КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" вересня 2017 р. Справа№ 910/5059/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Агрикової О.В.

Мартюк А.І.

за участі секретаря судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Журавель Р.О. довіреність № б/н від 15.03.17

від відповідача: Кириленко І.І. довіреність № б/н від 24.04.17

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Тріумф"

на рішення Господарського суду міста Києва від 08 червня 2017 року

у справі № 910/5059/17 (суддя Турчин С.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Тріумф"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "Укркапітал"

про стягнення 2 838 382,92 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Тріумф" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, про стягнення 2838382,92 грн., з яких 1249590,44 грн. основний борг, 93292,51 грн. - пеня, 1382934,51 грн. - інфляційні втрати, 112565,81 грн. - 3% річних (т. І, а.с.9-16, т.IV, а.с. 72-74).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08 червня 2017 року у справі № 910/5059/17 в задоволенні позову відмовлено з підстав пропущення позивачем строку позовної давності про застосування якої було заявлено відповідачем (т.IV, а.с.84-91).

22 червня 2017 року ТОВ "Будівельна компанія "Тріумф" звернулось з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 08 червня 2017 року у справі №910/5059/17, в якій просить зазначене рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 липня 2017 року апеляційну скаргу ТОВ "Будівельна компанія "Тріумф" на рішення Господарського суду міста Києва від 08 червня 2017 року у справі №910/5059/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Пономаренко Є.Ю.

06 липня 2017 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Тріумф" на рішення Господарського суду міста Києва від 08 червня 2017 року у справі №910/5059/17 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Пономаренко Є.Ю. та призначено до розгляду на 01 серпня 2017 року.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 31 липня 2017 року, у зв'язку з перебування судді Пономаренка Є.Ю., який входить до складу колегії суддів і не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, для розгляду справи №910/5059/17, сформовано колегію суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Мартюк А.І.

01 серпня 2017 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Тріумф" на рішення Господарського суду міста Києва від 08 червня 2017 року у справі №910/5059/17 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Мартюк А.І. та призначено до розгляду на 19 вересня 2017 року.

У судовому засіданні 19 вересня 2017 року представник ТОВ "Будівельна компанія "Тріумф" надав пояснення, в яких підтримав доводи апеляційної скарги та просив їх задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

Представник ТОВ "Інвестиційна компанія "Укркапітал" в судовому засіданні 19 вересня 2017 року надав пояснення, в яких заперечував проти доводів, викладених в апеляційній скарзі та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Згідно з частиною першою статті 99 ГПК в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених розділом XII ГПК.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

06 червня 2011 року між ТОВ "Інвестиційна компанія "Укркапітал" (далі - відповідач), як замовником та ТОВ "Будівельна компанія "Тріумф" (далі - позивач), як підрядником укладено Договір № 061 на виконання підрядних робіт (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого замовник доручає і оплачує, а підрядник зобов'язується відповідно до виконавчої документації, завдання замовника, умов Договору, діючих будівельних норм і правил та чинного законодавства України, в обумовлений Договором строк, на свій ризик, власними силами або залученими, матеріалами і обладнанням виконати та здати замовнику комплекс будівельно-монтажних, опоряджувальних та інших робіт по "Реконструкції бази відпочинку "Бескид" в с. Мисливка, Долинський р-н, Івано-Франківська обл. (т.І, а.с. 26-32).

Згідно з п. 2.1 Договору, загальна вартість робіт визначається на підставі динамічної договірної ціни, що є невід'ємною частиною Договору. Загальна вартість робіт складає 17 659 783,00 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 2943297,17 грн.

Згідно з п. 2.5 Договору, остаточна вартість робіт визначається за фактичними обсягами виконаних робіт. У випадку збільшення/зменшення обсягу робіт сума оплати збільшується/зменшується відповідно фактичному обсягу робіт.

Розрахунки за даним Договором здійснюються у національній валюті України шляхом перерахування безготівкових сум грошових коштів на поточні рахунки сторін (п. 2.7 Договору).

За змістом п. 2.12. Договору, фінансування за даним договором здійснюється у національній валюті України є поетапним і складається з авансового платежу та остаточного платежу на підставі актів виконаних робіт. Графік фінансування (Додаток № 3), який є невід'ємною частиною Договору.

Наступні розрахунки здійснюються на підставі актів виконаних робіт (форма КБ-2В), довідки про вартість виконаних робіт (форма КБ-3), актів на приховані роботи і виконавчої документації (п. 2.13).

Згідно з п. 9.1 Договору, прийом-передача виконаних робіт у відповідності з даним договором оформляється сторонами шляхом підписання Акту здачі-приймання виконаних робіт КБ-2в, Довідки про вартість виконаних робіт КБ-3, актів на приховані роботи і виконавчої документації, які підписуються сторонами після виконання етапу робіт або завершення всього комплексу робіт, згідно договору та кошторису.

Даний Договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (п. 15.4 Договору).

Між сторонами погоджено та підписано Додатки до Договору, а саме: "Договірна ціна. Кошторис" на загальну суму 17659783,00 грн., "Графік виконання будівельних робіт", "Графік фінансування будівельних робіт", "перелік і обсяг робіт" (т.І, а.с. 33, 34, 35, 36).

