УХВАЛА

18.09.2017Справа № 910/9956/17
За позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мотозаводець-6»

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про розірвання Договору оренди нежитлового приміщення, стягнення орендної плати, суми трьох відсотків річних та інфляційних втрат у розмірі 30 759,55 грн.

Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача: Мирутенко Н.М., керівник; Титечко О.П., адвокат;

від відповідача: ОСОБА_4, за довіреністю; ОСОБА_1

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва були передані позовні вимоги Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мотозаводець-6» (далі - позивач) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач) про розірвання Договору оренди нежитлового приміщення, стягнення орендної плати, суми трьох відсотків річних та інфляційних втрат у розмірі 30 759,55 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.06.2017 порушено провадження у справі № 910/9956/17, розгляд справи призначено на 24.07.2017.

30.06.2017 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником відповідача було заяву про ознайомлення з матеріалами справи.

21.07.2017 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником відповідача було подано клопотання про відкладення розгляду справи.

У судове засідання 24.07.2017 представник позивача з'явився, подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд розірвати договір оренди нежитлового приміщення № 5 від 01.06.2001 та стягнути з відповідача 26426,93 грн. заборгованості з орендної плати, 10102,09 грн. інфляційних втрат, 1268,48 грн. 3% річних.

Крім того, представником позивача в судовому засіданні також заявлено клопотання про витребування доказів та клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Представник відповідача в засідання суду 24.07.2017 не з'явився.

Дослідивши в судовому засіданні подану позивачем заяву про збільшення розміру позовних вимог, суд прийняв її до розгляду.

За результатами розгляду клопотання позивача про витребування доказів, суд дійшов висновку про необхідність його задоволення.

У судовому засіданні представник позивача подав клопотання про продовження строків розгляду справи.

Враховуючи вищезазначене клопотання та з метою створення сторонам необхідних умов для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, забезпечення рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, суд його задовольнив та продовжив строк вирішення спору у справі №910/9956/17 на п'ятнадцять днів.

Враховуючи неявку представника відповідача в судове засідання, а також у зв'язку з невиконанням відповідачем вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 20.06.2017 про порушення провадження у справі № 910/9956/17 та задоволенням клопотання про витребування нових доказів, розгляд справи було відкладено на 04.09.2017.

31.08.2017 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником відповідача було подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи та відзив на позовну заяву.

Також, 01.09.2017 представником відповідача було подано клопотання про здійснення технічної фіксації, клопотання про зупинення провадження у справі та повідомлення слідчих органів про вчинення злочину та клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

01.09.2017 представником позивача було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи та клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

04.09.2017 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником позивача було подано письмові заперечення на відзив відповідача.

У судове засідання представники позивача з'явились та подали клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Представники відповідача у судове засідання 04.09.2017 з'явились та надали пояснення по справі.

Розглянувши у судовому засіданні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі та повідомлення слідчих органів про вчинення злочину, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 4 ст. 90 ГПК України, якщо при вирішенні господарського спору господарський суд виявить у діяльності працівників підприємств та організацій порушення законності, що містять ознаки кримінального правопорушення, господарський суд надсилає про цей факт повідомлення прокурору або органу досудового розслідування.

При цьому, згідно з ч. 22 ГПК України сторони мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії, брати участь в господарських засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання, давати усні та письмові пояснення господарському суду, наводити свої доводи і міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу, заперечувати проти клопотань і доводів інших учасників судового процесу, оскаржувати судові рішення господарського суду в установленому цим Кодексом порядку, а також користуватися іншими процесуальними правами, наданими їм цим Кодексом.

Таким чином, Господарським-процесуальним кодексом не передбачено можливості подання з ініціативи сторони клопотання про повідомлення слідчих органів про вчинення злочину, оскільки ст. 90 ГПК України передбачає саме виявлення судом при вирішення спору порушень законності, а не порушень, що мали місце поза межами предмету спору, та жодним чином не ставиться в залежність від наявності або відсутності клопотань сторін, в зв'язку з чим, суд не приймає до розгляду клопотання відповідача про повідомлення слідчих органів.

В свою чергу, згідно з ст. 79 ГПК України, господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадках:

1) призначення господарським судом судової експертизи;

2) надсилання господарським судом матеріалів прокурору або органу досудового розслідування;

3) заміни однієї з сторін її правонаступником.

Однак, судом не встановлено наявності обставин необхідних для зупинення провадження у справі, в зв'язку з чим суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.

У судовому засіданні 04.09.2017 судом було оголошено перерву до 18.09.2017.

