ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"25" вересня 2017 р.Справа № 916/1603/17

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі Г.С. Граматик

за участю представників:

від позивача не зявився;

від відповідачів:

1) ТОВ „Совагро не зявився;

2) ТОВ „Агрофірма Колос ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „Ніко-Тайс до Товариства з обмеженою відповідальністю „Совагро та Товариства з обмеженою відповідальністю „Агрофірма Колос про солідарне стягнення 45103,14 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Компанія „Ніко-Тайс звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю „Совагро та Товариства з обмеженою відповідальністю „Агрофірма Колос про солідарне стягнення з відповідачів пені в сумі 412,40 грн., інфляційних втрат в сумі 260,32 грн., штрафу в сумі 41,18 грн., 30% річних в сумі 391,48 грн. за договором поруки № 31-08-2016 від 30.08.2014 р., на підставі угоди № 197/07-12 про заміну кредитора у зобовязанні від 02.07.2012 р. та договору № КГ-81-04-2009 від 17.04.2009 р. купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу, посилаючись на наступне.

17 квітня 2009 року між ТОВ „Тридента Агро та ТОВ «Агрофірма Колос» укладено договір № КГ-81-04-2009 купівлі-продажу на умовах відстрочення платежу. Відповідно до умов даного договору ним визначалися умови купівлі-продажу засобів захисту рослин.

Як вказує позивач, у звязку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням ТОВ «Агрофірма Колос» взятого на себе грошового зобовязання щодо оплати вартості отриманого товару згідно договору № КГ-81-04-2009 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 17 квітня 2009 року, 28 грудня 2009 року ТОВ „Тридента Агро звернулось до господарського суду Кіровоградської області із позовною заявою про стягнення із ТОВ «Агрофірма Колос» заборгованості за поставлений товар у сумі 98994,28 грн. та штрафні санкції за період із 01.08.2009 р. по 28.12.2009 р. згідно договору № КГ-81-04-2009 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 17 квітня 2009 р. Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 03 березня 2010 р. у справі № 9/2 позовні вимоги ТОВ «Триденто Агро» задоволено.

Постановою ВДВС Маловисківського РУЮ від 12.11.2010 р. про закінчення виконавчого провадження щодо примусового виконання рішення господарського суду Кіровоградської області від 03 березня 2010 р. у справі № 9/2 встановлено, що заборгованість за поставлений товар у сумі 98994,28 грн. згідно договору № КГ-81-04-2009 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 17 квітня 2009 р. було погашено 10 вересня 2010 р.

Згідно п. 8.1 договору за невиконання або неналежне виконання умов договору сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Згідно п. 8.2 договору за прострочення виконання зобовязання покупець зобовязаний

сплатити на користь продавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 8.4. договору за несплату або несвоєчасну оплату товару покупець сплачує штраф у розмірі 20% від вартості неоплаченого товару.

Відповідно п. 8.3 договору сторони, відповідно до ст. 259 ЦК України, домовились про те, що строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій становить пять років з моменту підписання даного договору. Крім цього, сторони, відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України, домовились про те, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязань за даним договором, здійснюється протягом пяти років.

В п. 8.6 договору сторони дійшли згоди, що згідно п. 2 ст. 625 ЦК України покупець у випадку прострочення оплати товару за користування коштами продавця сплачує на користь остатнього 30% річних.

Так, позивач зазначає, що у ТОВ „Тридента Агро виникло право вимоги щодо нарахування заборгованості у вигляді дооцінки вартості товару (курсової різниці), пені, 30% річних, штрафу та інфляційних втрат за період, що був охоплений рішенням господарського суду Кіровоградської області від 03.03.2010 р. у справі № 9/2.

Як вказує позивач, 26 січня 2011 р. між ТОВ „Тридента Агро та ТОВ «Незалежна Юридична Компанія» було укладено угоду № НЮК-251-ТА про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст. 512-519 ЦК України), відповідно до якої, первісний кредитор - ТОВ „Тридента Агро відступає новому кредитору - ТОВ «Незалежна Юридична Компанія» право вимоги виконання ТОВ «Агрофірма Колос» (боржник) зобовязання щодо сплати розміру заборгованості у вигляді дооцінки вартості товару (курсової різниці), пені, 30% річних, штрафу та інфляційних втрат, набутих первісним кредитором на підставі договору № КГ-81-04-2009 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 17 квітня 2009 р. та договору № КГ-118-09-2009 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 16 вересня 2009 р., у звязку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобовязання згідно вищевказаних договорів.

