ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 року Справа № 11/64/10

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Коваленка В.М. - головуючого (доповідач у справі)
Короткевича О.Є.,
Полякова Б.М.
розглянувши касаційну скаргуЦентрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області
на постанову та ухвалувід 20.02.2017 Одеського апеляційного господарського суду від 06.12.2016 господарського суду Миколаївської області
у справі № 11/64/10 господарського суду Миколаївської області
за заявоюДержавної податкової інспекції у Центральному районі м.Миколаєва
дофізичної особи - підприємця ОСОБА_4, м. Миколаїв
провизнання банкрутом
ліквідаторарбітражний керуючий Пляка С.В.

в судове засідання представники сторін не з'явились

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 20.04.2010 порушено провадження у справі № 11/64/10 про банкрутство фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 (далі - ФОП ОСОБА_4, Боржник) за заявою Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва в порядку норм ст.52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції до набрання чинності з 19.01.2013 внесених змін, далі - Закон про банкрутство).

Постановою господарського суду Миколаївської області від 01.06.2010 ФОП ОСОБА_4 визнано банкрутом, відносно нього відкрито ліквідаційну процедуру, а ліквідатором боржника призначено арбітражного керуючого Пляку С.В.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 14.06.2011 припинено процедуру банкрутства фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, за ознаками ст. 52 Закону про банкрутство та перейдено до загальних процедур банкрутства, передбачених цим Законом. Ліквідатором Боржника призначено арбітражного керуючого Пляку С.В.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 06.12.2016 (суддя - Василяка К.Л.) затверджено звіт про оплату послуг та відшкодування витрат арбітражного керуючого Пляки С.В. у справі № 11/64/10 від 05.05.2014 та звіт про оплату послуг та відшкодування витрат арбітражного керуючого Пляки С.В. за період з 05.05.2014 по 13.10.2016 на загальну суму 232 528,75 грн. Ухвалено стягнути з визнаних у справі кредиторів (пункти 2, 3, 4, 5, 6, 7, 9, 10 резолютивної частини) відповідні суми витрат на оплату послуг ліквідатора та витрат останнього у ліквідаційній процедурі, а саме: з Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м.Миколаєва - 2315,23 грн.; з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" - 36454,27 грн.; з Державної податкової інспекції у Центральному районі м.Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області - 47942,43 грн.; з Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" - 10418,15 грн.; з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ" - 7345,48 грн.; з Публічного акціонерного товариства "Миколаївобленерго" - 294,6 грн.; з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" - 10818,32 грн.; з Публічного акціонерного товариство "Комерційний банк "Надра" - 116939,91 грн.

Не погодившись частково із цією ухвалою суду, Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати ухвалу господарського суду Миколаївської області від 06.12.2016 в частині стягнення з Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва на користь арбітражного керуючого Пляки С.В. 2 315,23 грн. в якості оплати послуг та відшкодуванні витрат ліквідатора у даній справі та прийняти нове рішення, яким відмовити в стягненні з Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва на користь арбітражного керуючого Пляки С.В. 2 315,23 грн. в якості оплати послуг та відшкодуванні витрат ліквідатора у справі № 11/64/10 про банкрутство ФОП ОСОБА_4

Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати ухвалу господарського суду Миколаївської області від 06.12.2016 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" на користь арбітражного керуючого Пляки С.В. 10 818,32 грн. в якості оплати послуг та відшкодуванні витрат ліквідатора у справі № 11/64/10 про банкрутство ФОП ОСОБА_4 та прийняти нове рішення, яким відмовити в стягненні з Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" на користь арбітражного керуючого Пляки С.В. 10 818,32грн. в якості оплати послуг та відшкодуванні витрат ліквідатора у справі № 11/64/10 про банкрутство ФОП ОСОБА_4

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 20.02.2017 (головуючий суддя - Богатир К.В., судді: Величко Т.А., Мишкіна М.А.) апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" та Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва задоволено частково. Змінено пункти 2, 3, 4, 5, 6, 7, 9, 10 резолютивної частини ухвали господарського суду Миколаївської області від 06.12.2016 та викладено їх в іншій редакції. Зокрема, постановлено стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м.Миколаєва, на користь арбітражного керуючого Пляки Сергія Валерійовича 2 557,82 грн. в якості оплати послуг та відшкодування витрат ліквідатора у справі №11/64/10 про банкрутство ФОП ОСОБА_4

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями судів попередніх інстанцій в частині стягнення з Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва на користь арбітражного керуючого Пляки С.В. 2 315,23 грн. в якості оплати послуг та відшкодуванні витрат ліквідатора у справі № 11/64/10 про банкрутство ФОП ОСОБА_4, Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області (далі - Центральне об'єднане УПФУ м. Миколаєва Миколаївської області) звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Одеського апеляційного господарського суду від 20.02.2017 та ухвалу господарського суду Миколаївської області від 06.12.2016 в частині стягнення з Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва на користь арбітражного керуючого Пляки С.В. коштів в якості оплати послуг та відшкодуванні витрат ліквідатора у справі № 11/64/10 про банкрутство ФОП ОСОБА_4 та прийняти нове рішення, яким відмовити в стягненні з Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва на користь арбітражного керуючого Пляки С.В. коштів в якості оплати послуг та відшкодуванні витрат ліквідатора у даній справі.

