ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2017 р.Справа № 922/2350/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі судового засідання Яковенко Ю.В.

розглянувши справу

за позовом Приватне АТ "Медфарком-Центр", м. Київ
до КПОЗ "Центральна районна аптека № 30", м. Південне
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - ОСОБА_2 за довіреністю №131 від 06.11.2012

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Приватне акціонерне товариство "Медфарком-Центр" звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - КПОЗ ЦРА №30 в якому просить суд з урахуванням заяви (вх. № 26383 від 15.08.2017) про уточнення позовних вимог стягнути з відповідача 726 663,86 грн. основної заборгованості за договором №32ХАР від 03.01.2017, 71 635,68 грн. пені, 56 064,25 грн. 20% річних, 25 556,24 грн. інфляційних.

Розгляд справи було відкладено на 18 вересня 2017 року.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд задовольнити позов, з підстав вказаних у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання свого представника не направив, відзив на позов та докази на виконання ухвали суду про порушення провадження у справі не надав.

Приймаючи до уваги, що відповідач, з урахуванням приписів п.3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18, був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, та зважаючи на те, що від учасників провадження не надходило будь-яких клопотань, в тому числі, про відкладення розгляду справи, суд вважає, що неявка у судове засідання представника відповідача не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі, в зв'язку з чим справа розглядається відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, - за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази і таким чином з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне.

Між ПрАТ МЕДФАРКОМ-ЦЕНТР (продавець) та КПОЗ "ЦРА №30" (покупець) було укладено договір купівлі - продажу від 03.01.2017 р. № 32 ХАР, згідно якого продавець зобовязався продати, а покупець прийняти та оплатити товар в асортименті та кількості, за ціною, строками та умовами поставки відповідно умовам даного договору на підставі накладних, які є невідємними частинами даного договору.

Як вбачається з наданих суду доказів, позивач поставив відповідачу товар на суму 2 182 788,99 грн., а саме накладними, копії яких надані до матеріалів справи.

Згідно з п. 5.1 договору покупець зобовязаний здійснювати оплату товару по групі продукції препарати для лікування цукрового і нецукрового діабету - на 45 календарний дань з моменту одержання, а по групі продукції лікарські засоби та вироби медичного призначення на 14 календарний день з моменту отримання товару. Також, строк оплати вартості отриманого товару встановлено в самих накладних згідно яких було поставлено товар на адресу відповідача.

Як стверджує позивач у позовній заяві з урахуванням наступних уточнень, відповідачем залишився не оплачений товар поставлений позивачем на суму 726 663, 86 грн.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст.ст. 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, договір укладений (підписаний сторонами) є обов'язковим для виконання кожної із сторін.

Як встановлено ч. ч. 1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або законодавством не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За таких обставин, враховуючи, що факт отримання відповідачем товару підтверджується матеріалами справи, не спростований відповідачем у відповідності до вимог ст.ст. 33, 34 ГПК України, докази оплати отриманого товару в повному обсязі матеріали справи не містять, - позов про стягнення 726663,86 грн. основної заборгованості за договором купівлі - продажу від 03.01.2017 р. № 32ХАР підлягає задоволенню.

Крім того, позивачем нараховані 20% річних в сумі 56064,25 грн., пеня в сумі 71635,68 грн. (розраховано окремо за кожною накладною за періоди між поставками) та 25556,24 грн. інфляційних втрат.

В силу ч.2 ст.20 ГК України захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання здійснюється, зокрема, шляхом застосування до особи, яка порушила право, штрафних санкцій, а також іншими способами, передбаченими законом.

У відповідності до п.3, ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів

Сторонами встановлено у п. 6.1. договору, що у випадку несвоєчасної оплати товару покупець зобовязаний сплатити на користь продавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості отриманого товару за кожний день прострочення платежу, а також 20 % річних.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Положеннями статті 83 Господарського процесуального кодексу України, передбачена можливість виходу господарського суду при прийнятті рішення за межі позовних вимог виключно за умови, що це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

Отже, за наявності встановленого факту несвоєчасної сплати відповідачем за поставлений позивачем товар згідно Договору перевіривши арифметичний розрахунок пені, 20% річних та інфляційних за допомогою програми ОСОБА_3 в межах заявлених позивачем суд зазначає, що наданий позивачем розрахунок пені, 20% річних та інфляційних втрат відповідає вимогам діючого законодавства, є правомірним, а тому, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 71635,68 грн., 20% річних в сумі 56064,25 грн., а також інфляційних втрат в сумі 25556,24 грн., а відтак позов в цій частині підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати у даній справі, що складаються з 13198,80 грн. судового збору, покладаються на відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 44 Господарського процесуального кодексу України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі його сплати у більшому розмірі.

Тому суд вважає за необхідне роз'яснити, що зайво сплачений позивачем судовий збір в розмірі 6252,4 грн. підлягає поверненню з державного бюджету України, для чого необхідно звернутися до суду з відповідним клопотанням.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 1, 4, 12, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства охорони здоров'я "Центральна районна аптека №30" (62461, Харківська область, Харківський район, м. Південне, вул. Комсомольська, 48, ) на користь Приватного акціонерного товариства "МЕДФАРКОМ-ЦЕНТР" (03680, м. Київ, вул. Кржижановського, 4, ) - 726 663,86 грн. основної заборгованості за договором №32ХАР від 03.01.2017, 71 635,68 грн. пені, 56 064,25 грн. 20% річних, 25 556,24 грн. інфляційних та 13198,80 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання удовим рішенням законної сили.

Повне рішення складено 25.09.2017 р.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Суддя ОСОБА_1