Відповідно до умов угоди № НЮК-251-ТА новий кредитор одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника сплати грошової суми в нарахованому розмірі заборгованості у вигляді дооцінки вартості товару (курсової різниці), пені, 30% річних, штрафу та інфляційних втрат, за період існування прострочення виконання боржником грошового зобовязаній згідно договору № КГ-81-04-2009.

На виконання умов даної угоди, ТОВ „Тридента Агро було передано ТОВ «Незалежна Юридична Компанія» перелік документів, що підтверджують права вимоги виконання ТОВ «Агрофірма Колос» обумовленого зобов'язання (п. 4.1 угоди).

У відповідності до пункту 4.3 договору сторони погодили, що сповіщення боржника про поступку права вимоги за цією угодою первісним кредитором відбувається на власний розсуд та не є обовязковим, оскільки при дійсності порушеного зобовязання у розумінні ст. 518 ЦК України відсутність письмового повідомлення не звільняє боржника від відповідальності за порушене зобовязання.

Надалі, як вказує позивач, 02 липня 2012 р. між ТОВ «Незалежна Юридична Компанія» (первісний кредитор) та ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» (новий кредитор) укладено угоду № 197/07-12 про заміну кредитора у зобовязані (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України). Розділом 1 даної угоди встановлено, що первісний кредитор відступає новому кредитору право вимоги виконання ТОВ «Агрофірма Колос» (боржник) зобовязання щодо сплати розміру заборгованості у вигляді (дооцінки вартості товару (курсової різниці), пені, 30% річних, штрафу та інфляційних втрат і набутих первісним кредитором на підставі договору № КГ-81-04-2009, у звязку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобовязання згідно договору № КГ-81-04-2009.

Відповідно до умов Угоди №197/07-12 про заміну кредитора у зобовязані (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України) від 02 липня 2012 року, новий кредитор одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника сплати грошової суми в нарахованому розмірі заборгованості у вигляді дооцінки вартості товару (курсової різниці), пені, 30%-річних, штрафу та інфляційних втрат, за період існування прострочення виконання Боржником грошового зобовязання згідно договору №КГ-81-04-2009 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 17 квітня 2009 року.

Так, позивач зазначає, що на виконання умов даної угоди ТОВ «Незалежна Юридична Компанія» було передано позивачу перелік документів, що підтверджують права вимоги виконання ТОВ «Агрофірма Колос» обумовленого зобов'язання (п. 4.1 угоди).

У відповідності до пункту 4.3. договору, сторони погодили те, що сповіщення боржника про поступку права вимоги за цією угодою, первісним кредитором відбувається на власний розсуд та не є обовязковим, оскільки при дійсності порушеного зобовязання у розумінні статі 518 Цивільного кодексу України відсутність письмового повідомлення не звільняє боржника від відповідальності за порушене зобов'язання.

Таким чином, позивач стверджує, що йому передано вищезазначені вимоги у відповідності до норм чинного законодавства України та із дотриманням положень статті 514 ЦК України.

Наразі, за ствердженнями позивача, питання щодо нарахування пені, 30% річних та інфляційних втрат у звязку із порушенням зобовязання ТОВ «Агрофірма Колос» згідно договору № КГ-81-04-009 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 17 квітня 2009 року за період із 29.12.2009 р. по 09.09.2010 р. на суму 98994,28 грн. у судовій справі № 9/2 не здійснювалось. Тому суму нарахованого відповідачу штрафу за несвоєчасну оплату товару становить 41,18 грн., сума пені за прострочення оплати за період з 29.12.2009 р. по 09.09.2010 р. - 412,40 грн., інфляційні втрати за квітень 2010 року - 260,32 грн., 30% річних за період з 29.12.2009 р. по 09.09.2010 р. - 391,48 грн.

