РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/11762/17 20.09.17 р.

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "УНІКА"

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство

"Домінанта"

про стягнення 19 302,69 грн.

Суддя Зеленіна Н.І.

При секретарі судового засідання Ліпіній В.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова Компанія "УНІКА" звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" про стягнення 19 302,69 грн.

Ухвалою суду від 24.07.2017 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 15.08.2017 р.

09.08.2017 р. через відділ діловодства суду від МТСБ України надійшли документи по справі.

11.08.2017 р. через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

15.08.2017 р. судове засідання не відбулось у зв'язку з перебуванням на лікарняному судді Зеленіної Н.І..

Ухвалою суду від 21.08.2017 р. розгляд справи призначено на 30.08.2017 р.

Ухвалою суду від 30.08.2017 р. розгляд справи відкладено на 20.09.2017 р.

Представник позивача у судове засідання 20.09.2017 р. не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Жодних заяв, клопотань через відділ діловодства суду від позивача не надходило.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, проте 20.09.2017 р. через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи, в якому, зокрема останній просить розглядати справу за його відсутності.

У судовому засіданні 20.09.2017 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні у матеріалах справи документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

27.01.2016 р. між Приватним акціонерним товариством "Страхова Компанія "УНІКА" (Страховик, позивач) та ОСОБА_1 укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 005129/4600/0000023, за яким застраховано транспортний засіб марки «Suzuki Vitara», держаний реєстраційний № НОМЕР_1.

23.09.2016 р. в м. Дніпро відбулась ДТП за участю транспортних засобів «Suzuki Vitara», держаний реєстраційний № НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_1 та «ВАЗ» держаний реєстраційний № НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2

Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_3вимог Правил дорожнього руху України.

Внаслідок вказаного ДТП було пошкоджено автомобіль «Suzuki Vitara», держаний реєстраційний № НОМЕР_1, власнику вказаного транспортного засобу була завдана матеріальна шкода, розмір якої відповідно до страхового акту та розрахунку страхового відшкодування становить 18 871,80 грн.

За страховим випадком - ДТП, що сталась за участю застрахованого автомобіля, позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування у загальному розмірі 18 871,80 грн. за платіжними дорученнями № 045740 від 24.12.2013 р. (повідомленням № 00203814 надано згоду на списання 18 871,80 грн. стосовно ремонту автомобіля «Suzuki Vitara», держаний реєстраційний № НОМЕР_1).

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Матеріалами справи підтверджується, що автомобіль НОМЕР_3, яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди, застрахований відповідачем за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ 9716503.

Зазначеним Полісом передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 100 000,00 грн., франшиза - 1 000,00 грн.

Частиною другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 36.4. ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Таким чином, відповідач є особою, яка, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» зобов'язана відшкодувати завдану ДТП шкоду у розмірі та порядку, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, а до позивача, як страховика, який виплатив страхове відшкодування за Договором страхування транспортних засобів, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача як особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні висновки по застосуванню положень закону містяться у постанові судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 25.11.08 р.

Згідно зі ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач проти задоволення позову заперечує, зазначаючи, що позивачем не було сплачено страхове відшкодування по дорожньо-транспортній пригоді, що сталась 23.09.2016 р.

А саме, за платіжним дорученням, наданим позивачем, не можливо ідентифікувати страхову справу, по якій біло здійснено страхове відшкодування позивачем.

Проте, доводи відповідача судом відхиляються, оскільки в матеріалах справи міститься повідомлення № 00203814 в якому зазначено суму платежу, прізвище, ім'я, по батькові власника транспортного засобу, марка та державний номер транспортного засобу та сума вартості ремонту.

Таким чином, суд вважає надані позивачем документи належними і допустимими доказами сплати страхового відшкодування за страховим випадком - дорожньо-транспортній пригоді, що сталась 23.09.2016 р.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком позивача, перевіреним судом та не спростованим у встановленому законом порядку відповідачем, останній за порушення зобов'язань за Договором має сплатити 1 210,55 грн. інфляційних втрат та 3 % річних 220,34 грн.

В порядку, передбаченому ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підтвердженими наявними в матеріалах справи доказами та не спростованими належним чином та у встановленому порядку відповідачем, а відтак такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 43, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 119; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "УНІКА" (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 70 А; ) 17 871 (сімнадцять тисяч вісімсот сімдесят одну) грн. 80 коп. страхового відшкодування, 1 210 (одну тисячу двісті десять) грн. 55 коп. інфляційних втрат, 220 (двісті двадцять) грн. 34 коп. 3 % річних та 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня підписання повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 22.09.2017 р.

Суддя Н.І. Зеленіна