ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"22" вересня 2017 р.Справа № 916/850/13

За позовом: Публічного акціонерного товариства „Брокбізнесбанк" в особі Одеського регіонального відділення АТ „Брокбізнесбанк"

до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

про стягнення 50331,43 грн.

Суддя Малярчук І.А.

Представники сторін:

від скаржника: не з`явився

від відповідача: не з`явився

від третьої особи: не з`явився

від Малиновського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області: не з`явився

СУТЬ СПОРУ: розглядається скарга ПАТ „Брокбізнесбанк" на дії державного виконавця Малиновського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області у порядку ст.121-2 ГПК України по виконанню наказу суду від 04.06.2017р. по справі №916/850/13.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 29.05.2013р. позовні вимоги позивача задоволено повністю. 04.06.2017р. на виконання вказаного рішення видано відповідний наказ.

03.08.2017р. за вх.№2-4160/17 від ПАТ „Брокбізнесбанк" надійшла скарга на дії державного виконавця Малиновського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області у порядку ст.121-2 ГПК України по виконанню наказу суду від 04.06.2017р. по справі №916/850/13. У вказаній скарзі скаржник просить суд визнати дії головного державного виконавця Малиновського ВДВС м. Одеса ГТУЮ у Одеській області Крамаренко Г.П. щодо примусового виконання виконавчого документа Господарського суду Одеської області №916/850/13, виданого 29.05.2013р. - незаконними; скасувати постанову головного державного виконавця Малиновського ВДВС м. Одеса ГТУЮ у Одеській області Крамаренко Г.П. про повернення виконавчого документа стягувачу №52306974 від 22.06.2017р.; про зобов'язання головного державного виконавця Малиновського ВДВС м.Одеса ГТУЮ у Одеській області Крамаренко Г.П. вжити передбачені законодавством заходи для виконання виконавчого документа Господарського суду Одеської області №916/850/13 від 29.05.2013р.

Відповідно до ч.1 ст.121-2 ГПК України скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Обґрунтовуючи дотримання встановленого ч.1 ст.121-2 ГПК України 10-тиденного строку для звернення до суду із даною скаргою, ПАТ „Брокбізнесбанк" послався на те, що оскаржувана постанова №52306974 від 22.06.2017р. надійшла до нього 24.07.2017р., що підтверджується вхідним штемпелем ПАТ „Брокбізнесбанк", у зв'язку з чим останнім днем направлення скарги скаржник вважає 03.08.2017р.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.53 ГПК України за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Про відновлення пропущеного строку зазначається в рішенні, ухвалі чи постанові господарського суду. Про відмову у відновленні строку виноситься ухвала, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Ухвалу про відмову у відновленні пропущеного строку може бути оскаржено.

За положеннями п.9.7. Постанови Пленуму ВГСУ №9 від 17.10.2012р. „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" встановлений у частині першій статті 1212 ГПК України десятиденний строк для подання скарги є процесуальним і тому відповідно до вимог статті 53 ГПК може бути відновлений за наявності поважних причин його пропуску та на підставі заяви скаржника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в останній у вигляді клопотання. Скарга, пропущений строк подання якої не відновлений, залишається без розгляду, про що з посиланням на статті 53 і 1212 ГПК України судом без виклику сторін виноситься ухвала. Якщо ж скаргу було подано з пропуском згаданого строку без заяви про його відновлення, суд без виклику сторін виносить ухвалу про залишення скарги без розгляду, що не перешкоджає повторному поданню скарги із заявою про відновлення строку такого подання. При цьому у вирішенні питання про відновлення пропущеного строку подання скарги на бездіяльність органу Державної виконавчої служби у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення, поданої більш як через десять днів після закінчення визначеного законом строку здійснення виконавчого провадження, господарський суд має, як правило, виходити з неможливості такого відновлення. Наведене ґрунтується на тому, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження та не отримав у визначений законом строк задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він з матеріалами виконавчого провадження.

Дана скарга ПАТ „Брокбізнесбанк" передана скаржником до поштового відділення для пересилання 31.07.2017р. та надійшла на адресу суду 03.08.2017р. за вх.№2-4160.

При цьому, скаржником подано до скарги копію конверту, із посиланням на те, що в ньому було надіслано постанову Малиновського ВДВС ГТУЮ в Одеській області від 22.06.2017р., однак, вказана копія не засвідчена скаржником та є нечитаємою, у зв'язку з чим суд ухвалами від 14.08.2017р., від 29.08.2017р., від 12.09.2017р. витребував у скаржника оригінали доданих до скарги документів, одним із яких є копія зазначеного конверту, який суду необхідно дослідити з метою встановлення обставин дотримання скаржником 10-тиденного строку для подання скарги у порядку ст.121-2 ГПК України. Разом з цим, із неякісної копії супровідного листа Малиновського ВДВС ГТУЮ в Одеській області від 22.06.2017р. №24391, на якому міститься дата 24.07.2017р. та інші цифри імовірно які є вхідним номером реєстрації кореспонденції банку та дати такої, суд не взмозі встановити обставину отримання банком листа через неякісну копію документу, подану суду, його не засвідчення скаржником та неподання останнім на ознайомлення суду оригіналу даного супровідного документу від 22.06.2017р. №24391.