Поряд з цим позивач зазначає, що з метою забезпечення зобовязань за угодою № 197/07-12 про заміну кредитора у зобовязанні від 02 липня 2012 р., 30 серпня 2016 р. між ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс»» (кредитор) та ТОВ «Совагро» (поручитель) було укладено договір поруки № 31-08-2016, за умовами якого поручитель поручається перед кредитором за виконання обов'язку ТОВ «Агрофірма Колос» щодо виконання грошового зобовязання щодо сплати розміру пені, 30% річних, штрафу та інфляційних втрат у звязку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобовязання згідно договору купівлі-продажу та угоди, передбаченою ст. 2 цього договору (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору поруки під основним договором в цьому договорі розуміють угоду № 197/07-12 про заміну кредитора у зобовязані (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України) від 02 липня 2012 р., укладену згідно договору № КГ-81- 04-2009 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 17 квітня 2009 р.

У розділах 3 та 4 договору поруки поручителем та кредитором погоджено обсяг відповідальності поручителя та розмір поруки:

- відповідальність поручителя перед кредитором обмежується частковою сплатою суми пені, 30% річних, штрафу та інфляційних втрат у розмірі 85000,00 грн. (п. 3.1),

- у разі порушення (невиконання чи неналежного виконання) боржником обов'язку за основною угодою, кредитор вправі звернутися із вимогою про виконання як до боржника, так і до поручителя, які несуть солідарну відповідальність перед кредитором (п. 4.1).

Як вказує позивач, останній додатково звернувся до ТОВ «Совагро» із вимогою вих. № 17-7/09 від 17 вересня 2016 р., котра була одержана ТОВ «Совагро» 20.10.2016 р., проте до сьогодні не виконана.

Так, позивач зазначає, що враховуючи те, що ні ТОВ «Агрофірма Колос» в повному обсязі, ні ТОВ «Совагро», не сплатили заборгованість, що виникла за угодою № 197/07-12 про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України) від 02 липня 2012 р., укладену згідно договору № КГ-81-04-2009 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 17 квітня 2009 р., тому позивач звернувся до господарського суду з даним позовом за захистом свого права.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 13.07.2017 р. позовну заяву ТОВ „Компанія „Ніко-Тайс прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 916/1603/17, при цьому справу призначено до розгляду в засіданні суду.

27.07.2017 р. до господарського суду Одеської області надійшла заява позивача про збільшення позовних вимог, згідно якої позивач просить солідарно стягнути з відповідачів пеню в сумі 15114,65 грн., інфляційні втрати в сумі 5888,86 грн., штраф в сумі 1000,00 грн., 30% річних в сумі 23099,63 грн. згідно договору поруки № 31-08-2016 від 30.08.2014 р., на підставі угоди № 197/07-12 про заміну кредитора у зобовязанні від 02.07.2012 р. та договору № КГ-81-04-2009 від 17.04.2009 р. купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу, всього 45103,14 грн. Також у вказаній заяві позивача просить стягнути солідарно з відповідачів судові витрати по сплаті судового збору, а також витрати на оплату адвокатських послуг в сумі 4000,00 грн., які понесені позивачем на підставі договору № 25-1/03 від 25.03.2013 р. про надання адвокатських послуг.

Відповідач ТОВ «Агрофірма Колос» у відзиві на позовну заяву (а.с. 76-77) просив суд припинити провадження у справі, оскільки між ТОВ «Агрофірма Колос» та ТОВ „Компанія „Ніко-Тайс не існувало та не існує ніяких договірних відносин, тому відповідач вважає, що відсутній предмет спору.

