РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2017Справа №910/8889/17

За позовом Державної екологічної інспекції у Полтавській області

до Публічного акціонерного товариства "Українська Залізниця"

про стягнення 515 987,14 грн.,

Суддя Борисенко І.І.

Представники сторін:

від позивача не з'явився.

від відповідача Гуцул Т.М. за дов.

Обставини справи:

Державна екологічна інспекція у Полтавській області звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська Залізниця" про стягнення 515 987,14 грн. збитків, завданих державі і перерахувати їх на р/р Федіївської сільської ради.

19.07.2017 представник відповідача через загальний відділ діловодства суду подав письмовий відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позову повністю.

В судове засідання 19.09.2017 представник позивача не з'явився, представник відповідача заперечив проти позовних вимог в повному обсязі та надав усні пояснення по суті спору.

Оскільки суд відкладав розгляд справи, надаючи можливість учасникам судового процесу реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд, враховуючи процесуальні строки розгляду спору, встановлені ст. 69 ГПК України, не знаходить підстав для відкладення розгляду справи.

Відповідно до статті 75 ГПК України суд здійснює розгляд справи за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 35 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 3 квітня 2011 року № 454/2011 (далі - Положення), Держекоінспекція України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для забезпечення реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Відповідно до підпункту б пункту 4.2. Положення, Державна екологічна інспекція у Полтавській області (далі - Держекоінспекція) здійснено державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства про охорону, захисту використання та відтворення лісів щодо законності вирубки, виконання комплексу необхідних заходів захисту для забезпечення охорони лісів від незаконних рубок.

На виконання ухвали Решетилівського районного суду Полтавської області від 14.12.2016 № 546/1146/16-к Держекоінспекцією в період з 21.12.2016 по 29.12.2016 проведено позапланову перевірку виробничого підрозділу «Лубенська дистанція захисних лісонасаджень» регіональної філії «Південна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - відповідач) щодо проведення вирубки лісових насаджень (акт перевірки від 29.12.2016 №257/01-01-12).

Підчас натурного обстеження земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні відповідача (акт ІІ-ПЛ №002384), в адміністративних межах Федіївської сільської ради Решитилівського району Полтавської області, встановлено вирубування 130 дерев різного діаметру до ступеня припинення росту та 1 дерево, яке пошкоджене до ступеня не припинення росту, у захисних лісонасадженнях на 297 км., ПК 1-7 лінії Грибінка-Полтава, лівої сторони колії, які не входять до лісорубного квитка від 18.04.2016 №22 (серія 02ЛКБ №502932). Діаметри знесених та пошкоджених дерев занесено до польових переліскових відомостей №1 та №2 від 21.12.2016 (акт перевірки від 29.12.2016 №257/01-01-14 та акта обстеження від 21.12.2016 №257/01-01-14/1).

За вказане порушення у відповідності до постанови про накладання адміністративного стягнення від 11.01.2017 №07-21-01, посадова особа відповідача була притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 65-1 КУпАП «Знищення або пошкодження полезахисних смуг та захисних лісових насаджень» у вигляді штрафу в сумі 170,00 грн. який сплачено (квитанція від 17.01.2017).

Розрахунок шкоди проведено згідно додатку 1 та додатку 2 Такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами незаконним вирубуванням та пошкодження дерев і чагарників до ступеня припинення росту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 №665.

За розрахунком позивача, шкода заподіяна лісу, внаслідок незаконного вирубування сиро ростучих та сухостійних дерев становить 515 719,74 грн. та пошкодження дерева до ступеня не припинення росту становить 133,70 грн., що разом становить 515 853,44 грн.

Держекоінспекцією на адресу відповідача було направлено претензію №08/02-08 від 19.01.2017 щодо відшкодування заподіяних державі збитків, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення №039, проте відповідач не сплатив завданих збитків та не надав ніякої відповіді (копія в матеріалах справи).

