ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2017 року Справа № 910/6356/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого - суддіГрека Б.М., - (доповідача у справі),
суддів :Вовка І.В., Могил С.К.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги1)Науково-виробничого колективного підприємства "МІТІС", 2)Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Політех"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 06.06.17
у справі№910/6356/16
господарського судуміста Києва
за позовомОб'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Політех"
доНауково-виробничого колективного підприємства "МІТІС"
простягнення суми
за участю представників від:
позивачаКального К.Є.(ріш. у/з від 18.02.05),
відповідачаДмитрука С.В. та Малікова В.В. (дов. від 01.01.17),
В С Т А Н О В И В :

Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Політех" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом, зважаючи на уточнення позовних вимог, до Науково-виробничого колективного підприємства "МІТІС" про стягнення боргу на суму 465 324,68 грн. за неналежне виконання зобов'язань по оплаті витрат за: опалення на суму 226 887,01 грн.; утримання будинку та прибудинкової території на суму 106 857,17 грн.; внесками, що нараховані відповідачу як власнику квартир №№11, 20, 21, 121, 123, 151, 163, 165, 185, 186, які знаходяться у будинку за адресою: м. Київ, вул. Борщагівська,145 на суму 131 580,50 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.01.17 у справі №910/6356/16 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Демидов В.О., судді: Ковтун С.А., Цюкало Ю.В.) позов задоволено частково. У частині вимог про стягнення боргу за опалення на суму 10 729,71 грн. та за утримання прибудинкової території на суму 9 308,69 грн. по квартирі №21 за вказаною адресою у період з 01.03.11 по 30.04.15 припинено на підставі п.2 ч.1 ст.80 ГПК України (наявність рішення по господарській справі №910/11537/15 про вирішення спору між тими ж сторонами про той же спір і з тих же підстав за вказаний період). Стягнуто борг за послуги по опаленню та за утримання прибудинкової території на загальну суму 287 175,98 грн., зважаючи на часткову проплату боржником боргу і заявлення про застосування судом строку позовної давності на частину погашеної суми та відповідного переривання строку позовної давності. У решті позову відмовлено.

За результатом апеляційного перегляду, постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.06.17 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Баранець О.М., судді: Сітайло Л.Г., Дідиченко М.А.) рішення місцевого суду скасовано у частині нарахувань боргу за опалення та за утримання прибудинкової території. Зробивши арифметичний перерахунок, суд апеляційної інстанції стягнув борг за вказані послуги на загальну суму 321 332 92 грн. В іншій частині рішення місцевого суду залишено без змін.

Не погоджуючись із судовими актами, відповідач просив касаційний суд їх скасувати у частині задоволених позовних вимог. Скарга мотивована залишенням поза увагою відсутність доказів надання саме позивачем відповідних послуг на вказану суму нарахувань. Оскільки рішенням загальних зборів членів ОСББ "Політех" затверджується лише кошторис, що є планом витрат об'єднання на рік. Фактичний обсяг та вартість послуг може підтверджуватися лише документами від третіх осіб, а саме: договорами з виконавцями (постачальниками) послуг, актами виконаних робіт та банківськими виписками (платіжними дорученнями) на підтвердження оплати виконавцям (постачальникам) за ці послуги, оскільки позивач не є виконавцем цих послуг.

Позивач, не погоджуючись із постановою апеляційної інстанції, просив її змінити та стягнути з відповідача борг за послуги з опалення на суму 321 332,92 грн. та борг по внескам, що нараховані відповідачу як власнику квартир за вказаною адресою на суму 131 580,50 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Політех" діючи відповідно до статуту, затвердженого установчими зборами 18.02.05 (протокол №1 - а.с.176-179 т.2), створене власниками квартир та приміщень багатоквартирного будинку у м. Києві по вул. Борщагівській,145 з метою забезпечення захисту прав його членів та дотримання ними обов'язків щодо належного утримання та використання неподільного і загального майна житлового комплексу, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Завданням та предметом діяльності якого є: належне утримання будинку та прибудинкової території; забезпечення реалізації прав власників приміщень будинку на володіння та користування спільним майном членів об'єднання, забезпечення сприяння членам об'єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов'язань, пов'язаних з діяльністю об'єднання; здійснення господарської діяльності для забезпечення власних потреб (п.п.1.1., 2.2.).