Позивачем на виконання умов договору за період з червня 2011 по січень 2012 виконано, а відповідачем прийнято роботи на загальну суму 28449595,44 грн., що підтверджується Актами приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в). Вказані акти підписані представниками сторін скріплені печатками підприємств та не містять будь-яких зауважень зі сторони відповідача, як замовника.

Аналогічна інформація щодо вартості виконаних робіт міститься Довідках про вартість виконаних будівельних робіт/та витрати/ (форма № КБ-3) (т.І, а.с. 37-269, т.ІІ, 1-199).

31.10.2013 р. позивач звертався до відповідача з листом № 18, у якому зазначив про те, що позивачем «було виконано повний комплекс робіт за договором № 61, проте відповідачем ці роботи були оплачені не у повному обсязі, в результаті чого у відповідача утворилась заборгованість на суму більшу ніж 1000000 грн.». Враховуючи викладене позивач просив відповідача надати свої пропозиції щодо можливих варіантів вирішення спірного питання, протягом трьох робочих днів з моменту отримання зазначеного листа. Вказаний лист отримано відповідачем 31.10.2013 р., що підтверджується відповідною відміткою на титульній сторінці зазначеного листа (т.ІІІ, а.с. 236-237).

Листом від 17.07.2014 р. відповідач повідомив позивача про те, що заборгованість за Договорами підряду від 10.05.2011 р. № 10052 і від 06.06.№ 061 буде гарантовано погашена у повному обсязі у найближчий час по мірі надходження грошових коштів на розрахункові рахунки відповідача (т.ІІІ, а.с. 238).

Позивач посилається на те, що він також звертався до відповідача з листом від 17.01.2017 р. № 170117/3 у якому просив сплатити протягом 10 днів в т.ч. заборгованість за Договорами № 10052 та № 061 (т.ІІІ, а.с. 239-241, 242-244).

Позивач зазначає, що за виконані ним роботи відповідач розрахувався лише частково, а саме на суму 27200005,00 грн., у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у сумі 1 249 590,44 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача. Крім того, у зв'язку із наявністю заборгованості за договором у розмірі 1249590,44 грн. та простроченням виконання грошового зобов'язання, позивач просив стягнути з відповідача також 93292,51 грн. - пені за період з 16.02.2012 р. по 16.08.2012 р., 1382934,51 грн. - інфляційних втрат за період з березня 2012 року по квітень 2017 року, 112565,81 грн. - 3% річних за період з 09.06.2014 р. по 08.06.2017 р.

Надаючи оцінку вказаним обставинам колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 статті 837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (ч. 1 ст. 854 ЦК України).

Положеннями п. 2.10 Договору встановлено, що оплату фактично виконаних робіт замовник здійснює протягом 5-ти банківських днів після підписання форм КБ-2в та КБ-3. У разі відсутності на день оплати грошових коштів у замовника, замовник зобов'язаний у 3-х денний термін письмово попередити підрядника щодо терміну затримки сплати виконаних робіт.

Відповідно до наявних у матеріалах справи копій виписок банку за особовим рахунком позивача за загальний період з 08.06.2011 р. по 20.03.2012 р. відповідачем сплачено на користь позивача 27200005,00 грн. (т.ІІІ, а.с. 200-235).

Враховуючи викладене та те, що відповідачем не надано доказів здійснення оплати заборгованості у розмірі 1 249 590,44 грн. у встановлені договором строки, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості у визначеному позивачем розмірі.

При цьому оскільки, предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за Договором № 061, а договори поворотної безвідсоткової фінансової допомоги не є предметом розгляду даної справи, доказів проведення зарахування зустрічних однорідних вимог за вказаними договорами матеріали справи не містять, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що посилання відповідача на наявність заборгованості позивача за договорами поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, не впливає на вирішення спору у даній справі та на розмір заборгованості за Договором № 061.

Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо безпідставності тверджень відповідача про те, що позивач здійснював будівництво без відповідно оформлених дозвільних документів, оскільки усі Акти приймання виконаних будівельних робіт підписані зі сторони відповідача без зауважень та заперечень, скріплені печаткою товариства, а також містять завірений печаткою інженеру технічного нагляду напис "Об'єм перевірено".

З огляду на те, що відповідно до ст. 36 ГПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, колегія суддів зазначає, що надані відповідачем документи не можуть буди прийняті до уваги колегії суддів ще й з тих підстав, що не відповідають вимогам пункту 5.27 Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003", затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 № 55, оскільки не завірені належним чином.

25 квітня 2017 року, відповідачем подано заяву про сплив позовної давності, яку мотивовано тим, що позов у даній справі подано 29.03.2017 р., строк оплати за актами виконаних робіт встановлено протягом 5-ти банківських днів після підписання зазначених актів. Враховуючи викладене та те, що Акти № 68 та № 69 за січень 2012 року, які не були оплачені відповідачем, підписано сторонами 30.01.2012 р., строк позовної давності, на думку відповідача має відраховуватись від 07.02.2012 р. та закінчуватись 07.02.2015 р. Також відповідач просив застосувати позовну давність і до вимог щодо стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних (т.IV, а.с. 1-2).

