ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.09.2017 справа № 905/565/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: ОСОБА_4, ОСОБА_5 за довіреністю, не зв'явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "ТПК "Укрсплав", м.Донецьк,
на рішення Господарського суду Донецької області
від03.10.2016
у справі№ 905/565/16 (суддя Говорун О.В.)
за позовомПублічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", м. Київ,
доТовариство з обмеженою відповідальністю "ТПК "Укрсплав", м. Донецьк,
простягнення 11 253 743, 55 доларів США та 3 514 120, 96 грн.

В С ТА Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" (далі позивач) звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТПК "Укрсплав" (далі відповідач) про стягнення 11 264 397, 75 доларів США, з яких прострочена заборгованість за кредитом 10 000 000, 00 доларів США, прострочена заборгованість за процентами 1 152 718, 96 доларів США, 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту 101 843, 70 доларів США, 3% річних за несвоєчасне погашення процентів 9 835, 09 доларів США.

Позивачем неодноразово збільшувався розмір позовних вимог, згідно останнього розрахунку заборгованості, просив стягнути з відповідача 10 000 000, 00 доларів США кредитних коштів, 1 253 743, 55 доларів США процентів за користування кредитом, 3 191 993, 08 грн. 3% річних нарахованих за несвоєчасне виконання грошового зобовязання з повернення кредиту, 322 127, 88 грн. 3% річних нарахованих за несвоєчасне виконання грошового зобовязання з повернення процентів за користування кредитом (т.2 а.с.44-56).

Господарським судом Донецької області 03.10.2016 прийнято рішенням по справі №905/565/16, яким позовні вимоги задоволено повністю.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТПК "Укрсплав" (83009, м.Донецьк, вул. Новоросійська, 8, код ЄДРПО 33393752) на користь Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (01001, м.Київ, вул.Госпітальна, 12-г, рахунок № НОМЕР_1 в АТ "Ощадбанк", МФО 300465, код ЄДРПО 00032129) 10 000 000, 00 доларів США заборгованість за кредитом, 1 253 743, 55 доларів США заборгованість за процентами, 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту 3191993, 08 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення процентів 322 127, 88 грн. та судовий збір у розмірі 206 700, 00 грн.

Рішення обґрунтовано доведеністю позовних вимог.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "ТПК "Укрсплав" звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення господарського суду Донецької області від 03.10.2016 у справі № 905/565/16, в якій просять рішення по справі скасувати та відмовити у задоволені позовних вимог. Вважають, що рішення по справі прийнято з порушенням норм матеріального права, без врахування усіх обставин справи. Зокрема посилаються , що договір кредитної лінії є недійсним, оскільки за даними відповідача, у позивача на момент укладення кредитного договору була відсутня ліцензія, порушенням з боку позивача постанови Правління Національного Банку України від 06.08.2014 за № 466.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 27.10.2016 відстрочено Товариству з обмеженою відповідальністю « ТПК «Укрсплав» доплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Донецької області від 03.10.2016 у справі № 905/565/16 до ухвалення рішення по справі. Цією ж ухвалою апеляційна скарга була прийнята до провадження.

14.11.2016 р. на адресу Донецького апеляційного господарського суду від позивача по справі надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому він просить рішення по справі залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські інвестиційні ініціативи» , смт Балабене, звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення господарського суду Донецької області від 03.10.2016 р. Зазначена скарга була повернути заявникові без розгляду на підставі ухвали Донецького апеляційного господарського суду від 14.12.2016 р.

15.12.2016 р. ухвалою Донецького апеляційного господарського суду зупинено апеляційне провадження по справі № 905/565/16 до закінчення розгляду господарським судом України касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські інвестиційні ініціативи» на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 14.12.2016 до повернення матеріалів справи на адресу Донецького апеляційного господарського суду.

23.01.2017 р. ухвалою Вищого господарського суду України касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські інвестиційні ініціативи» на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 14.12.2016 р. повернуто скаржнику, справу № 905/565/16 повернуто до Донецького апеляційного господарського суду.

03.02.2017 р. Ухвалою господарського суду Донецької області було поновлено апеляційне провадження по справі № 905/565/16.

08.02.2017 р. ухвалою Донецького апеляційного господарського суду зупинено апеляційне провадження по справі № 905/565/16 до закінчення розгляду Вищим господарським судом України касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські інвестиційні ініціативи» на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 14.12.2016 до повернення матеріалів справи на адресу Донецького апеляційного господарського суду

21.03.2017 р. постановою Вищого господарського суду України касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські інвестиційні ініціативи» залишено без задоволення. Ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 14.12.2016 у справі № 905/565/16 залишено без змін.

14.04.2017 р. ухвалою Донецького апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські інвестиційні ініціативи на рішення господарського суду Донецької області від 03.10.2016 р. у справі № 905/565/16 повернуто заявникові.