04.09.2017 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником відповідача було подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

12.09.2017 представником відповідача було подано клопотання про знайомлення з матеріалами справи.

Також, 15.09.2017 представником відповідача були подані додаткові письмові пояснення до відзиву та додаткові пояснення.

Представники сторін у судове засідання 18.09.2017 з'явились та надали усні пояснення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про необхідність припинення провадження у справі, з огляду на наступне.

Згідно ст. 13 ГПК України «Справи, підсудні місцевим господарським судам», місцеві господарські суди розглядають у першій інстанції усі справи, підвідомчі господарським судам.

У відповідності із ст. 12 ГПК України, господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім:

- спорів про приватизацію державного житлового фонду;

- спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов;

- спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін;

- спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів;

- інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, правами та обов'язками учасників (засновників, акціонерів, членів) такої особи, крім трудових спорів;

4-1) справи у спорах між господарським товариством та його посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, завданих такою посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю);

5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери;

6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів;

7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України;

8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

9) справи у спорах, підвідомчих господарським судам, щодо порушення прав інтелектуальної власності з використанням мережі Інтернет.

Статтею 21 ГПК України передбачено, що сторонами в судовому процесі є позивач і відповідач. Позивачами є підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є юридичні особи та у випадках, передбачених цим Кодексом, - фізичні особи, яким пред'явлено позовну вимогу.

Згідно ст.1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Тож враховуючи приписи ст. 21 ГПК України відповідачами у господарському судочинстві можуть бути суб'єкти підприємницької діяльності, підприємства та організації зазначені у вищевказаній статті.

Відповідно до п.п.1,2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 № 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» підвідомчість - це визначена законом сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції (ст.12 ГПК України). Господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 ГПК України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Таким чином, справи, де позивачем і/або відповідачем є не юридична особа не підвідомчі господарським судам за правилами Господарського процесуального кодексу України.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності. (частина 2 статті 1 ГПК України).

Відповідно до положень п. 4 ст. 12 ГПК України господарським судам, зокрема, підвідомчі справи за участю фізичних осіб, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Згідно з ст. 167 ГК України під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

При вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України. Зокрема, господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України, то господарський суд припиняє провадження у справі у відповідності до з п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, договір № 5 оренди нежитлового приміщення від 01.06.2001, що визначений позивачем в якості предмету спору та який останній просить суд розірвати та стягнути існуючу заборгованість з орендної плати та нарахованих на неї 3% річних та інфляційних, укладений між Житлово-будівельним кооперативом «Мотозаводець-6» та фізичною особою ОСОБА_1, яка при укладенні вказаного договору не виступала як фізична особа - підприємець. Тобто, вищенаведений спір є цивільно-правовим.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що спір за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мотозаводець-6» до ОСОБА_1 про розірвання Договору оренди нежитлового приміщення, стягнення орендної плати, суми трьох відсотків річних та інфляційних втрат у розмірі 30 759,55 грн. за своїм суб'єктним складом не підвідомчій господарським судам.

За змістом п.1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження по справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах.

Припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 4.2.5 постанови Пленуму № 18 від 26.12.2011р. роз'яснено, що провадження у справі підлягає припиненню з посиланням на пункт 1 частини першої статті 80 ГПК, якщо при розгляді справи буде встановлено, що позов подано позивачем або до відповідача, який не має статусу юридичної особи або громадянина - суб'єкта підприємницької діяльності і не є учасником корпоративних відносин.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про припинення провадження у справі на підставі п.1 ч.1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, оскільки даний спір не підлягає вирішенню в господарських судах.

Суд звертає увагу позивача на наслідки припинення провадження у справі, вказані в частині 2 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, зокрема у випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Частиною 3 статті 80 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що про припинення провадження у справі виноситься ухвала, в якій мають бути вирішені питання про розподіл між сторонами господарських витрат, про повернення судового збору з бюджету, а також можуть бути розв'язані питання про стягнення штрафів, передбачених у пунктах 4 і 5 частини другої статті 83 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Оскільки, позивачем не заявлено про повернення судового збору, то сплачений судовий збір наразі не повертається. Водночас позивач не позбавлений права звернутися до суду з клопотанням про повернення судового збору сплаченого за подання даного позову до суду.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 80, ч. 3 ст. 80, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Провадження у справі № 910/9956/17 припинити.

2. Ухвала може бути оскаржена у встановленому законом порядку.

Суддя О.А. Грєхова