Крім того, решта доданих до скарги документів також не засвідчена скаржником, що є порушенням ч.2 ст.36 ГПК України, яка визначає, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Також, вищевказаними ухвалами суду від 14.08.2017р., від 29.08.2017р., від 12.09.2017р. суд зобов'язав скаржника надати уточнення прохальної частини скарги у відповідності до п.9.13. Постанови Пленуму ВГСУ від 17.10.2012р. №9, у т.ч. щодо суб`єкта дії якого оскаржуються. Так, відповідно до положень ст.121-2 ГПК України оскарженню підлягають дії органу державної виконавчої служби, а не певного державного виконавця, а так як суд позбавлений процесуального права самостійно уточнювати чи змінювати вимоги скарги, подана ПАТ „Брокбізнесбанк" скарга на дії саме державного виконавця у такому змісті розглянута судом не може бути.

Згідно ч.1 ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Таким чином, приписами даної правової норми передбачено, що господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, на підставі поданих доказів.

Правила щодо належності і допустимості доказів встановлені ст.34 ГПК України, згідно ч.2 якої обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, за умови неподання скаржником зазначених доказів, суд взагалі позбавлений можливості розглянути скаргу. Звідси, дані обставини свідчать про незацікавленість скаржника у всебічному та повному розгляді скарги із дослідженням всіх доказів, що відповідно перешкоджає розгляду даної скарги, з врахуванням чого суд дійшов висновку про залишення її без розгляду.

При цьому, суд враховує те, що положення ГПК України не надають суду право самостійно збирати докази на підтвердження позиції тієї чи іншої сторони спору, що порушуватиме принцип об'єктивності судового розгляду господарської справи. Одночасно, прийняття рішення про відмову у задоволенні скарги з підстав невірного обрання способу їх захисту чи недоведеності, позбавить скаржника можливості в подальшому захистити свої права та інтереси у ході виконавчого провадження, а залишення скарги без розгляду, як процесуальна можливість виправити її недоліки та звернутись до суду із нею повторно, забезпечуватиме збалансованість прав та інтересів усіх сторін виконавчого провадження, а також відповідатиме п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950р., ратифікованої Україною 17.07.1997р., яка передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до п.5 ст.81 ГПК України господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору.

Так, п.п.4.8, 4.9. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.01.2011р. №18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачено, що залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду господарським судом справи без прийняття рішення суду в зв'язку з виявленням обставин, які перешкоджають розглядові справи, але можуть бути усунуті в майбутньому. При вирішенні питання щодо залишення позову без розгляду (ст.81 ГПК України) господарським судам слід мати на увазі, що застосування п.5 ч.1 цієї статті можливо лише за наявності таких умов: додаткові документи вважаються витребуваними, тільки якщо про це зазначено у відповідному процесуальному документі або, в разі оголошення перерви в судовому засіданні, - в протоколі такого засідання; витребувані документи чи явка представника позивача дійсно необхідні для вирішення спору, тобто, за їх відсутності суд позбавлений можливості вирішити спір по суті; позивач не подав документи, витребувані судом при підготовці справи до розгляду (стаття 65 ГПК) або в порядку ст.38 ГПК України, чи не направив свого представника в засідання господарського суду без поважних причин. Отже, перш ніж залишити позов без розгляду господарський суд зобов'язаний з'ясувати причини невиконання його вимог позивачем і об'єктивно оцінити їх поважність. Поважними, з урахуванням конкретних обставин справи, вважаються причини, які за об'єктивних, тобто, не залежних від позивача обставин, унеможливлювали або істотно утруднювали вчинення ним відповідних процесуальних дій; при цьому, береться до уваги й те, чи вживав позивач заходів до усунення цих обставин або послаблення їх негативного впливу на виконання позивачем процесуальних обов'язків, покладених на нього судом. Відповідні докази подаються позивачем і оцінюються господарським судом за загальними правилами ст.41 ГПК України. У разі неповідомлення позивачем таких причин суд вправі, в залежності від конкретних обставин справи, або залишити позов без розгляду, або розглянути справу за наявними доказами.

З огляду на вищевикладене, в процесі розгляду даної скарги мали місце умови, зазначені в п.п.4.8, 4.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.01.2011р. №18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", так як документи, витребувані ухвалами суду від 14.08.2017р., від 29.08.2017р., від 12.09.2017р., були необхідні для розгляду скарги по суті, існування поважних причин, які спричинили не подання скаржником витребуваних документів, суду не доведено, у зв'язку з чим суд залишає заявлену ПАТ „Брокебізнес Банк" скаргу без розгляду відповідно до п.5 ч.1 ст.81 ГПК України.

Керуючись п.5 ст.81, ст.ст. 86, 121-2 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Залишити без розгляду скаргу ПАТ „Брокбізнес Банк" від 03.08.2017р. за вх.№2-4160/17 на дії державного виконавця Малиновського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області у порядку ст.121-2 ГПК України по виконанню наказу суду від 04.06.2017р. по справі №916/850/13.

Суддя І.А. Малярчук