КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2017 р. Справа№ 910/20128/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Дідиченко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Верьовкін С.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Цимбаліст В.В. (дов. № 062/15/1/03-17 від 04.01.2017 р.);

від відповідача: Герасименко В.І. - директор;

від третьої особи: Цимбаліст В.В. (дов. № 062/02/07-8899 від 11.09.2017 р.);

Розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Ожерелья Славутича"

на рішення господарського суду міста Києва від 11.01.2017р.

по справі № 910/20128/16 (суддя Пригунова А.Б.)

за позовом Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Ожерелья Славутича"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Департамент комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про виселення,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року комунальне підприємство «Київжитлоспецексплуатація» звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "Ожерелья Славутича" про виселення останнього з нежитлових приміщень загальною площею 44,60 кв.м. в будинку № 29/1, літера А на вул. Хрещатик та зобов'язання передати нежитлові приміщення загальною площею 44,60 кв.м. в будинку № 29/1, літера А на вул. Хрещатик.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.11.2016 р. залучено до участі у розгляду даної справи третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Департамент комунальної власності виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Рішенням господарського суду міста Києва від 11.01.2017 р. у справі № 910/20128/16 позов комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" задоволено, виселено товариство з обмеженою відповідальністю "Ожерелья Славутича" з нежилого приміщення загальною площею 44,6 кв.м в будинку № 29/1 літ. "А" по вул. Хрещатик; зобов'язано товариство з обмеженою відповідальністю "Ожерелья Славутича" передати комунальному підприємству "Київжитлоспецексплуатація" нежиле приміщення загальною площею 44,6 кв.м в будинку № 29/1 літ. "А" по вул. Хрещатик.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що листом від 12.11.2015р. № 062/07/19-12566 позивач повідомив відповідача про своє небажання продовжувати договір оренди від 15.11.2012 р. № 838, у зв'язку з чим суд першої інстанції прийшов до висновку, що термін дії вказаного договору закінчився 12.11.2015 р. та зобов'язав відповідача передати позивачу нежитлове приміщення, що було предметом договору оренди.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю "Ожерелья Славутича" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 11.01.2017 р. у справі № 910/20128/16 та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на те, що ні з боку третьої особи, ні збоку позивача не було вимог з приводу звільнення приміщення. Скаржник, також , зазначив, що, позивач видавав довідки та доручення відповідачу на проведення оцінки орендованих підвальних приміщень з метою подальшого розрахунку орендної плати та продовження договору оренди. При цьому, апелянт вказує на те, що позивач посилається на лист орендодавця про закінчення і не продовження договору оренди, проте такого листа відповідач (орендар) не отримував, не розписувався за ознайомлення і відмітки пошти відсутні. Як вказує апелянт, з урахуванням того, що орендна плата сплачується належним чином, конкретних претензій та намірів щодо розірвання договору не було, до подачі позову, а також вчинялися всі необхідні дії для оцінки майна та пролонгації договору, відповідач не бачить підстав для задоволення позовних вимог.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.07.2017 р. апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Ожерелья Славутича" прийнято до розгляду та порушено апеляційне провадження у справі № 910/20128/16.

04.09.2017 р. через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить рішення господарського суду міста Києва від 11.01.2017 р. залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

22.09.2017 р. через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшли доповнення до відзиву на апеляційну скаргу.

26.09.2017 р. через відділ документального забезпечення суду від відповідача надійшли пояснення по справі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.09.2017 р. розгляд справи було відкладено на 26.09.2017 р.

У судовому засіданні 26.09.2017 року відповідач підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати.

Представник позивача та третьої особи проти задоволення апеляційної скарги заперечував, а рішення суду першої інстанції просив залишити без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 101 Господарського процесуального кодексу апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, 15.11.2012 р. між головним управлінням комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради, яке було перейменовано в Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (п.2 положення про Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)) (орендодавець), товариством з обмеженою відповідальністю "Ожерелья Славутича" (орендар) та комунальним підприємством "Київжитлоспецексплуатація" (підприємство) було укладено договір № 838 (а.с. 88), за умовами якого орендодавець на підставі рішення Київської міської ради від 22.09.2011 р. № 34/6250 та рішення Постійної комісії Київської міської ради з питань власності від 22.10.2012 р., протокол № 132 п.1.1.7 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва (об'єкт оренди), яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 29/1, літ. А для розміщення складу (п. 1.1. договору)

Відповідно до п. 2.1. договору об'єктом оренди є нежитлове приміщення, загальною площею 44,60 кв.м., в т.ч. підвал - 44,60 кв.м.

В пункті 3.1. даного договору зазначено, що за користування об'єктом оренди орендар сплачує орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, затвердженою рішенням Київради № 34/6250 від 22.09.2011 р. Розмір орендної плати згідно з розрахунком орендної плати становить 70,39 грн. за 1 кв.м. орендованої площі, що складає 3 139,44 грн.