Також відповідачем - ТОВ «Агрофірма Колос» були подані до господарського суду письмові пояснення по справі (а.с. 105-106) та заява про застосування строку позовної давності (а.с. 107-108), в яких відповідач заперечує проти позовних вимог. Зокрема, відповідач вказує, що позовні вимоги позивача зводяться до того, що первісний кредитор - ТОВ Тридента Агро не здійснив нарахування 30% річних, інфляційних витрат, штрафу за період з 29.12.2009 р. по 09.09.2010 р. на суму боргу 98994,28 грн. під час розгляду судової справи № 9/2 у господарському суді Кіровоградської області. Так, як вказує відповідач, на думку позивача, в рішенні господарського суду Кіровоградської області від 03.03.2010 р. по справі № 9/2 не було враховано вказані вище штрафні санкції за невчасне виконання умов договору. При цьому свої вимоги позивач обґрунтовує положеннями п. 8.3 договору купівлі-продажу товару, яким передбачено продовження строку позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій на 5 років з моменту підписання даного договору. Крім того, позивач посилається на те, що сторони відповідно до п. 6 ст. 232 ГКУ домовилися про те, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання за даним договором здійснюється протягом 5 років. Але, як вказує відповідач, позивачем не було враховано те, що 03.03.2010 р. господарським судом Кіровоградської області було винесено рішення, відповідно до якого в примусовому порядку було стягнуто основну суму заборгованості в розмірі 98994,28 грн. з врахуванням нарахованих штрафних санкцій, передбачених договором. Дане рішення було виконано через державну виконавчу службу, про що свідчить постанова про закінчення виконавчого провадження ВДВС Маловисківського РУЮ від 12.11.2010 р. та не заперечується позивачем. Тобто, відповідач вказує, що договір в примусовому порядку було виконано та він перестав існувати. На думку відповідача, у зв'язку з виконанням даного договору перестали існувати його умови (щодо нарахування процентів, штрафних санкцій та ін.) та перестала існувати сума основного зобов'язання, на яку можуть нараховуватися штрафні санкції. Таким чином, відповідач зазначає, що у первісного кредитора було право донарахувати зазначені у позові штрафні санкції за період з 29.12.2009 р. по 09.09.2010 р. та в межах загального строку позовної давності (3 роки - до 2013 року включно) звернутися до суду щодо їх стягнення в примусовому порядку. Отже, як вказує відповідач, на сьогоднішній день строк позовної давності позивачем пропущено, а тому позовні вимоги є безпідставними.

Відповідач ТОВ «Совагро» відзив на позов не надав, також представник відповідача у судове засідання не зявився, хоча про дату, час і місце розгляду справи відповідач повідомлявся судом належним чином за юридичною адресою, вказаною в позовній заяві, яка значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Однак, надіслані судом копії ухвали про порушення провадження у справі та ухвали про відкладення розгляду справи повернуті до суду разом з поштовим конвертом та рекомендованим поштовим повідомленням без вручення у звязку з відсутністю адресата за зазначеною адресою згідно довідки Укрпошти ф.20.

Як передбачено приписами ст. 64 ГПК України, у разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Так, у пункті 11 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007 № 01-8/123 Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році зазначено, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи. Крім того, у пункті 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році від 02.06.2006 р. № 01-8/1228 зазначено, що примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками адресат вибув, адресат відсутній і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Крім того, як зазначено в абз. 3 п. 3.9.1 Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011 р. „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

З огляду на вищевикладене, відповідач ТОВ «Совагро» вважається належним чином повідомлений про розгляд справи судом.

Наразі 22.09.2017 р. від позивача до господарського суду надійшла заява про припинення провадження у справі (а.с. 110), в якій позивач вказує, що у звязку із існуванням у ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» та ТОВ «Совагро» зустрічних однорідних вимог, 13 вересня 2017 р. між ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» та ТОВ «Совагро» було укладено угоду № 13-09-2017 про припинення зобовязання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, зокрема за результатами підписання котрої (п. 1.2 та 3) грошове зобов'язання ТОВ «Совагро» перед ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» у загальному розмірі 50703,14 грн. згідно договору поруки № 31-08-2016 від 30 серпня 2014 р., який укладено із врахуванням та у відповідності до угоди № 197/07-12 про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України) від 02 липня 2012 р. та договору № КГ-81-04-2009 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 17 квітня 2009 р., включаючи понесені ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» витрати по сплаті судового збору у сумі 1600,00 грн. та витрати по сплаті послуг адвоката у сумі 4000,00 грн. у справі № 916/1603/17, порушеної господарським судом Одеської області за відповідним позовом ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс», повністю припинилось шляхом зустрічного зарахування однорідного грошового зобов'язання ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» перед ТОВ «Совагро». Таким чином, позивач вказує, що вимоги ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс" до ТОВ «Совагро» згідно договору поруки № 31-08-2016 від 30 серпня 2014 р., що укладений із врахуванням та у відповідності до угоди № 197/07-12 про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України) від 02 липня 2012 р. та договору № КГ-81-04-2009 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 17 квітня 2009 р., в частині виконання обовязку щодо сплати пені, 30% річних, штрафу та інфляційних втрат у сумі 45103,14 грн. є припиненими. Окрім цього позивач зазначає, що даною угодою було вирішено питання щодо судових витрат у даній справі, понесених ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс».