21.06.2017 р. ухвалою Вищого господарського суду України касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські інвестиційні ініціативи» на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 14.04.2017 р. з доданими до неї документами повернуто скаржнику. Матеріали справи повернуто до господарського суду Донецької області

02.08.2017 р. господарським судом Донецької області матеріали справи № 905/565/16 повернуто до Донецького апеляційного господарського суду.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 03.08.2017 поновлено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ТПК «Укрсплав» м. Донецьк на рішення господарського суду Донецької області від 03.10.2016 у справі № 905/565/16. Розгляд апеляційної скарги призначено на 12.09.2017 о 10:15 .

Розпорядженням керівника апарату суду від 11.09.2017 за № 1623 у звязку з тимчасовою непрацездатністю судді Гези Т. Д. на дату розгляду справи було призначено повторний автоматизований розподіл справи № 905/565/16

Згідно протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 11.09.2017 визначено наступний склад колегії: головуючий суддя Склярук О. І., судді Дучал Н. М., Мартюхіна Н. О.

В судове засідання з»явився представник позивача по цій справі. Проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив рішення по справі залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Крім того, на адресу Донецького апеляційного господарського суду від позивача по справі надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просили рішення по справі залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Інші учасники судового процесу в судове засідання не зявилися, про час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином. Ухвалами Донецького апеляційного господарського суду явка сторін не була визнана обовязковою.

З огляду на наведене, судова колегія вважає за можливим розглянути справу за відсутністю інших представників сторін.

Відповідно до приписів ст.101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Дослідивши обставини справи, апеляційну скаргу, вислухав пояснення представника позивача, який з»явився в судове засідання, судова колегія зазначає наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом, 18.07.2012 між позивачем та відповідачем був укладений договір кредитної лінії №26-15.23/12 (далі - договір), що діє зі змінами та доповненнями внесеними:

- додатковим договором № 1 від 18.10.2012;

- додатковим договором № 2 від 16.08.2013;

- додатковим договором № 3 від 23.01.2014;

- додатковим договором № 4 від 14.05.2014;

- додатковим договором № 5 від 25.09.2014;

- додатковим договором № 6 від 25.09.2014;

- додатковим договором № 7 від 29.05.2015;

- додатковим договором № 8 від 30.06.2015 (т.1 а. с. 8-26).

Відповідно до п.2.1 договору, з урахуванням внесених додатковими угодами змін до нього, банк зобовязується надати на умовах цього договору, а позичальник зобовязується отримати належним чином використовувати та повернути в передбачені цим договором строки кредит та сплатити проценти та інші платежі за користування кредитом у порядку та умовах визначених цим договором.

Згідно з п.2.2 договору, в редакції визначеній додатковим договором № 8 від 30.06.2015, кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з остаточним терміном повернення не пізніше 01.10.2015 (а.с.25-26).

Пунктом 2.3.3 договору, в редакції визначеній додатковим договором № 8 від 30.06.2015, сторони погодили збільшення/зменшення діючого ліміту кредитування в строки згідно з таким графіком: по 30.09.2015 (включно) - 10000000 доларів США; з 01.10.2015 - 0,00доларів США.

Відповідно до п.2.7 договору, за користування кредитом позичальник зобовязаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в порядку та розмірах, визначених цим договором. Проценти нараховуються банком за фіксованою процентною ставкою.

Згідно з п.п.2.7.1, 2.7.4 п.2.7 договору, в редакції визначеній додатковим договором № 5 від 25.09.2014, проценти за користування кредитом розраховуються банком на основі процентної ставки в розмірі 11,25% річних, крім траншів кредиту, наданих після 29 серпня 2014 року (включно), а яким процентна ставка встановлюється в розмірі 11,75 процентів річних з 29.08.2014 включно. У випадку порушення зобовязань позичальника, встановлених пунктами 5.3.6, 5.3.9, 5.3.14 цього договору банк встановлює процентну ставку в розмірі 12,75 процентів річних, починаючи з першого дня звітного місяця, що слідує за місяцем, в якому відбулось порушення зобовязань позивальника, та закінчується останнім днем місяця, в якому таке зобовязання буде виконане/дотримане. Сторони домовились, що встановлення процентної ставки за користування кредитом відповідно до цього пункту договору не ї зміною в односторонньому порядку умов цього договору.

Крім того, порядок нарахування процентів за користування кредитом був визначений п.1.5 додаткового договору № 8 від 30.06.2015.

Точно в строки, обумовлені цим договором, погашати кредит та своєчасно у визначені цим договором строки сплачувати плату (проценти) за користування кредитом, а у випадку неналежного виконання взятих на себе зобовязань за цим договором на першу вимогу банку сплатити штрафні санкції, як це передбачено в договорі, а також у повному обсязі всі інші платежі та відшкодувати завдані збитки (п.5.3.2. договору).

Позивач свої зобов'язання за договором виконав, що підтверджується виписками по особовим рахункам, платіжними дорученнями, меморіальними ордерами, розпорядженнями про видачу кредитних коштів (а.с.31-180).

В свою чергу, відповідач свої зобовязання за договором не виконував належним чином, що стало підставою для звернення позивача до суду з відповідним позовом.