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що земельна ділянка, на якій здійснена незаконна порубка дерев виділена на праві постійного користування відповідачу. За твердженням Позивача, Відповідачем завдано шкоди державі внаслідок недодержання ним, як постійним лісокористувачем, вимог законодавства щодо забезпечення охорони лісу, розташованого в межах смуги відведення залізниць, в межах земельної ділянки на території Федіївської сільської ради, внаслідок чого на вказаній території невідомими особами здійснено незаконну порубку 130 різного діаметру до ступеня припинення росту та 1 дерево, яке пошкоджено до ступеня не припинення росту, у захисних лісонасадженнях на 297 км., ПК 1-7 лінії Гребінка-Полтава, лівої сторони колії, що зафіксовано в акті перевірки від 29.12.2016 №257/01-01-14 та акті обстеження від 27.12.2016 №257/01-01-14/1.

За таких обставин, позивач просить суд стягнути з відповідача 515 853,44 грн. шкоди, завданої навколишньому природному середовищу шляхом їх перерахування на розрахунковий рахунок Федіївської сільської ради, УДКСУ у Решетилівському районні.

Відповідні повноваження органу місцевого самоврядування визначаються з огляду на вимоги Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Частиною 1 статті 6 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 № 280/97-ВР, первинним суб'єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада села, селища, міста.

Згідно із ч. 1 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Статтею 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності, зокрема, на нерухоме майно.

Пунктом а) ст. 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища передбачено, що до компетенції Держкоінспекції належить організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами-нерезидентами вимоги законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів.

Відповідно до п. й) ст. 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», п. 6.17 Положення про Державну екологічну інспекцію в Автономній республіці Крим, областях, містах Києва та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 04.11.2011 №429, зареєстрованого в міністерстві юстиції України від 25.11.2011 №1347/20085, Держекоінспекція може виступати позивачем або відповідачем в судах.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволені позовних вимог, з наступних підстав.

Згідно ст.1 Лісового кодексу України, ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місце розташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах.

Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Відповідно до ст.ст.16, 17 Лісового кодексу України право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами. У постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, земельна ділянка, на якій виявлено незаконну рубку дерев, належить на праві постійного користування відповідачу, що підтверджується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою серія ІІ-ПЛ №002384.

Частиною 2 ст.19 Лісового кодексу України встановлено, що постійні лісокористувачі зобов'язані: забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, вживати інших заходів; дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів.

Згідно із п. 5 ст.64 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов'язані здійснювати охорону лісів від незаконних рубок та інших пошкоджень.

Відповідно до ст. 69 зазначеного Кодексу, спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток, що видається безоплатно.

Судом встановлено, що дозвіл на вирубку дерев на території лісових насаджень не видавався, доказів протилежного суду не надано.

Статтею 93 Лісового кодексу України передбачені завдання контролю за охороною, захистом, використанням та відтворенням лісів. Зокрема, такими завданнями є забезпечення реалізації державної політики у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів; забезпечення додержання лісового законодавства органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями та громадянами; забезпечення додержання лісового законодавства власниками лісів, постійними і тимчасовими лісокористувачами; запобігання порушенням законодавства у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, своєчасне виявлення таких порушень і вжиття відповідних заходів щодо їх усунення.

Відповідно до ст.68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати, шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Згідно із ст.69 вказаного Закону шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Факт незаконної вирубки 130 дерев різного діаметру до ступеня припинення росту та 1 дерево, яке пошкоджене до ступеня не припинення росту, у захисних лісонасадженнях на 297 км., ПК 1-7 лінії Грибінка-Полтава, лівої сторони колії були зафіксований в акті перевірки від 29.12.2016 №257/01-01-14 та акті обстеження від 27.12.2016 №257/01-01-14/1.

Проте, позивачем не надані докази того, що шкода, завдана лісу внаслідок самовільної вирубки захисних лісонасаджень на 297 км пк 1+38- 6+50 лівої сторони колії дільниці Гребінка-Полтава, завдана державі саме відповідачем.