Представник відповідача - ТОВ «Агрофірма Колос» проти припинення провадження у справі не заперечує.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, а також вказану заяву позивача, вислухавши пояснення представника відповідача, господарський суд зазначає наступне.

Так, судом зясовано та відповідачем на заперечується факт несвоєчасної оплати придбаного ТОВ «Агрофірма Колос» товару згідно договору № КГ-81-04-009 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 17 квітня 2009 року. Зокрема, у звязку з неповним виконанням ТОВ «Агрофірма Колос» взятого на себе грошового зобовязання щодо оплати вартості отриманого товару згідно договору № КГ-81-04-2009 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 17 квітня 2009 року, 28 грудня 2009 року ТОВ „Тридента Агро (продавець) звернулось до господарського суду Кіровоградської області із позовною заявою про стягнення із ТОВ «Агрофірма Колос» заборгованості за поставлений товар у сумі 98994,28 грн. та штрафні санкції за період із 01.08.2009 р. по 28.12.2009 р. згідно договору № КГ-81-04-2009 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 17 квітня 2009 р. Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 03 березня 2010 р. у справі № 9/2 позовні вимоги ТОВ «Триденто Агро» задоволено. Постановою ВДВС Маловисківського РУЮ від 12.11.2010 р. про закінчення виконавчого провадження щодо примусового виконання рішення господарського суду Кіровоградської області від 03 березня 2010 р. у справі № 9/2 встановлено, що заборгованість за поставлений товар в сумі 98994,28 грн. згідно договору № КГ-81-04-2009 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 17 квітня 2009 р. було сплачено 10 вересня 2010 р. В свою чергу позивач, який відповідно до угоди № 197/07-12 про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України) від 02 липня 2012 р. набув права вимоги як кредитор у зобовязанні по договору № КГ-81-04-2009 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 17 квітня 2009 р., здійснив нарахування штрафу, а також пені, 30% річних та інфляційних втрат за період із 29.12.2009 р. по 09.09.2010 р. у звязку із порушенням ТОВ «Агрофірма Колос» зобовязання згідно договору № КГ-81-04-009 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 17 квітня 2009 року, що складають: штраф в сумі 1000,00 грн., пеня - 15114,65 грн., інфляційні втрати - 5888,86 грн., 30% річних - 23099,63 грн., всього 45103,14 грн. Розрахунок вказаних санкцій відповідачами не оспорено.

Разом з тим відповідно до частини 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу.

Згідно з частин 1, 5 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені атами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до частини 1 статті 202 та частини 3 статті 203 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється, зокрема зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк виконання якої настав або строк якої не визначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Положення частини 3 статті 203 Господарського кодексу України, кореспондуються з положеннями статті 601 Цивільного кодексу України, якими передбачено, що господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Отже, зарахування зустрічних однорідних вимог є однією з форм припинення зобов'язання, внаслідок якого має місце індивідуальне задоволення вимог кредитора.

Зарахування можливе за наявності таких умов: зустрічність вимог - одночасна участь сторін у двох зобов'язаннях і при цьому кредитор за одним зобов'язанням є боржником в іншому зобов'язанні;

- однорідність вимог (гроші, однорідні речі);

- настання строку виконання зобов'язання або визначення строку моментом запитання, або щоб термін виконання не був вказаний взагалі, тобто виконання можна було вимагати в будь-який момент;

- ясність вимог - відсутність спору відносно характеру зобов'язання, його змісту, умов виконання;

- звернення з заявою однієї сторони до іншої.

Тобто, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають із різних підстав (різних договорів, тощо); строк виконання щодо таких вимог настав або не встановлений, або визначений моментом пред'явлення вимоги. Правила щодо недопустимості зарахування зустрічних вимог встановлені ст. 602 Цивільного кодексу України.