Касаційна скарга мотивована порушенням судами попередніх інстанцій норм матеріального права, зокрема, ст. 31 Закону про банкрутство, а також норм процесуального права.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про стягнення з усіх кредиторів Боржника, в тому числі з Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва, на користь арбітражного керуючого Пляки С.В. коштів в якості оплати послуг та відшкодуванні витрат ліквідатора у даній справі, місцевий суд виходив з того, що надання ліквідатором у справі про банкрутство послуг є оплатним, всі заявлені до стягнення витрати у загальному розмірі 232 528,75 грн. складають оплату послуг та відшкодування витрат арбітражного керуючого Пляки С.В. за виконання ним повноважень ліквідатора ФОП ОСОБА_4, розмір якої був затверджений рішенням комітету кредиторів та ухвалою суду, а тому, за відсутності виявленого у Боржника майна, ці витрати підлягають пропорційному розподіленню на всіх визнаних кредиторів у справі.

Суд апеляційної інстанції, змінюючи вказане рішення суду в частині сум коштів, що підлягають стягненню з кредиторів, повністю погодився з висновком місцевого суду про застосування принципу пропорційності до розподілу між кредиторами витрат на оплату послуг ліквідатора - арбітражного керуючого Пляки С.В.

Заперечуючи наведені висновки судів попередніх інстанцій, Центральне об'єднане УПФУ м. Миколаєва Миколаївської області у касаційній скарзі зазначило, що оплата послуг ліквідатора і відшкодування його витрат повинна здійснюватись за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута, як і було вирішено комітетом кредиторів ФОП ОСОБА_4 До то ж, заявник касаційної скарги послався на те, що Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва (Центральне об'єднане УПФУ м.Миколаєва Миколаївської області) є неприбутковою організацією (установою), кошти Пенсійного фонду формуються за рахунок страхових внесків та мають використовуватись за цільовим призначенням, відтак, у нього відсутні кошти для оплати послуг арбітражних керуючих.

Однак, суд касаційної інстанції не погоджується із викладеними запереченнями скаржника, оскільки вони наведені в порушення норм законодавства.

Так, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, оплата послуг ліквідатора - арбітражного керуючого Пляки С.В. у даній справі у визначеному ч. 14 ст. 31 Закону про банкрутство мінімальному розмірі (дві мінімальні заробітні плати) була встановлена та погоджена комітетом кредиторів з ФОП ОСОБА_4 згідно рішення від 02.12.2011 (протокол № 2), а також затверджена ухвалою господарського суду Миколаївської області від 17.01.2012.

Частиною 16 ст. ст. 31 Закону про банкрутство передбачено, що звіт про оплату послуг, відшкодування витрат арбітражного керуючого затверджується рішенням комітету кредиторів та ухвалою господарського суду.

При цьому, судами було з'ясовано, що відповідно до протоколу засідання комітету кредиторів № 12 від 30.10.2015, комітетом кредиторів ФОП ОСОБА_4 одноголосно прийнято рішення про затвердження звіту ліквідатора про оплату послуг, відшкодування витрат арбітражного керуючого у даній справі від 05.05.2014 на суму 155 129, 16 грн. Згідно ж рішення комітету кредиторів від 20.10.2016 (протокол №17) одноголосно прийнято рішення взяти до відома звіт ліквідатора про оплату послуг, відшкодування витрат арбітражного керуючого Пляки С.В. за період з 05.05.2014 по 13.10.2016 на суму 77 560,16 грн.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи, звіти ліквідатора про оплату послуг, відшкодування витрат ліквідатора - арбітражного керуючого Пляки С.В. від 05.05.2014 та за період з 05.05.2014 по 13.10.2016 на загальну суму 232 528,75 грн. було затверджено ухвалою господарського суду Миколаївської області від 06.12.2016 (пункт 1 резолютивної частини).

