КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"27" вересня 2017 р. Справа №911/1875/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Куксова В.В.

Гончарова С.А.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного підприємства "Белвет" на рішення Господарського суду Київської області від 16.08.2017 в справі №911/1875/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Симедіка УА"

до Приватного підприємства "Белвет"

про стягнення 312 004,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 16.08.2017 в справі №911/1875/17 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Симедіка УА" до Приватного підприємства "Белвет" про стягнення 312 004,00 грн. - задоволено повністю; стягнуто з Приватного підприємства "Белвет" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Симедіка УА" 312 004 (триста дванадцять тисяч чотири) грн. 00 (нуль) коп. основної заборгованості та судові витрати 4 680 (чотири тисячі шістсот вісімдесят) грн. 06 (шість) коп. судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, скаржник (ПП "Белвет") звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив оскаржуване рішення змінити та стягнути з Приватного підприємства "Белвет" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Симедіка УА" 282 004,00 грн. основної заборгованості.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.09.2017, справу №911/1875/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Куксов В.В., Гончаров С.А.

Колегія суддів апеляційної інстанції, дослідивши матеріали апеляційної скарги Приватного підприємства "Белвет" на рішення Господарського суду Київської області від 16.08.2017, дійшла висновку про повернення останньої на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 Господарського процесуального кодексу України до скарги додаються докази сплати судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції чинній на момент звернення апелянта з апеляційною скаргою), судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пунктом 4 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.11.2015 №01-06/2093/15 "Про деякі питання практики застосування Закону України "Про судовий збір" (зі змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 22.05.2015)", Законом України "Про судовий збір" передбачено сплату судового збору з апеляційної та касаційної скарг на рішення суду, виходячи з розміру ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви незалежно від того, чи оскаржується все рішення (постанова) суду в цілому чи його частина.

П.п. 4 п. 2 ч. 2 статті 4 Закону України „Про судовий збір" (в редакції чинній станом на день подання апеляційної скарги) встановлено, що за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду справляється судовий збір у розмірі 110 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Згідно з Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановлено у розмірі 1600,00 грн.

19.06.2017 (згідно відбитку штемпеля на позовній заяві, яка подана до суду першої інстанції) Товариство з обмеженою відповідальністю "Симедіка УА" звернулось до місцевого господарського суду з позовом про стягнення заборгованості в розмірі 312 004,00 грн., тобто з вимогою майнового характеру, яка оплачена судовим збором в сумі 4680,06 грн. що складає 1,5% ціни позову згідно чинної на момент подачі позову редакції п.п.1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір".

Отже, за подання до Київського апеляційного господарського суду апеляційної скарги на рішення Господарського суду Київської області від 16.08.2017 у справі №911/1875/17, підлягає сплаті судовий збір в розмірі 5148,07 грн. (4680,06 грн. х 110% = 5148,07 грн.).

Проте, до поданої апеляційної скарги скаржником (ПП "Белвет") не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі. Також, судом апеляційної інстанції встановлено, що скаржника не віднесено до кола осбі, які звільнені від сплати судового збору згідно з статтею 5 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній на момент звернення апелянта з апеляційною скаргою).

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі заявив клопотання, у якому просив відстрочити останньому сплату судового збору за апеляційне оскарження вищенаведеного рішення. Клопотання мотивоване тим, що на рахунках апелянта відсутні кошти для сплати судового збору, крім того наявні і інші обов'язкові грошові зобов'язання та значна сума заборгованості приватного підприємства, як перед кредиторами так і перед бюджетом України. На підтвердження відсутності коштів апелянтом надано картку рахунку 631 за 01.08.2017 по 04.09.2017.

Відповідно до ч. 1 ст.8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (ч. 2 статті 8 Закону України "Про судовий збір").

Слід зазначити, що даною статтею передбачено право суду, а не обов'язок щодо відстрочки, розстрочки або звільнення від сплати судового збору, з урахуванням належності поданих стороною доказів неможливості здійснення такої оплати та складного фінансового становища.

