РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2017Справа №910/24166/16
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом публічного акціонерного товариства "Компанія "Райз"

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "ВіЕйБі Банк" Славкіної Марини Анатоліївни

про зобов'язання вчинити дії

Представники сторін:

від позивача: Чугунов М.В. - представник за довіреністю № б/н від 01.03.2017 р.;

Шульган Я.М. - представник за довіреністю № б/н від 30.08.2017 р.;

від відповідача: Прудка О.В. - представник за довіреністю № 34 (22/1/34) від 03.01.2017 р..

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року публічне акціонерне товариство "Компанія "Райз" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" Славкіної Марини Анатоліївни про зобов'язання вчинити дії, а саме:

- визнати протиправним рішення №11/1-47259 Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни від 23.09.2016 року у формі повідомлення про нікчемність правочину за кредитним договором №32-2014 від 12.03.2014 року укладеного між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ПАТ «Компанія «Райз» від 23.09.2016 року;

- скасувати рішення №11/1-47259 Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни від 23.09.2016 року у формі повідомлення про нікчемність правочину за кредитним договором №32-2014 від 12.03.2014 року укладеного між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ПАТ «Компанія «Райз» від 23.09.2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для скасування вищезазначеного рішення , оскільки при прийнятті такого рішення були допущені порушення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Ухвалою господарського суду м. Києва від 04.04.2017 р. у справі № 910/24166/16 припинено провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства "Компанія "Райз" до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" Славкіної Марини Анатоліївни про зобов'язання вчинити дії.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.05.2017 р. апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Компанія "Райз" на ухвалу господарського суду м. Києва від 04.04.2017 р. про припинення провадження у справі № 910/24166/16 задоволено. Ухвалу господарського суду м. Києва від 04.04.2017 р. про припинення провадження у справі № 910/24166/16 скасовано. Матеріали справи передано на розгляд до господарського суду міста Києва.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду міста Києва № 05-23/1867 від 16.06.2017 р., відповідно до п.2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 910/24166/16.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Мудрого С.М.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.06.2017 р. прийнято справу до провадження, розгляд справи призначено на 25.07.2017 р.

В судове засідання 25.07.2017 р. представник відповідача не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 014.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.07.2017 року розгляд справи відкладено на 05.09.2017 року.

В судовому засіданні 05.09.2017 року представники позивача позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити позов.

Представник відповідача заперечував проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 20 листопада 2014 року № 733 "Про віднесення публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 листопада 2014 року № 123 "Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Всеукраїнський Акціонерний Банк", згідно з яким з 21 листопада 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський Акціонерний Банк".

Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20 березня 2015 р. № 63, розпочато процедуру ліквідації публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіну Марину Анатоліївну.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22 лютого 2016 року №213 продовжено строк здійснення процедури ліквідації публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" на два роки по 19.03.2018 включно та повноваження ліквідатора публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіної Марини Анатоліївни на два роки до 19 березня 2018 року включно.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем отримано від Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Уповноважена особа) на ліквідацію ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" (далі - Банк) повідомлення №11/1-47259 від 23.09.2016 у порядку ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон) про нікчемність правочину щодо погашення заборгованості за кредитним договором №32-2014 від 12 березня 2014 року, укладеного між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ПАТ «Компанія «Райз» за рахунок коштів, розміщених на депозитному рахунку за договором банківського вкладу №1846-НВ від 26 вересня 2012 року, укладеного між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ТОВ «Карпатська нафтова компанія».

Спір у справі виник у зв'язку з наявністю, на думку позивача, підстав для скасування вказаного рішення відповідача.

Як встановлено судом, на підставі постанови Правління Національного банку України від 20.11.2014 р. №733 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 листопада 2014 року №123 "Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві "Всеукраїнський Акціонерний Банк", згідно з яким з 21 листопада 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський Акціонерний Банк".

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Частиною 2 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Наявним в матеріалах справи витягом з акту б/н від 09.02.2015 р. підтверджується, що уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в публічному акціонерному товаристві "Всеукраїнський Акціонерний Банк" було проведено перевірку правочинів (в тому числі), вчинених (укладених) банком в період з 21.11.2013 р. по 20.11.2014 р. Зокрема, відповідачем виявлено, що правочин щодо погашення заборгованості позивача за кредитним договором може містити ознаки нікчемності, визначені ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, № 2 від 05.07.2012 року (далі - Положення), зареєстроване У Міністерстві юстиції України 14.09.2012 року за № 1581/21893 (в редакції станом на час складання Акту перевірки від 09.02.2015 року), - Уповноважена особа Фонду на тимчасову адміністрацію зобов'язана протягом дії тимчасової адміністрації забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними.

Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що Уповноважена особа Фонду на тимчасову адміністрацію зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними безпосередньо протягом дії тимчасової адміністрації.

Відповідно до ст. 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень Уповноваженій особі з дня початку процедури ліквідації банку здійснює визначені даною статтею повноваження та ті, що визначені ч. 2 ст. 37 цього Закону.

Пунктом 4 частини 2 статті 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право: повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Відповідно до положень п.1 ч.4 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації Фонд повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Судом встановлено, що повідомлення про нікчемність правочинів було надіслано позивачу протягом ліквідації відповідача, а не тимчасової адміністрації. Однак, суд зазначає, таке надіслання не є порушенням строку повідомлення сторони про нікчемність правочинів.

Зі змісту повідомлення про нікчемність правочину №11/1-47259 від 23.09.2016 року вбачається, що правочин щодо погашення заборгованості за кредитним договором №32-2014 від 12 березня 2014 року, укладеного між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ПАТ «Компанія «Райз» за рахунок коштів, розміщених на депозитному рахунку за договором банківського вкладу №1846-НВ від 26 вересня 2012 року, укладеного між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ТОВ «Карпатська нафтова компанія», визнано нікчемним з посиланням на те, що фактично банк уклав правочин, умови якого передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку (п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

З наданих відповідачем доказів і пояснень вбачається, що підставою для винесення рішення (повідомлення) стали результати перевірки, зафіксовані у акті перевірки від 09.02.2015 правочинів, вчинених (укладених) банком у період з 21.11.2013 по 20.11.2014.

Протее, у вказаному акті відсутні обґрунтування підстав, з яких Банк дійшов висновку, що вказаний правочин (списання) є саме таким правочином, умови якого передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку (п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону).

Так, у акті вказано, що "аналіз операцій по кредитам виявив, що за деякими кредитами проводилось переведення заборгованості з іноземної валюти у гривні; також, за деякими кредитами погашення здійснювалось за рахунок депозиту юридичних осіб та інших коштів юридичних осіб або фізичними-особами шляхом перерахування коштів з власних поточних рахунків", однак це не доводить, що вказаний правочин (списання) підпадає під ознаки нікчемного за п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону.

Також не доводить наявності підстав для віднесення спірного правочину до нікчемного за вказаним пунктом Закону відсутність у Банку оригіналів кредитних договорів, договорів застави та інших документів кредитних та юридичних справ. Натомість, далі у акті перевірки робиться пояснення, що ці оригінали відсутні, оскільки вилучені співробітниками СБУ.

Також викладена у акті перевірки обставина, що за відсутності оригіналів провести належним чином перевірку правочинів (у тому числі укладених договорів) щодо наявності ознак нікчемності не вбачається можливим - також не доводить, що вказаний правочин (списання) підпадає під ознаки нікчемного за п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону.

Наведена в акті вказівка: "провести належним чином перевірку правочинів (у тому числі укладених договорів) щодо наявності ознак нікчемності (підтвердити наявність ознак нікчемності) та повідомити сторони за договорами, наведеними у таблиці 2.6 (там наведено і Кредитний договір) про нікчемність цих правочинів (договорів), а також вчинити дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів (договорів) при поверненні оригіналів" - також жодним чином не доводить, що вказаний правочин (списання) є правочином, умови якого передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку, що Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" не доведено наявність обставин, які доводять, що вказаний правочин (списання) є правочином, умови якого передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку, тому суд визнає протиправним та скасовує рішення Уповноваженої особи, викладене у формі повідомлення №11/1-47259 від 23.09.2016 про нікчемність правочину, відтак позовні вимоги задовольняє повністю.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, ч. 5 ст. 49, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" Славкіної Марини Анатоліївни від 23.09.2016 року у формі повідомлення №11/1-47259 про нікчемність правочину щодо погашення заборгованості за кредитним договором №32-2014 від 12 березня 2014 року, укладеного між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ПАТ «Компанія «Райз».

3. Скасувати рішення №11/1-47259 Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" Славкіної Марини Анатоліївни від 23.09.2016 року у формі повідомлення про нікчемність правочину щодо погашення заборгованості за кредитним договором №32-2014 від 12 березня 2014 року, укладеного між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ПАТ «Компанія «Райз».

4. Стягнути з публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" (04119, місто Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 27 Т; ідентифікаційний код 19017842) на користь публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз» (03115, м. Київ, пр.. Перемоги, 121 В, ідентифікаційний код 13980201) судовий збір в розмірі 2 756 (дві тисячі сімсот п'ятдесят шість) грн. 00 коп.

5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 25.09.2017 року.

Суддя С.М. Мудрий