ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2017 року Справа № 904/3679/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: судді Науменка І.М., - доповідача

суддів: Пархоменко Н.В., Кузнецова В.О.

секретар судового засідання: Ковзиков В.Ю.

Представники сторін:

позивач: ОСОБА_1, паспорт серії НОМЕР_1 від 20.01.1998 р., скаржник;

від позивача: ОСОБА_2, нотаріально-посвідчена довіреність №1020 від 16.08.2016 р., представник;

від відповідача: Кафтасьєва Г.В., довіреність №б/н від 22.09.2017 р., представник;

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2017 року у справі № 904/3679/17

за позовом ОСОБА_1, м. Кривий Ріг

до товариства з обмеженою відповідальністю "Холдінг компанія "Інтермет", м.Кривий Ріг

про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2017 року у даній справі (суддя Петрова В.І.) відмовлено у задоволені позову.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не доведене факт порушення його законних прав та охоронюваних законом інтересів шляхом ненадання належним чином завірених копій документів, що стосується вимог позивача про стягнення на його користь моральної шкоди в розмірі 100 000 гривень, суд не вбачає підстав для задоволення вимог через не надання доказів заподіяння позивачу моральної шкоди та обґрунтування розміру такої шкоди.

Не погодившись з рішенням суду, до апеляційної інстанції звернувся ОСОБА_1 із апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування своєї правової позиції скаржник посилається на те, що більше ніж 5 років керівництво товариства не звітує перед ним про фінансово-майновий стан підприємства та прийняті керівними органами рішення. З метою отримання вищевказаної інформації позивач неодноразово, а саме: 25.05.2012р., 20.11.2013р., 25.08.2015р., 12.08.2016р. та 16.01.2017р. звертався до відповідача з вимогами про надання інформації, що стосується діяльності товариства. Дані звернення залишені відповідачем без відповіді. Також позивач зазначає, що внаслідок незаконних дій відповідача відносно позивача останній зазнав душевних страждань, погіршення стану здоров'я та відносин в сім'ї, підриву ділової репутації як успішного бізнесмена та оцінює завдану йому моральну шкоду у розмірі 100 000,00грн.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.08.17р. поновлено пропущений строк на апеляційне оскарження та призначено апеляційну скаргу до розгляду на 26.09.17р.

Відповідачем надано відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначено, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено матеріали справи, прийнято вірне рішення у відповідності до норм чинного законодавства, доводи скаржника, в свою чергу, які зазначені в апеляційній скарзі є безпідставними та необґрунтованими. Просить залишити оскаржуване рішення - без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ст.101 ГПК України, в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Отже, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні уповноважених представників сторін, колегією суддів встановлено наступне:

ОСОБА_1 є учасником Товариства з обмеженою відповідальністю "Холдінг компанія "ІНТЕРМЕТ" з часткою у статутному капіталі товариства, що становить 3,5%, що в сумі складає 700 грн., що становить 7 часток та відповідає 70 голосам при голосуванні (п.6.2. Статуту товариства, затвердженого протоколом загальних зборів учасників товариства №1 від 08.06.2011р.).

У серпні 2016р. та у січні 2017р. ОСОБА_1 звертався до Товариства з обмеженою відповідальністю "Холдінг компанія "ІНТЕРМЕТ" з проханням надати йому: належним чином завірені копії річних звітів за 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016 роки; належним чином завірені копії звітів про фінансово-господарську діяльність Товариства за 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016 роки; належним чином завірені копії протоколів загальних зборів учасників Товариства за 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016 роки; засвідчені витяги з книги протоколів за 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016 роки.

Листи позивача відправлені та отримані відповідачем, що підтверджується поштовими описами вкладення, фіскальними чеками та поштовими повідомлення про вручення, що містяться в матеріалах справи.

Відповіді на вказані вимоги та витребуваних документів від відповідача на адресу позивача не надходило.

Позивач посилається на порушення його прав та законних інтересів, як учасника товариства, що і є причиною спору.

Учасник господарського товариства, корпоративні права якого порушені, може скористатись не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який, як правило, визначається спеціальним законом, що регламентує спірні правовідносини.