Орендна плата та компенсація витрат підприємства сплачується орендарем на рахунок підприємства, за яким закріплене майно на праві господарського відання чи оперативного управління (балансоутримувача) починаючи з дати підписання акта приймання передачі. Останнім днем сплати орендної плати та компенсації витрат підприємства є дата підписання сторонами акта приймання-передачі при поверненні об'єкта оренди орендодавцеві (п. 3.6. договору)

Відповідно до п. 4.1. договору орендодавець зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту підписання цього договору з додатками передати, а орендар прийняти по акту приймання-передачі об'єкт оренди. Акт приймання-передачі об'єкта оренди підписується відповідним орендодавцем, орендарем та підприємством.

15.11.2012 р. за актом прийманя-передачі орендодавець передав, а орендар прийняв в орендне користування згідно з договором оренди № 838 від 15.11.2012 р. приміщення у нежитловому будинку, що перебувають на балансі КП «Київжитлоспецексплуатація», загальною площею 44,60 кв.м., розташоване за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 29/1, літ. А. (а.с. 20)

Згідно з п. 4.15. вищевказаного договору - орендар після припинення дії договору оренди зобов'язаний протягом 30 календарних днів передати майно по акту приймання-передачі підприємству.

Пунктом 7.6. договору передбачено, що у разі закінчення строку дії договору або при його розірванні орендар зобов'язаний за актом приймання-передачі повернути об'єкт оренди підприємству у стані, в якому перебував об'єкт оренди на момент передачі його в оренду, з урахуванням всіх здійснених орендарем поліпшень, які неможливо відокремити від об'єкта оренди без заподіяння йому шкоди, з урахуванням зносу за період строку дії договору оренди.

Відповідно до п. 9.1. договору він діє з 15.11.2012 р. до 13.11.2015 р.

У п. 9.4. договору визначено, що договір припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно з п. 9.7. у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Зазначені дії оформлюються додатковою угодою, яка є невід'ємною частиною цього договору.

Як вбачається з матеріалів справи, Департамент комунальної власності м. Києва, як орендодавець за договором, 13.11.2015р. надіслав на адресу відповідача лист за № 062/07/19-12566 від 12.11.2015р., в якому вказав, що договір оренди № 838 від 15.11.2012 р. нежитлових приміщень на вул. Хрещатик, 29/1 літ. А продовжуватись не буде та просив 14.11.2015 р. звільнити орендоване приміщення та передати його по акту приймання-передавання підприємству-балансоутримувачу (КП «Київжитлоспецексплуатація») (а.с. 22, 23)

У зв'язку з тим, що відповідачем не звільнено приміщення за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 29/1 літ. А та не передано спірне майно по акту прийому-передачі КП «Київжитлоспецексплуатація», позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що відповідач листом від 12.11.2015р. № 062/07/19-12566 був завчасно повідомлений про небажання продовжувати дії договору оренди від 15.11.2012 р. № 838 та необхідність повернення об'єкту оренди.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Частиною 1 ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Статтею 3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що відносини щодо оренди державного майна регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 статтею 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч.1 ст. 765 ЦК України наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму.

У відповідності зі cт. 193 Господарського кодексу України та cт.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частина 1 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначає, що термін договору оренди визначається за погодженням сторін.

Як унормовано, відповідно до вимог ч. 1 ст. 763 ЦК України - договір найму укладається на строк, встановлений договором, а відповідно до ч. 4 ст. 284 Господарського кодексу України строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Згідно із ст. 764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму (оренди), то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Аналогічна норма міститься в ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", відповідно до якої у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Пунктом 9.4 договору оренди передбачено, що договір припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено. За приписами п. 9.1 спірного договору, цей договір діє з 15.11.2012 р. до 13.11.2015 р.

Як передбачено умовами договору оренди, а саме пунктом 9.7 - у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Зазначені дії оформлюються додатковою угодою, яка є невід'ємною частиною цього договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 та ч. 1 ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено, а орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

За приписами статей 759, 763 і 764 ЦК України, частини другої статті 291 ГК України, частини другої статті 17 та частини другої статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. Відтак, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється (п. 4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №12 від 29.05.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна").

З вищенаведеного слідує, що дія договору продовжується у разі відсутності заперечень однієї із сторін проти такої пролонгації протягом місяця після закінчення терміну договору. Якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мало місце заперечення сторони щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

Як вбачається з матеріалів справи, на дату закінчення строку дії договору оренди, в порядку п. 9.7. договору, Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), як орендар за спірним договором, 13.11.2015 р. звернувся до відповідача з листом № 062/07/19-12566 від 12.11.2015р., в якому вказав, що договір оренди № 838 від 15.11.2012 р. нежитлових приміщень на вул. Хрещатик, 29/1 літ. А, продовжуватись не буде та просив 14.11.2015 р. звільнити орендоване приміщення та передати його по акту приймання-передавання підприємству-балансоутримувачу (КП «Київжитлоспецексплуатація»).