Судом встановлено, що в акті позивача від 29.12.2016 №257/01-01-14 позапланова перевірка проведена Державною екологічною інспекцією у Полтавській області на підставі ухвали Решетилівського районного суду від 14.12.2016 по справі № 546/1146/16-к за результатами розгляду клопотання слідчого Решетилівського ВП Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області Боряк Н.В. про проведення екологічної перевірки за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000504 від 12 листопада 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України. В мотивувальній частини ухвали суду від 14.12.2016 по справі № 546/1146/16-к зазначено, що 12.11.2016 слідчо - оперативною групою Решетилівського ВП ГУНП у Полтавській області спільно з представником виробничого підрозділу «Лубенська дистанція захисних лісонасаджень» ОСОБА_9. здійснено виїзд на 297км пк 1+38 до пк 6+50 лівої сторони колії дільниці Гребінка - Полтава, де була скоєна самовільна рубка. На місці самовільної рубки затримано два вантажних автомобілі марки «ЗІЛ» державний номер НОМЕР_3 та «Урал» державний номер НОМЕР_2, які були завантажені частинами дерев, та бензинова пилка «БТІНГ» МБ 362 Є, а також чотири особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, які користувались бензопилами.

Затримані особи не є працівниками Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Листом від 11.07.2017 № НЮ-25/214 відповідачем направлено запит до Решетилівського ВП ГУ НП в Полтавській області про стан зазначеного кримінального провадження.

24.07.2017 Листом за №4368/115/106-2017 Решетилівський ВП ГУ НП в Полтавській області повідомив Відповідача, що кримінальне провадження №0000504 від 12 листопада 2016 року, розпочато за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 246 КК України, за фактом незаконної порубки лісу, знаходиться в проваджені СВ Решетилівського ВП ГУ НП в Полтавській області.

На даний час, вирішується питання про притягнення до кримінальної відповідальності особи, що здійснила незаконну порубку.

Відомостей про завершення досудового розслідування в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000504 від 12 листопада 2016 року та передачу матеріалів кримінального провадження до суду, суду не надано.

При цьому судом також встановлено, що позивачем не надані докази того, що шкода, завдана лісу внаслідок самовільної вирубки захисних лісонасаджень на 297 км пк 1+38- 6+50 лівої сторони колії дільниці Гребінка-Полтава, завдана державі саме відповідачем.

Напроти, в резолютивній частині зазначеного акту позивача від 29.12.2016 №257/01-01-14 знайшов відображення факт самовільної вирубки на 297 км ПК 1+38 до ПК6+50 лівої сторони колії дільниці Гребінка - Полтава 130 сироростучих дерев та сухостійних дерев різного діаметру та різної породи, а також одного пошкодженого сиро ростучого дерева породи ясен до ступеня не припинення росту, за межами водозбірної канави, які не входять до лісорубного квитка від 18.04.2016 № 22 (серія 02 ЛКБ № 502932).

В обґрунтування позовної заяви позивач посилається на постанову про накладення адміністративного стягнення від 11.01.2017 № ЗР467012 згідно ст.65-1 КУпАП, прийняту відносно начальника виробничого підрозділу «Лубенська дистанція захисних лісонасаджень» ОСОБА_8 на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 11.01.2017 № 003713 за допущення знищення 130 дерев, а також одного пошкодженого сиро ростучого дерева породи ясен до ступеня не припинення росту на 297 км ПК 1+38 до ПК6+50 лівої сторони колії дільниці Гребінка - Полтава, за межами водозбірної канави.

При цьому суд зазначає, що диспозиція статті 65-1 КУпАП передбачає відповідальність за знищення або пошкодження полезахисних лісових смуг, захисних лісових насаджень вздовж берегів річок, каналів, навколо водних об'єктів, гідротехнічних споруд, на смугах відводу автомобільних доріг, залізниць та інших захисних лісових насаджень. Об'єктивна сторона правопорушення полягає у активних діях по знищенню чи пошкодженню захисних лісонасаджень.

В свою чергу, формулювання змісту правопорушення згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 11.01.2017 № 003713 є наступним: «допущення знищення захисних лісонасаджень», що не відповідає ст.65-2 КУпАП та ст.105 Лісового кодексу України.

Позивач, посилаючись на пункт 5 статті 64 Лісового кодексу України, зазначає, що підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов'язані, зокрема, здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.