15.08.05 НВКП "МІТІС" (відповідач) передало, а ОСББ "Політех" (позивач) прийняло на баланс вказаний житловий будинок, що підтверджується копією акта приймання-передачі з балансу на баланс від 15.08.05 (а.с.180-184 т.2).

Як вбачається з матеріалів справи, НВКП "МІТІС" у період з 01.03.11 по 30.06.16 було власником квартир: №№11, 20, 21, 121, 123, 151, 163, 165, 185, 186, що не заперечується відповідачем.

Квартира №20 відчужена відповідачем 27.11.12, квартира №165 відчужена 30.07.13 і квартира №11 відчужена 09.08.13, що частково враховано позивачем у розрахунку від 10.10.16 і про що зазначено у поясненнях відповідача від 21.09.16 (а.с.79-87 т.2).

З матеріалів справи вбачається, що 05.02.14 сторони уклали договір №05/02/2014 відносин власника житлового приміщення та ОСББ "Політех" (з протоколом розбіжностей) по квартирі №186 у вказаному будинку, за умовами якого управитель безпосередньо або з дозволу власників шляхом залучення на конкурсних засадах фізичних чи юридичних осіб для надання послуг власнику приміщення з управління неподільним та загальним майном житлового комплексу забезпечує належну його експлуатацію, якісне та своєчасне надання житлово-комунальних послуг, забезпечує відповідні умови користування неподільним та загальним майном власника, а власник приміщення бере участь у витратах на виконання зазначених робіт.

Рішенням господарського суду міста Києва від 10.07.14 у справі №910/8909/14, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.08.14, у задоволенні позову ОСББ "Політех" до НВКП "МІТІС" про спонукання до укладення договору відмовлено повністю.

При цьому судом зазначено, що договір набирає чинності у редакції відповідача з урахуванням протоколу розбіжностей, адже пропозиції власника житлового приміщення (сторони договору) вважаються прийнятими управителем за відсутності факту врегулювання розбіжностей та непередання їх на вирішення суду у встановлений законом 20-денний строк.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав, що незважаючи на факт відсутності між сторонами договірних відносин про надання житлово-комунальних послуг, споживач зобов'язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними, однак відповідач неналежним чином виконує свої обов'язки, тому має борг перед ОСББ "Політех" за період з 01.03.11 по 30.06.16 на загальну суму 465 324,68 грн., що і стало предметом розгляду даної справи.

Задовольняючи позовні вимогу у частині стягнення боргу за опалення вказаного приміщення і утримання будинку та прибудинкової території місцевий суд зазначив, що враховуючи вирішення спору між тими сторонами про той же предмет і з тих же підстав у господарській справі №910/11537/15 щодо стягнення з НВКП "МІТІС" коштів за опалення на суму 10 729,71 грн. та за утримання прибудинкової території на суму 9 308,69 грн. по квартирі №21 за вказаною адресою у період з 01.03.11 по 30.04.15, провадження у господарській справі №910/6356/16 підлягає припинено на підставі п.2 ч.1 ст.80 ГПК України.

Крім того, зважаючи на заявлення відповідачем застосування строку позовної давності по відчуженим квартирам та часткове погашення боргу, суд дійшов висновку про задоволення вимог про стягнення боргу по оплаті вартості послуг з опалення та утримання прибудинкової території на загальну суму 287 175,98 грн.

З приводу вимог про стягнення боргу за внесками, що нараховані відповідачу як власнику квартир №№11, 20, 21, 121, 123, 151, 163, 165, 185, 186, які знаходяться за вищевказаною адресою на суму 131 580,50 грн., то місцевий суд дійшов висновку про їх необґрунтованість, оскільки позивачем не надано суду відповідних щорічних протоколів за результатами загальних зборів, рішеннями яких встановлювалися розміри та цільові призначення внесків, на які претендує позивач.