Стосовно ж порядку розподілу у справі про банкрутство витрат на оплату вказаних послуг, суди в оскаржуваних рішеннях правильно застосували приписи частин 12, 13 ст. 31 Закону про банкрутство, дійшовши законного та обґрунтованого висновку про те, що у зв'язку з відсутністю у боржника (банкрута) майна і за відсутності рішення комітету кредиторів про здійснення оплати послуг ліквідатора у справі про банкрутство за рахунок коштів кредиторів, відшкодування вказаних послуг (витрат) покладається як на ініціюючого кредитора, так і на всіх інших виявлених кредиторів у такій справі - пропорційно визнаних вимог кожного у справі.

При цьому, є неправомірним твердження заявника касаційної скарги про здійснення оплати послуг ліквідатора виключно за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута, оскільки норми ч. 1 п. 12 ст. 31 Закону про банкрутство визначають декілька джерел для здійснення оплати цих послуг:

- за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника,

- або за рахунок коштів кредиторів,

- чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника.

Згідно з ч. 3 п. 4 ст. 31 Закону про банкрутство, арбітражний керуючий має право, зокрема, отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Законом.

Отже, призначений у справі про банкрутство арбітражний керуючий виконує покладені на нього судом обов'язки та, відповідно, здійснює діяльність арбітражного керуючого на платній основі.

Разом з цим, колегія суддів наголошує на тому, що законодавець не ставить порядок розподілу витрат на оплату послуг ліквідатора в залежність від розміру вимог кожного із кредиторів у справі, майнового стану кожного кредитора у справі про банкрутство, правового статусу кредитора (особа, заснована на приватній чи державній формі власності, державний орган, громадська організація тощо), від джерел фінансування того чи іншого кредитора, а також від майнових результатів арбітражного керуючого у справі про банкрутство.

Тобто, невиявлення ліквідатором боржника в процедурі ліквідації останнього майна, інших активів та грошових коштів, за умови встановленого судом факту повноти та належності виконання ним своїх обов'язків у цій процедурі, жодним чином не впливає на оплату його послуг.

До того ж, заявлена до оплати ліквідатором сума в розмірі 232 528,75 грн. складає передбачений і встановлений Законом про банкрутство мінімальний розмір оплати послуг арбітражного керуючого за весь період виконання ним своїх обов'язків ліквідатора (ч. 14 ст. 31 Закону про банкрутство), понесені витрати підтверджені доказами у справі, а відповідний розрахунок був наданий ліквідатором та розглянутий судами.

Поряд з викладеним, суд касаційної інстанції звертає увагу на те, що судами не було встановлено і обставин щодо заперечення або оскарження дій (бездіяльності) арбітражного керуючого Пляки С.В. При цьому, Центральне об'єднане УПФУ м.Миколаєва Миколаївської області у касаційній скарзі також не зазначає про наявність претензій щодо роботи ліквідатора у даній справі.

Колегія суддів звертає увагу на те, що звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс, а також звіт про оплату послуг та відшкодування витрат розглядались господарським судом в одному судовому засіданні - 06.12.2016.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суд Миколаївської області від 06.12.2016 було затверджено звіт ліквідатора, ліквідаційний баланс Боржника та припинено провадження у даній справі про банкрутство.

Виходячи з налізу наведених норм та встановлених попередніми судовими інстанціями обставин справи, касаційний суд погоджується із висновками судів (з урахуванням внесених апеляційним судом змін в резолютивну частину ухвали місцевого суду) щодо наявності підстав для покладення на визнаних кредиторів у справі витрат на оплату послуг ліквідатора та витрат останнього пропорційно визнаних вимог цих кредиторів.

Отже, касаційні вимоги Центрального об'єднаного УПФУ м. Миколаєва Миколаївської області не знайшли свого підтвердження, не є обґрунтованими та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, у зв'язку з чим задоволенню не підлягають.

У зв'язку із викладеним та враховуючи, що резолютивна частина ухвали місцевого суду в частині стягнення з Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м.Миколаєва суми коштів в якості оплати послуг та відшкодуванні витрат ліквідатора у даній справі про банкрутство була обґрунтовано змінена апеляційним судом, постанова суду апеляційної інстанції підлягає залишенню без змін, як така, що відповідає нормам матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного та керуючись нормами ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Миколаєва Миколаївської області залишити без задоволення.

2. Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 20.02.2017 в частині стягнення з Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва на користь арбітражного керуючого Пляки С.В. 2 557,82 грн. в якості оплати послуг та відшкодування витрат ліквідатора у справі № 11/64/10 залишити без змін.

Головуючий В.М. Коваленко

Судді О.Є. Короткевич

Б.М. Поляков

Постанова виготовлена та підписана 28.09.2017