законодавства та проаналізувавши положення статутних документів відповідача, якими встановлено порядок проведення та скликання загальних зборів кооперативу, а також приймаючи до уваги наявні в матеріалах справи докази, господарський суд дійшов до висновку про невідповідність прийнятих загальними зборами рішень, оформлених протоколом №1/08/17 від 07.08.2017р. та протоколом №2/08/17 від 08.08.2017р., вимогам ст. ст. 11, 12, 13, 15 Закону України „Про кооперацію", положенням Статуту СВК „Яровський"..

При цьому, суд зазначає, що СВК „Яровський" взагалі не було надано суду будь-яких доказів на підтвердження повідомлення позивачів про проведення загальних зборів членів кооперативу, що свідчить про фальсифікацію даних про присутність всіх членів, відображених у протоколах від 07.08.2017р. та від 08.08.2017р.. Більш того, представник відповідача у судових засіданнях по даній справі повністю погодився із заявленими до нього вимогами.

Допущенні відповідачем порушення вимог закону та статутних документів, якими врегульовані питання порядку скликання та проведення загальних зборів кооперативу призвели до позбавлення позивачів права на участь в проведенні загальних зборах кооперативу, на яких, в тому числі, розглядалося питання щодо виключення позивачів із складу членів кооперативу, що, в свою чергу, призводе до неможливості встановлення наявності кворуму при проведенні загальних зборів 07.08.2017р. та 08.08.2017р.

Все наведене є безумовною підставою для визнання недійсними рішень, оформлених протоколом №1/08/17 від 07.08.2017р. та протоколом №2/08/17 від 08.08.2017р. відповідно до приписів Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" від 25 лютого 2016 року N 4 та Закону України „Про кооперацію".

Підсумовуючи вищевикладене, суд доходить висновку про законність та обґрунтованість заявлених ОСОБА_2 та ОСОБА_4 позовних вимог до СВК „Яровський".

В силу положень ч. 1 ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується, зокрема, принципом верховенством права.

Згідно вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. В свою чергу, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Разом з тим, ст. 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Підсумовуючи вищевикладене, суд доходить висновку про необхідність задоволення заявлених ОСОБА_2 та ОСОБА_4 позовних вимог до СВК „Яровський" про визнання недійсними рішень загальних зборів кооперативу, оформлених протоколом №1/08/17 від 07.08.2017р. та протоколом №2/08/17 від 08.08.2017р., відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 116 Цивільного кодексу України, ст. 167 Господарського кодексу України, ст. ст. 2, 8, 11, 12, 13, 15 Закону України „Про кооперацію".

Судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 78, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсним рішення загальних зборів членів сільськогосподарського виробничого кооперативу „Яровський" / 68553, Одеська обл., Тарутинський район, село Ярове, вул. Садова, 84, ідентифікаційний код 00855457/, оформлене протоколом загальних зборів №1/08/17 від 07.08.2017р.

3. Визнати недійсним рішення загальних зборів членів сільськогосподарського виробничого кооперативу „Яровський" / 68553, Одеська обл., Тарутинський район, село Ярове, вул. Садова, 84, ідентифікаційний код 00855457/, оформлене протоколом загальних зборів №2/08/17 від 08.08.2017р.

4. Стягнути з сільськогосподарського виробничого кооперативу „Яровський" / 68553, Одеська обл., Тарутинський район, село Ярове, вул. Садова, 84, ідентифікаційний код 00855457/ на користь ОСОБА_2 / АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1/ судовий збір у розмірі 3 200,00 грн. /три тисячі двісті грн. 00 коп./. Наказ видати.

5. Стягнути з сільськогосподарського виробничого кооперативу „Яровський" / 68553, Одеська обл., Тарутинський район, село Ярове, вул. Садова, 84, ідентифікаційний код 00855457/ на користь ОСОБА_4 /АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_2/ судовий збір у розмірі 3 200,00 грн. /три тисячі двісті грн. 00 коп./. Наказ видати.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 85 ГПК України.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 91, 93 ГПК України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повне рішення складено 25 вересня 2017 р.

Суддя С.П. Желєзна