Як зазначалося вище, рішенням по справі позовні вимоги задоволено повністю. Рішення обґрунтовано доведеністю позовних вимог.

Судова колегія відповідно до приписів ст.101 ГПК України, повторно переглядаючи справу, зазначає наступне.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. ( ч.1 ст.1054 ЦК України)

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. ( ч.1 ст.509 ЦК України)

Згідно з ч.1 ст.193 Господарського кодексу України (далі ГК України), яка кореспондується зі ст.526 ЦК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст.612 ЦК України)

В порушення зазначених вимог закону та договору, відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконав, отримані кошти у встановлені строки не повернув, плату за кредит банку своєчасно та в повному обсязі не сплатив.

Виходячи з наведеного вище, судова колегія приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитом та процентів за користування кредитом в сумі 10000000 доларів США та 1253743,55 доларів США відповідно, є доведеними, обґрунтованими, підтвердженими доказами, що містяться у справі, та, відповідно, такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок позивача щодо нарахованих 3% річних на грошове зобовязання відповідача по сплаті кредиту та процентів за користування кредитом, судова колегія, вважає, що вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню повністю, а саме в сумі 3191993грн 08коп. та 322127грн 88коп. відповідно.

За таких обставин, судова колегія вважає, що позовні вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню повністю.

Що стосується доводів заявник апеляційної скарги, що кредитний договір є недійсним, оскільки його умови суперечать рішенню загальних зборів товариства (ТОВ «ТПК «Укрсплав».

Відповідно до приписів ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Як свідчать матеріали справи, кредитний договір на час розгляду справи у суді у встановленому законом порядку не визнано недійсним.

З огляду на наведене, доводи заявника апеляційної скарги щодо недійсності кредитного договору не можуть братися судової колегією до уваги.

Щодо законності підстав надання кредитних коштів АТ «Ощадбанк» в іноземній валюті.

Відповідно до положень ч.9 ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» Банк здійснює діяльність, надає банківські та інші фінансові послуги в національній валюті, а за наявності відповідної ліцензії Національного банку України в іноземній валюті.

Основним документом, що регулює режим здійснення валютних операцій на території України є Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 № 15-93 ( далі Декрет).

Статтею 2 Декрету чітко передбачено право резидентів та нерезидентів бути власниками валютних цінностей, що знаходяться на території України та здійснювати валютні операції з урахуванням обмежень встановлених Декретом та іншими актами валютного законодавства України.

Відповідно до приписів ст.ст. 1, 5 Декрету, надання кредитів в іноземній валюті віднесено до валютних операцій, здійснення яких потребує отримання генеральних чи індивідуальних ліцензій Національного банку України

Генеральні ліцензії видаються на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання.

Згідно з підпунктом «в» пункту 4 статті 5 Декрету, у разі надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо термін і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, вони потребують отримання індивідуальної ліцензії. Проте, на даний час законодавством таких меж не встановлено і єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті є наявність у них Генеральних ліцензії на здійснення валютних операцій.

Станом на дату підписання Кредитного договору (18.07.2012) та по сьогоднішній день АТ «Ощадбанк» мало та має Генеральну Ліцензію на здійснення валютних операцій від 05.10.2011 № 148

Таким чином доводи заявника апеляційної скарги про відсутність у АТ «Ощадбанку відповідної ліцензії Національного Банку України на здійснення валютних операцій, не відповідають дійсним обставинам справи.

Щодо ствердження заявника апеляційної скарги на порушення з боку АТ «Ощадбанк» постанови Правління Національного Банку України від 06.08.2014 р. № 466., що призводить до недійсності усіх угод , укладених банками із субєктами господарювання на території АТО, після набрання чинності вищезазначеною Постановою НБУ.

Пунктом 1 Постанови Правління Національного банку України від 06.08.2014 № 466 «Про призупинення здійснення фінансових операцій» (далі Постанова НБУ № 466 ) передбачено призупинено здійснення банками України усіх видів фінансових операцій у населених пунктах, які не контролюються українською владою.

Як зазначалося вище, ст. 204 ЦК України призюмує дійсність правочину. На час прийняття рішення по справі додатковий договір № 3 від 23.01.2014; додатковий договір № 4 від 14.05.2014; додатковий договір № 5 від 25.09.2014; додатковий договір № 6 від 25.09.2014; додатковий договір № 7 від 29.05.2015; додатковий договір № 8 від 30.06.2015 (т.1 а. с. 8-26), не визнано недійсними, у звязку з чим доводи заявника апеляційної скарги в цій частині судовою колегією до уваги не приймаються.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТПК "Укрсплав", м.Донецьк, на рішення Господарського суду Донецької області по справі № 905/565/16 від 03.10.2016 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької області по справі № 905/565/16 від 03.10.2016 залишити без змін.

Постанова набуває чинності з моменту її прийняття та може бути оскаржена на адресу Вищого господарського суду України через Донецький апеляційний господарський суд, протягом 20 днів.

Головуючий О.І. Склярук

Судді: Н.М. Дучал

ОСОБА_3