Як зясовано судом, 13 вересня 2017 р. між відповідачем - ТОВ «Совагро» та позивачем - ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» укладена угода № 13-09-2017 про припинення зобовязання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, в п. 1 якої вказано, що сторони мають одна до одної зустрічні однорідні вимоги, строк виконання яких настав. Зокрема, в п. 1.1 угоди зазначено, що відповідач - ТОВ «Совагро» є кредитором, а позивач - ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» є боржником вказаного відповідача при виконанні грошового зобовязання у розмірі 52180,46 грн. згідно договору № 28-02-2017 поставки (купівлі-продажу) товару на умовах відстрочення платежу від 28.02.2017 р. Згідно п. 1.2 угоди відповідач - ТОВ «Совагро» є боржником позивача - ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс», а останній кредитором при виконанні грошового зобовязання у розмірі 50703,14 грн. згідно договору поруки № 31-08-2016 від 30 серпня 2014 р., який укладено із врахуванням та у відповідності до угоди № 197/07-12 про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України) від 02 липня 2012 р. та договору № КГ-81-04-2009 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 17 квітня 2009 р., включаючи понесені ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» витрати по сплаті судового збору у сумі 1600,00 грн. та витрати по сплаті послуг адвоката у сумі 4000,00 грн. у справі № 916/1603/17, порушеної господарським судом Одеської області за відповідним позовом ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс».

За умовами п. 2 вказаної угоди зобовязання позивача перед відповідачем - ТОВ «Совагро» згідно договору № 28-02-2017 поставки (купівлі-продажу) товару на умовах відстрочення платежу від 28.02.2017 р. частково припиняються шляхом зарахування відповідачем зустрічної вимоги позивача. В свою чергу зобовязання відповідача - ТОВ «Совагро» перед позивачем згідно договору поруки № 31-08-2016 від 30 серпня 2014 р., що укладений із врахуванням та у відповідності до угоди № 197/07-12 про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України) від 02 липня 2012 р. та договору № КГ-81-04-2009 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 17 квітня 2009 р., припиняється шляхом зарахування позивачем зустрічної вимоги відповідача - ТОВ «Совагро».

Отже, виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що вимоги ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс" до ТОВ «Совагро» згідно договору поруки № 31-08-2016 від 30 серпня 2014 р., що укладений із врахуванням та у відповідності до угоди № 197/07-12 про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України) від 02 липня 2012 р. та договору № КГ-81-04-2009 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 17 квітня 2009 р., в частині виконання обовязку щодо сплати пені, 30% річних, штрафу та інфляційних втрат в загальній сумі 45103,14 грн., а також щодо сплати судових витрат по даній справі, є погашеними внаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог між сторонами.

Крім того, згідно ч. 4 ст. 543 ЦК України виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Враховуючи ті обставини, що позивачем були заявлені вимоги про стягнення нарахованих сум пені, 30% річних, штрафу та інфляційних втрат в загальному розмірі 45103,14 грн. з відповідачів у солідарному порядку, відповідно задоволення вказаних вимог з боку ТОВ «Совагро» як поручителя (внаслідок зустрічного зарахування однорідного грошового зобов'язання ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» перед ТОВ «Совагро») припиняє такі ж зобовязання відповідача ТОВ «Агрофірма Колос» перед позивачем.

Як зазначено в п. 4.4. Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011 р. „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, враховуючи припинення зобовязань відповідачів стосовно заявленої позивачем до стягнення спірної суми заборгованості в загальному розмірі 45103,14 грн. після порушення провадження у справі, суд доходить до висновку про те, що предмет спору по справі припинив існування в процесі розгляду справи.

Відповідно до п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Приймаючи до уваги відсутність предмета спору у справі, а також врегульовання сторонами питань в частині судових витрат по сплаті судового збору та витрат по сплаті послуг адвоката, господарський суд вважає за необхідне припинити провадження у справі № 916/1603/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „Ніко-Тайс до Товариства з обмеженою відповідальністю „Совагро та Товариства з обмеженою відповідальністю „Агрофірма Колос про солідарне стягнення 45103,14 грн.

Керуючись п. 1-1 ст. 80, ст. 86Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Припинити провадження у справі № 916/1603/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „Ніко-Тайс до Товариства з обмеженою відповідальністю „Совагро та Товариства з обмеженою відповідальністю „Агрофірма Колос про солідарне стягнення 45103,14 грн.

Ухвалу може бути оскаржено у 5-денний термін з дня її прийняття.

Суддя В.С. Петров