У даному випадку, таким способом є отримання носієм корпоративних прав від господарського товариства інформації про його діяльність (п. "г" ч. 1 ст. 10 Закону України "Про господарські товариства", ст. 116 ЦК України, а ч. 1 ст. 88 ГК України), а не витребування цих документів.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами корпоративних спорів ВГСУ" від 24.10.2008 № 13 (далі - Постанова), способом захисту права учасника господарського товариства на отримання інформації про діяльність товариства (пункт "г" частини першої статті 10 Закону про господарські товариства, стаття 116 ЦК, частина перша статті 88 ГК) є спонукання в судовому порядку до виконання товариством дій - надання відповідної інформації.

Згідно до ч. 1 ст. 167 Господарського кодексу України, корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Право учасника господарського товариства на отримання інформації про діяльність товариства регламентовано п. «г» ч. 1 ст. 10 Закону України "Про господарські товариства", а також ст. 116 ЦК та ч. 1 ст. 88 ГК України

Зокрема ст. 116 ЦК передбачає, що учасники господарського товариства можуть у порядку, встановленому установчим документом товариства, одержувати інформацію про діяльність товариства. Відповідно до ст. 88 ГК на вимогу учасника товариство зобов'язане надати йому для ознайомлення річні баланси, звіти про фінансово-господарську діяльність товариства, протоколи ревізійної комісії, протоколи зборів органів управління товариства.

Аналогічні приписи передбачені п. "г" ст. 10 Закону України «Про господарські товариства», а також п. 4.1. Статуту ТОВ "Холдінг компанія "Інтермет".

Водночас, у пункті 36 постанови Пленум Верховного Суду України від 18.11.2014 р. встановлено, що господарське товариство зобов'язане надавати учаснику (акціонеру) на його вимогу лише документи звітного характеру (річні баланси, звіти про фінансово-господарську діяльність товариства, протоколи ревізійної комісії, протоколи зборів органів управління товариства) та інформацію, що міститься в установчих документах товариства, а не будь-яку інформацію щодо господарської діяльності товариства, якщо інше не передбачено установчими документами товариства.

Положення статуту відповідача ТОВ "Холдінг компанія "Інтермет" інших приписів з даного приводу не містить. Статутом ТОВ "Холдінг компанія "Інтермет" лише передбачено право учасника товариства отримувати інформацію про діяльність товариства, яке в свою чергу кореспондується з обов'язком юридичної особи надати таку.

Разом із тим відповідно до статті 9 Закону України "Про інформацію" всі громадяни України, юридичні особи і державні органи мають право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання поширення та зберігання відомостей, необхідних їм для реалізації ними своїх прав, свобод і законних інтересів, здійснення завдань і функцій.

Реалізація права на інформацію громадянами, юридичними особами і державою не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

З огляду на зазначене, учасник не вправі зобов'язати товариство надати інші документи про діяльність товариства, не передбачені статутом чи законодавством України.

Таким чином, зважаючи на викладене, і статутом відповідача, і чинним законодавством, встановлено тільки право учасника товариства отримувати інформацію про діяльність товариства, а саме - на вимогу учасника товариство зобов'язане надати йому для ознайомлення річні баланси, звіти про діяльність, протоколи зборів тощо.

При цьому ані статутом ТОВ "Холдінг компанія "Інтермет", ані діючим законодавством України не визначено порядок надання інформації у вигляді ксерокопій, та направлення відповідних копій документів будь-якій особі за рахунок товариства.

Що стосується вимог скаржника (позивача) щодо стягнення моральної шкоди не підтверджені належними доказами та протирічать приписам чинного законодавства щодо стягнення моральної шкоди.

Відповідно до постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Отже, моральна шкода полягає (постанова Вищого господарського суду України від 10.03.2005 року):

- у фізичному болю і стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я,

- у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

- у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна,

- у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Отже, виходячи із перелічених приписів чинного законодавства, позивач не довів ані факт завдання йому моральної шкоди, ані не підтвердив свої позовні вимоги належними та достатніми доказами.

Таким чином, оскаржуване рішення суду першої інстанції прийнято за умов надання належної юридичної оцінки наявним у справі доказам, у зв'язку з чим підстави для його зміни чи/або скасування у апеляційної інстанції - відсутні. Натомість, викладені в апеляційній скарзі доводи в ході апеляційного провадження свого підтвердження не знайшли, виявились безпідставними та спростованими наявними у справі доказами.

Керуючись ст.ст. 101, 103-105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2017 року у справі №904/3679/17 - залишити без змін.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя І.М. Науменко

Суддя В.О. Кузнецов

Суддя Н.В. Пархоменко