Частково скасовуючи рішення місцевого суду по сумам нарахувань витрат на опалення та утримання прибудинкової території, суд апеляційної інстанції обґрунтував свій висновок не вірними арифметичними обрахунками зазначеної заборгованості.

Таким чином, суд апеляційної інстанції стягнув борг за вказані послуги на загальну суму 321 332 92 грн., з яких 214 475,75 грн. - за опалення і 106 857,17 грн. - за утримання будинку і прибудинкової території.

В іншій частині рішення місцевого суду залишено без змін.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає висновки попередніх інстанцій передчасними, зважаючи на наступне.

З приводу неналежного виконання зобов'язань по оплаті витрат за опалення.

Частиною 1 ст.714 ЦК України, яка кореспондується з ч.1 ст.275 ГК України, встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Правовідносин, що виникають у сфері надання та споживання ЖКП з теплопостачання між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, регулюються спеціальними законами України "Про житлово-комунальні послуги" та "Про теплопостачання".

Відповідно до ст.1 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" суб'єктами у сфері ЖКП є виробник та виконавець послуг, балансоутримувач, власник та споживач житлово-комунальних послуг. Балансоутримувачем будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд є власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно із законом. Виконавцем є суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Статтею 19 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності визначено суб'єкта господарювання з постачання теплоенергії (теплопостачальну організацію).

Згідно зі ст.1 ЗУ "Про теплопостачання" постачання теплоенергії (теплопостачання) - це господарська діяльність, пов'язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплоенергії на підставі договору. Теплопостачальною організацією є суб'єкт господарської діяльності з постачання споживачам теплоенергії.

Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг від 10.08.12 №278 "Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання теплової енергії" вид господарської діяльності у сфері теплопостачання та у сфері послуг з централізованого водопостачання та водовідведення підлягає ліцензуванню.

Зазначені вище висновки колегії судів касаційної інстанції узгоджуються із позицією ВСУ, викладеною у постанові від 25.05.17 №910/31573/15.

Водночас, як вбачається зі змісту статуту позивача (а.с.205-216 т.1), він не здійснює господарської діяльності з теплопостачання, не є теплопостачальною організацією у розумінні ЗУ "Про теплопостачання" та ліцензіатом у сфері теплопостачання.

За змістом положень ст.ст.509, 607 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають, зокрема, з договорів. Зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

Матеріали справи не містять договорів на надання послуг з централізованого опалення та постачання теплоенергії у гарячій воді за участю позивача з одного боку та мешканцями, власниками та орендарями (споживачами послуг) з іншого, зважаючи на пряму заборону закону та неможливість виконання вказаних послуг позивачем за відсутності відповідної ліцензії.

При цьому, наявні лише: договір на постачання теплоенергії у гарячій воді від 15.08.05 №4541080 (а.с.200-203 т.2) та договір про співпрацю під час надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання гарячої води і розмежування відповідальності від 30.08.16 №0920030 (а.с.291-295 т.1), предметом якого є забезпечення ОСББ "Політех" належних умов для передачі вказаних послуг транзитом (п.1).

Однак, договір від 15.08.05 №4541080 визначає обов'язок ПАТ "Київенерго" виробити та поставити теплову енергію у гарячій воді для потреб опалення та гарячого водопостачання, споживачем якого визначено ОСББ "Політех". Проте, вказана особа не є кінцевим споживачем вказаних послуг у розумінні вимог законів України "Про теплопостачання" та "Про житлово-комунальні послуги". На підтвердження вказаного матеріали справи містять другий договір від 30.08.16 №0920030, яким визначено обов'язок позивача по створенню умов для передачі (транзиту) вказаних послуг ПАТ "Київенерго". При цьому, дата його укладення та чинності даного договору не охоплює оскаржуваний період нарахування послуг.

Обидва договори фактично направлені на створення умов з боку ОСББ "Політех" для належного виконання ПАТ "Київенерго" зобов'язань з вироблення та поставки теплової енергії для потреб кінцевих споживачів - співвласників вказаного будинку.