Відповідно до п.3.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013р. №7, клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Колегія суддів зазначає, що положення ст.8 Закону України "Про судовий збір" наділяють суд правом на розстрочення від сплати судового збору лише за наявності виняткових обставин та поданих доказів.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч. 2 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України ці дані встановлюються такими засобами:

-письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів;

-поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

При цьому, оскільки ст.129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

За практикою Європейського суду з прав людини принцип рівності сторін у процесі є лише одним з елементів більш широкого поняття справедливого судового розгляду, яке також включає фундаментальний принцип змагальності процесу (див. Ruiz-Mateos v. Spain, рішення від 23 червня 1993 р., серія A, N 262, с. 25, § 63). Більш того, принцип рівності сторін у процесі - у розумінні "справедливого балансу" між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (див. Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands, рішення від 27 жовтня 1993 р., серія A, N 274, с. 19, § 33 та Ankerl v. Switzerland, рішення від 23 жовтня 1996 р., Reports 1996-V, стор. 1567-68, § 38).

Особливо це стосується позовів, що виникають із господарських правовідносин, які засновані на юридичній рівності їх учасників.

Крім того, обставини відстрочення сплати судового збору мають бути доведені належними доказами.

Скаржник вказує, що кошти на рахунку відсутні, що підтверджується карткою рахунку 631 за 01.08.2017 по 04.09.2017 про рахунок і залишок коштів по рахунку Приватного підприємства "Белвет" станом з 01.08.2017 по 04.09.2017, а відтак станом на 04.09.2017 підприємство не має можливості здійснити оплату судового збору.

Суд апеляційної інстанції дослідивши подану апелянтом картку рахунок 631, встановив, що вказана картка містить відомості щодо стану поточного рахунку апелянта на певну дату. Доказів того, що у заявника відсутні інші рахунки з грошовими коштами на них та на них відсутні надходження та рух коштів - апелянтом в порядку ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України не подано.

Крім того, скаржником не подано доказів в підтвердження наявності значних грошових зобов'язань перед контрагентами та бюджетом України.

Таким чином, скаржником не подано апеляційному суду жодних належних та допустимих доказів в розумінні приписів ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, які б підтверджували неможливість сплати судового збору, як не подано і доказів тяжкого фінансового становища, а також інших доказів, за допомогою яких можна б було встановити відсутність коштів для сплати судового збору, а також перевірити наявність обставин щодо підстав відстрочення сплати судового збору.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що апелянтом взагалі не подано доказів скрутного фінансового становища, як не подано і доказів, що підтверджують винятковість випадку розстрочення судового збору.

Враховуючи вищенаведене, зважаючи на недоведеність Приватним підприємством "Белвет" обставин відстрочення сплати судового збору, клопотання про відстроченян сплати судового збору за наведених апелянтом обставин та поданих доказів - судом апеляційної інстанції відхиляється.

При цьому, суд звертає увагу апелянта на те, що вимоги процесуального закону не обмежують апелянта у повторному заявлені клопотання про розстрочення/відстрочення/звільнення від сплати судового збору при наявності документально підтверджених та обґрунтованих доказів неможливості сплати розміру судового збору.

Апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі (п. 3 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України).

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду і підлягає поверненню Київським апеляційним господарським судом на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України.

У зв'язку з тим, що апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом Приватному підприємству "Белвет", клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги - судом апеляційної інстанції не розглядається.

Після усунення обставин, зазначених у пунктах 1, 2 і 3 частини першої цієї статті, апеляційна скарга на підставі ч. 4 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України може бути поданою повторно (з клопотанням про поновлення строку на подання апеляційної скарги).

Керуючись статтею 86, п. 3 ч. 1 статті 97 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Белвет" на рішення Господарського суду Київської області від 16.08.2017 в справі №911/1875/17 (з доданими матеріалами) - повернути без розгляду.

2.Матеріали справи №911/1875/17 повернути до Господарського суду Київської області.

3.Ухвала може бути оскаржена у порядку і строки, встановлені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді В.В. Куксов

С.А. Гончаров