Лист надіслано відповідачу 13.11.2015 р. (фіскальний чек та конверт з поштовим повідомленням - в матеріалах справи) на адресу, зазначену останнім у договорі оренди в розділі 10 «Реквізити сторін».

Крім того, апелянт в апеляційній скарзі зазначає, що адреса: м. Київ, вул. Хрещатик, 29/1, літ. «А», яка зазначена в розділі 10 «Реквізити сторін», є його адресою реєстрації та фактичним місцезнаходженням орендованого приміщення (а.с. 128).

При цьому, колегія суддів зазначає, що чинне законодавство пов'язує факт припинення договору оренди з закінченням строку його дії і з фактом наявності заяви орендодавця про припинення договору оренди.

Вказана правова позиція узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Вищого господарського суду України від 06.10.2011 р. у справі № 5023/1385/11, від 30.06.2011 р. у справі № 5005/352/2011, від 17.02.2011 р. у справі № 36/154, від 21.03.2016 р. у справі № 908/297/14, від 24.10.2016 р. у справі 914/433/16.

Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції про те, що на момент закінчення строку дії договору Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), як орендар за спірним договором, належним чином повідомив орендаря (відповідача) про припинення дії договору та необхідність повернути об'єкт оренди за відповідним актом приймання - передачі.

Закінчення строку, на який було укладено договір, за приписами п. 9.4 Договору є однією з підстав його припинення.

Окрім того, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання апелянта на те, що договір оренди № 838 від 15.11.2012 року був пролонгований, оскільки додаткової угоди щодо продовження дії договору, як передбачено п. 9.7 вищевказаного договору, між сторонами підписано не було.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дії позивача вчинені ним в рамках закону та положень договору оренди, а тому вірним є висновок суду першої інстанції, що договір оренди № 838 від 15.11.2012 р. є припиненим з 14.11.2015 р. у зв'язку з закінченням строку, на який він був укладений.

Згідно з частиною 1 статті 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

За п. 7.6 договору, у разі закінчення строку дії договору або при його розірванні орендар зобов'язаний за актом приймання-передачі повернути об'єкт оренди підприємству у стані, в якому перебував об'єкт оренди на момент передачі його в оренду.

Відповідно до п. 4.15. договору орендар після припинення дії договору оренди зобов'язаний протягом 30 календарних днів передати майно по акту приймання-передачі підприємству.

Враховуючи встановлені вище обставини, а саме те, що строк дії договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 15.11.2012 року № 838 закінчився, за відсутності належних доказів звільнення відповідачем орендованого ним нерухомого майна загальною площею 44,60 кв.м., розташоване за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 29/1, літ. А та непередання останнього за актом прийому-передачі позивачу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що позовні вимоги про виселення відповідача з орендованого нерухомого майна та зобов'язання відповідача передачі позивачу орендованого нерухомого майна підлягають задоволенню.

Щодо заперечень апелянта про те, що договір оренди не закінчився, оскільки відповідачем оренда плата сплачується без запізнень по сьогоднішній день (а.с. 127), колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п 3.6. спірного договору оренди останнім днем сплати орендної плати та компенсації витрат підприємства є дата підписання сторонами акта приймання-передачі при поверненні об'єкта оренди орендодавцеві.

Правові наслідки припинення договору оренди встановлені ст.27 спеціального Закону України "Про оренду державного та комунального майна", якою передбачено, що у разі закінчення строку дії договору оренди та відмови від його продовження орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Статтею 795 ЦК України визначено, що повернення наймачем предмета договору найму, якщо ним є будівля або інша капітальна споруда (їх окрема частина), оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Таким чином, договором та чинним законодавством встановлений обов'язок сплати орендарем орендних платежів за фактичне користування орендованим приміщенням до моменту підписання сторонами акта приймання-передачі повернення об'єкта оренди, а тому така сплата після закінчення договору оренди не може бути доказом пролонгації сторонами договору оренди.

Стосовно посилань апелянта про те, що йому не було відомо ні про наявність позову, ні про оскаржене рішення, ні про позов до суду, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 64 та 87 ГПК України особи, які беруть участь у справі, вважаються належним чином повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі надіслання судом процесуальних документів на адресу, яку було повідомлено сторонами господарському суду або на адресою місцезнаходження, яка зазначена в ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

За змістом статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява та ухвала про порушення провадження у справі від 07.11.2016 р. були надіслані на адресу відповідача, за якою він зареєстрований в ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 25, 7-8).

Таким чином, доводи апелянта про неповідомлення його про час та місце проведення судових засідань є необґрунтованими та не підтвердженні належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Дослідивши матеріали, наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне, обґрунтоване рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду міста Києва від 11.01.2017 року у справі № 910/20128/16, отже підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Ожерелья Славутича" на рішення господарського суду міста Києва від 11.01.2017 року у справі № 910/20128/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 11.01.2017 року у справі № 910/20128/16 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/20128/16 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді М.А. Дідиченко

Є.Ю. Пономаренко