У зв'язку із вказаним, позивач не є виконавцем послуг з постачання теплоенергії та на законодавчому рівні позбавлений можливості здійснювати будь-які нарахування за комунальні послуги, у тому числі теплопостачання. Саме на ПАТ "Київенерго" (виконавця послуг) покладений обов'язок укласти прямі договори на послуги з центрального опалення та гарячого водопостачання із безпосередніми споживачами цих послуг (фізичними та юридичними особами) або балансоутримувачем (відповідачем) та вчиняти інші дії, передбачені законодавством України.

А тому підстави вимог про стягнення ОСББ "Політех" послуг по опаленню є такими, що не перевірені попередніми інстанціями, оскільки це питання залишено поза судовою увагою.

З приводу неналежного виконання зобов'язань по оплаті витрат за утримання будинку та прибудинкової території.

З матеріалів справи вбачається, що судами витребовувалися докази на підтвердження надання послуг по всіх позовних вимогам, як то опалення, прибирання та утримання будинку, а також по внескам за членство в ОСББ.

Однак, позивачем на вимогу суду надано лише докази щодо теплопостачання у спірний період, а саме: акти ПАТ "Київенерго".

Фактичний обсяг та вартість послуг з утримання будинку та прибудинкової території може підтверджуватися лише документами від третіх осіб, а саме: договорами з виконавцями (постачальниками) послуг та банківськими виписками (платіжними дорученнями тощо) на підтвердження оплати виконавцям (постачальникам) за ці послуги, оскільки, позивач не є виконавцем цих послуг. Також, у матеріалах справи немає, ані посилань, ані згадок про існування таких документів.

Наразі, доказів надання інших послуг та їх фактичного споживання відповідачем суду не надано також.

Висновки судів щодо сум нарахування боргу за послуги з утримання будинку та прибудинкової території є передчасними, оскільки матеріали справи не містять жодного документа, який би підтверджував, що позивач визнавав та відображав у своєму бухгалтерському обліку дебіторську заборгованість відповідача за спірний період по послугам з утримання будинку та прибудинкової території. До того ж, витребувані судами документи на підтвердження вказаного боргу, як то протоколи загальних зборів ОСББ, бюджети та звіти про їх виконання, належним чином не проаналізовані, оскільки їх зміст не містить доказів на підтвердження дебіторської/кредиторської заборгованості по вказаним послугам.

При цьому, колегія суддів касаційної інстанції має зауважити, що особа, яка є власником приміщення будинку, в якому створено ОСББ, зобов'язана здійснювати платежі та внески на утримання і ремонт спільного майна незалежно від членства в об'єднанні, але за наявності підтверджених витрат на управління, утримання та збереження будинку. Вказані висновки аналогічні позиції ВСУ, викладеної у постанові від 11.11.15 у справі №3-945гс15.

Отже, підставність нарахувань заборгованості по послугам з прибирання та утримання будинку, судами належним чином залишилася не перевіреною.

З приводу вимог про сплату внесків, що нараховані відповідачу як власнику квартир №№11, 20, 21, 121, 123, 151, 163, 165, 185, 186, які знаходяться у будинку за адресою: м. Київ, вул. Борщагівська,145.

Статтями 1, 4 ЗУ "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" (у відповідній редакції) визначено, що об'єднання співвласників багатоквартирного будинку - це юридична особа, створена власниками для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання неподільного та загального майна. Об'єднання створюється для забезпечення і захисту прав його членів та дотримання їхніх обов'язків, належного утримання та використання неподільного і загального майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Основна діяльність об'єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав власників приміщень на володіння та користування спільним майном членів об'єднання, належне утримання будинку та прибудинкової території, сприяння членам об'єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов'язань, пов'язаних з діяльністю об'єднання.

Для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов'язків об'єднання має право: вимагати відшкодування збитків, заподіяних неподільному та загальному майну об'єднання з вини власника або інших осіб, які користуються його власністю; вимагати своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об'єднання платежів, зборів і внесків від власників приміщень, а також відрахувань до резервного і ремонтного фондів (ст.17 ЗУ "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку").