При цьому, за змістом статті 89 Лісового кодексу України, охорону і захист лісів на території України здійснюють: державна лісова охорона, яка діє у складі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань лісового господарства та підприємств, установ і організацій, що належать до сфери їх управління; лісова охорона інших постійних лісокористувачів і власників лісів. Зміст зазначеної норми закону кореспондується з ч.5 ст.86 Лісового кодексу України, в якій зазначено, що забезпечення охорони і захисту лісів покладається на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, та органи місцевого самоврядування, власників лісів і постійних лісокористувачів відповідно до цього Кодексу. Частиною 1 ст. 90 Лісового кодексу України передбачено, що основними завданнями державної лісової охорони є забезпечення охорони лісів від пожеж, незаконних рубок, захист від шкідників і хвороб, пошкодження внаслідок антропогенного та іншого шкідливого впливу.

Вищевикладене свідчить, що не тільки постійний лісокористувач повинен забезпечувати охорону лісових насаджень, а він є одним, з поміж інших суб'єктів, що здійснюють таку охорону.

Таким чином суд встановив, що позивач, однобічно визначив відповідача як виключного суб'єкта цивільної відповідальності за спричинені збитки державі внаслідок незаконної рубки, в якій, на його думку, винним є постійний лісокористувач.

Поряд з нормами лісового законодавства, в обґрунтування свого позову позивач посилається на ст. 1166 Цивільного кодексу України, згідно якої заподіяна шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для відшкодування шкоди за правилами статті 1166 Цивільного кодексу України необхідним є доведення складу правопорушення: а) неправомірність поведінки особи; б) наявність шкоди, зокрема, втрату або пошкодження майна потерпілого; в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; г) вина завдача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Судом встановлено, що позивач не наводить доказів наявності усіх зазначених вище елементів складу цивільного правопорушення у діяннях відповідача, в тому числі, і наявність причинного зв'язку між протиправною поведінкою та шкодою, оскільки шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки заподіювана шкоди, а отже відшкодування шкоди за незаконну рубку лісу об'єктивно може бути наслідком лише активної фізичної поведінки особи, спрямованої на порубку дерев.

В обґрунтування підстав для відшкодування шкоди, позивач стверджує, що відповідач як постійний лісокористувач не забезпечив охорону захисних лісонасаджень і таким чином спричинив настання наслідків у вигляді заподіяння шкоди.

При цьому, в пункті 2.45 акті від 29.12.2016 №257/01-01-14 позивач зазначає про задовільний стан здійснення контролю за охороною та захистом лісів, вжиття заходів із боротьби з незаконними рубками з боку постійного лісокористувача, яким є відповідач по справі.

Суд погоджується з твердженням Відповідача, що позивач намагається підмінити поняття «незаконна вирубка чи пошкодження лісових насаджень» як активної протиправної поведінки на поняття «неналежна охорона лісу» як бездіяльність суб'єктів охорони та захисту лісу, що суперечить нормам законодавства, зокрема ст. 105 Лісового кодексу України.

Так, згідно ч.1 ст.105 Лісового кодексу України, серед інших підстав для відповідальності, відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників.

В позовній заяві наведений розрахунок шкоди на суму 515 987,14 грн., якій зроблений позивачем з посиланням на Такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення росту, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 N 665). Дані норми обчислення застосовуються виключно за наслідками вирубки чи пошкодження дерев внаслідок незаконних дій (активної поведінки) підприємств, установ, організацій або громадян.

Таким чином, за відсутності доведеності позивачем факту завдання шкоди державі діями відповідача внаслідок незаконної вирубки дерев на 297 км пк 1+38 до пк 6+50 лівої сторони колії дільниці Гребінка - Полтава, у позивача не має правових підстав для стягнення з ПАТ «Укрзалізниця» шкоди у розмірі 515 987,14 грн, розрахованої відповідно до Такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення росту, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 N 665).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про недоведеність та необґрунтованість заявлених позовних вимог, у зв'язку з чим, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судові витрати по сплаті судового збору, у відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 25.09.2017

Суддя І.І.Борисенко