Згідно із статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа доповідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з ч. 5 с. 261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, яку відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ як джерело права, позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Боржник має певні матеріально-правові права, які безпосередньо пов'язані з позовною давністю. Будь-який суд національної юрисдикції, вирішуючи питання про пропуск кредитором позовної давності, фактично вирішує питання не тільки про право кредитора на звернення до суду за захистом свого порушеного права, але й про право боржника бути звільненим від переслідування або притягнення до суду (рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2011 р. у справі "ВАТ "Нафтова компанія "ЮКОС" проти Росії").

Відповідно до п. 2.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів", якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, то суд зобов'язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України та вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв'язку зі спливом позовної давності, або, за наявності поважних причин її пропущення, - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму ЦК України).

Відповідно до п. 15.4. Договору, даний договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Проте, у абз. 4 п. 3.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" зазначено, що умова укладеного сторонами договору про те, що останній діє до повного виконання зобов'язань не є умовою про збільшення позовної давності, оскільки остання за своєю правовою природою є певним періодом у часі (ч. 1 ст. 251, ст. 256 ЦК України), який починається від конкретного дня і спливає також у певний момент часу.

Відповідач був зобов'язаний сплатити позивачу заборгованість у розмірі 1249590,44 грн. у строк з 31.01.2012 р. по 07.02.2012 р., і з 08.02.2012 розпочалось прострочення виконання відповідачем зобов'язання.

Відповідно до п. 4.4.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів", у дослідженні обставин, пов'язаних із вчиненням зобов'язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (ч. 1 ст. 264 ЦК України), господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належать в т.ч.: визнання пред'явленої претензії; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

31.10.2013 р. позивач звертався до відповідача з листом № 18, у якому зазначив про те, що позивачем було виконано повний комплекс робіт за договором №061, проте відповідачем ці роботи були оплачені не у повному обсязі, в результаті чого у відповідача утворилась заборгованість на суму більшу ніж 1000000 грн. Враховуючи викладене позивач просив відповідача надати свої пропозиції щодо можливих варіантів вирішення спірного питання, протягом трьох робочих днів з моменту отримання зазначеного листа. Вказаний лист отримано відповідачем 31.10.2013 р., що підтверджується відповідною відміткою на титульній сторінці зазначеного листа (т.ІІІ, а.с. 236-237).

Листом від 17.07.2014 р. відповідач повідомив позивача про те, що заборгованість за Договорами підряду від 10.05.2011 р. № 10052 і від 06.06.№ 061 ( без зазначеня сум ) буде гарантовано погашена у повному обсязі у найближчий час по мірі надходження грошових коштів на розрахункові рахунки відповідача (т.ІІІ, а.с. 238).

На думку позивача, лист відповідача 17.07.2014 р. є відповіддю на лист вих. № 18.

Вказане не відповідає дійсності, оскільки лист від 17.07.2014 р. не направлений відповідачем позивачу протягом місячного строку з дня одержання листа вих. № 18, взагалі не містить посилань на лист вих. № 18, та суперечить вимогам статей 7-8 ГПК України, тому відповідно відсутні правові підстави розцінювати даний лист відповідача як відповідь на лист вих. № 18.

Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду України від 09.09.2016 р. у справі № 761/14514/14-ц: "якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу."

Лист відповідача 17.07.2014 р. № 18 є окремим документом, що свідчить про визнання відповідачем наявності у нього заборгованості перед позивачем, проте, оскільки з цього листа неможливо встановити обсяг зобов'язань, які відповідач гарантував виконати, у колегії суддів відсутні підстави вважати, що строк позовної давності щодо заявленої до стягнення заборгованості переривався.

Враховуючи вищезазначене, та беручи до уваги клопотання відповідача про застосування строків позовної давності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що з огляду на сплив позовної давності, вимоги позивача про стягнення боргу в розмірі 1249590,44 грн. задоволенню не підлягають.

Крім того оскільки відповідно до положень ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги, колегія суддів погоджується також і з висновком суду першої інстанції про те, що не підлягають задоволенню і вимоги про стягнення 93 292,51 грн. пені, 1382934,16 грн. інфляційних втрат, 112565,81 3% річних, які заявлені також з пропуском позовної давності.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Рішення Господарського суду міста Києва від 08 червня 2017 року у справі №910/5059/17 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Тріумф" на рішення Господарського суду міста Києва від 08 червня 2017 року у справі №910/5059/17 задоволенню не підлягає.

Судові витрати, згідно до ст. 49 ГПК України покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, п. 1 ч.1 ст. 103, ст. 105 ГПК, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Тріумф" на рішення Господарського суду міста Києва від 08 червня 2017 року у справі №910/5059/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 08 червня 2017 року у справі №910/5059/17 залишити без змін.

3. Справу №910/5059/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 109 ГПК України.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді О.В. Агрикова

А.І. Мартюк