Оскільки відповідач є власником квартир у багатоквартирному будинку, а позивач є його балансоутримувачем і управителем, то у силу вищевказаних норм ЗУ " Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку", ЗУ "Про житлово-комунальні послуги", відповідач зобов'язаний нести участь у витратах не тільки на утримання будинку і прибудинкової території, а має сплачувати всі, встановлені Законом та статутом об'єднання платежі, збори і внески, як власник цих приміщень і у разі підтвердження таких витрат сума боргу підлягає стягненню (аналогічна правова позиція викладена у постановах ВСУ від 01.04.15 у справі № 3-28гс15 та від 27.01.16 у справі № 3-1028 гс15).

У свою чергу, відповідно до приписів ч.2 ст.21 ЗУ "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів, встановлюються загальними зборами об'єднання відповідно до законодавства та статуту об'єднання.

Проте, судами не досліджені обставини, пов'язані з належним встановленням порядку сплати, переліку та розміру внесків і платежів співвласників, а також залишено поза увагою визначені статутом строки сплати співвласниками відповідних внесків та платежів.

Щодо можливості застосування строку позовної давності та його переривання при вирішенні спору.

Для належного захисту порушеного права суттєве значення має встановлення початкового моменту перебігу позовної давності та вірність правил її обчислення, оскільки від них залежить вірність застосування норм матеріального права.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Відповідно до абз.1 ч.5 ст.261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

У дослідженні обставин, пов'язаних із вчиненням зобов'язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (ч.1 ст.264 ЦК України), господарські суди мають у кожному випадку встановлювати, коли саме вчинені боржником відповідні дії (по періодах і датах), маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише у межах строку давності, а не після його спливу.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, може, відноситися факт часткової сплати боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

При цьому, якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Наразі, для застосування приписів ст.264 ЦК України щодо переривання позовної давності на підставі часткової сплати боржником основного боргу, судам належало встановити характер періодичності платежів та їх конкретних дат, а також початковий момент перебігу позовної давності, що неправомірно було залишено поза увагою судів попередніх інстанцій.

Отже, правомірність нарахування і стягнення заявлених витрат по опаленню, утриманню прибудинкової території та внескам, що нараховані відповідачу як власнику зазначених квартир має бути здійснено у контексті належного аналізу доказів правомочності позивача на здійснення таких нарахувань, документів на підтвердження надання ОСББ "Політех" послуг по всім позовним вимогам, а також, зважаючи на часткову сплату відповідачем зазначених послуг, встановити характер періодичності платежів та їх конкретних дат, у контексті початкового моменту перебігу позовної давності, періоду переривання та поновлення її строку. Для цього має ставитися питання щодо проведення відповідної експертизи, оскільки повинна бути встановлена співрозмірність витрат позивача на виконання зазначених послуг реальному об'єму їх виконання (по датах і періодах), відповідно до правомочностей такого виконання, врахувавши тим самим інтереси обох сторін.

За таких обставин Вищий господарський суд позбавлений можливості ухвалити рішення по суті спору, так як не всі обставини справи є з'ясованими, а відтак, спір стосується не правозастосування, а встановлення обставин справи, що не відноситься до компетенції Вищого господарського суду України. Тому ухвалені у справі судові акти підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до місцевого господарського суду.

При новому розгляді, суду слід з'ясувати наведені у цій постанові обставини справи, дослідити наявні у справі докази, у тому числі, усі письмові пояснення та доводи сторін, надавши їм належну правову оцінку, ухвалити законне рішення, відобразивши мотиви обґрунтованості доводів сторін чи їх відхилення

Під час нового розгляду справи суду слід врахувати, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального закону і всебічно перевіривши обставини, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, а обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, підтвердженими у судовому засіданні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги Науково-виробничого колективного підприємства "МІТІС" та Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Політех" задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 06.06.17 та рішення Господарського суду міста Києва від 12.01.17 у справі №910/6356/16 скасувати.

Справу повернути на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Головуючий - суддя Б. М. Грек

Судді І. В. Вовк

С. К. Могил