УХВАЛА

28 вересня 2017 року Справа № 3/5014/661/2012

За позовом Державного підприємства «Енергоринок», м. Київ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об'єднання», м. Луганськ,

про стягнення 283 346 805 грн 83 коп.

Суддя Фонова О.С.

У засіданні брали участь:

від позивача: Саква Д. Ю., представник за довіреністю № 01/44-947Д від 21.12.2016;

від відповідача: Мордак І. С., представник за довіреністю №153 від 03.07.2017.

Предметом судового розгляду є заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об'єднання» від 04.09.2017 №01-19/2/233 про відстрочку виконання ухвали Господарського суду Луганської області від 24.05.2012 у справі №3/5014/661/2012.

Дослідивши обставини справи, надані сторонами докази на підтвердження своїх доводів, суд

в с т а н о в и в:

Ухвалою від 24.05.2012 Господарський суду Луганської області у справі №3/5014/661/2012 провадження у справі припинив, у зв'язку із затвердженням мирової угоди, яка укладена 21.05.2012 сторонами у справі №3/5014/66428/2012 - Державним підприємством «Енергоринок» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об'єднання», відповідно до умов якої останній зобов'язаний сплатити борг в сумі 271 721 629,75 грн з розстрочкою погашення заборгованості та визначено графік сплати, дата кінцевого платежу - до 31.05.2022 (включно).

04.09.2017 до Господарського суду Луганської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об'єднання» від 04.09.2017 №01-19/2/233 про відстрочку виконання ухвали Господарського суду Луганської області від 24.05.2012 у справі №3/5014/661/2012, згідно якої відповідач просить відстрочити до 01.09.2021 виконання зазначеної ухвали суду в частині зобов'язань Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об'єднання» сплатити в період з 01.07.2017 по 01.09.2021 на користь Державного підприємства «Енергоринок» грошові кошти у сумі 144 951 055,50 грн.

Відповідач у заяві повідомив, що 12.09.2014 позивач надіслав ухвалу Господарського суду Луганської області від 24.05.2012 у справі №3/5014/661/2012, якою затверджено мирову угоду, разом із заявою про відкриття виконавчого провадження до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. 16.09.2014 постановою державного виконавця було відкрите виконавче провадження ВП №44736644 з примусового виконання зазначеної ухвали. Станом на 01.07.2017 відповідач погасив заборгованість за цією ухвалою суду у загальному розмірі 103 381 215,12 грн, з яких: 99 728 547,41 грн - основний борг згідно графіку та 3 652 667,71 грн - штрафні санкції. На дату звернення з цією заявою загальна сума, що підлягає оплаті відповідачем згідно ухвали суду становить 168 340 414,63 грн, яка підтверджується актом звірки розрахунків ДП «Енергоринок» з ТОВ «ЛЕО» за продану з ОРЕ електроенергію станом на 01.07.2016 та актом звірки розрахунків між ДП «Енергоринок» з ТОВ «ЛЕО» з визнання інфляційних, 3 % річних, штрафних санкціях та судових витрат станом на 01.07.2016, а також листами ТОВ «ЛЕО» від 02.12.2016 №01-29/2/561, від 16.01.2017 №01-29/2/26, від 22.05.2017 №01-17/2/250/1, від 06.06.2012 №01-17/2/272/1, від 12.07.2017 №01-17/2/341/1, на підставі яких вже після 01.07.2016 відбулося зарахування зустрічних однорідних вимог.

Обґрунтовуючи свої вимоги за заявою відповідач посилається на те, що підприємство перебуває у тяжкому фінансовому стані у зв'язку з проведенням на території Луганської області антитерористичної операції та наявність обставин непереборної сили, які унеможливили виконання зобов'язань ТОВ «ЛЕО» за договором купівлі - продажу електричної енергії №3969/02, в рамках виконання якого виникла заборгованість. Вказане підтверджується сертифікатом Торгово - промислової палати України від 22.08.2014 про форс-мажорні обставини, які передбачені умовами договору від 28.03.2007 №3969/02, в якому зазначено, що початок дії обставин форс-мажору - 14.04.2014, дату закінчення терміну дії обставин форс - мажору встановити неможливо. Крім того, скрутне фінансове становище відповідач підтверджує висновком ТОВ «Аудиторської компанія «Аваль» про аналіз фінансового стану ТОВ «ЛЕО» за період з січня 2016 року по червень 2017 року.

Відповідач також посилається на те, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 07.05.2015 №263 «Про особливості регулювання відносин у сфері електроенергетики на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження» із змінами, які були внесені постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.2016 №368 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 07.05.2015 №263», всі кошти, які надійшли на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання TOB «ЛЕО» (в межах встановленого НКРЕКП алгоритму) в період з 15.06.2016 до 24.12.2016, а саме 322454768,66 грн, були враховані як кошти на виконання зобов'язань ТОВ «ЛЕО» за договором від 31.08.15 №11572/01 та договору №3969/02 від 28.03.2007 укладеним між сторонами у справі на купівлю - продаж різниці перетоків електричної електроенергії, переміщеної з контрольованої території на неконтрольовану. Враховуючи зазначене, починаючи з грудня 2016 року по травень 2017 року НКРЕКП застосувало до ТОВ «ЛЕО» одночасно обидві санкції, та як результат, на поточний рахунок ТОВ «ЛЕО» в період з грудня 2016 року по травень 2017 року грошові кошти взагалі не надходили. Крім того, відповідач зазначив, що загальна заборгованість усіх споживачів перед ТОВ «ЛЕО» за спожиту активну електроенергію станом на 21.08.2017 складає 5 528 684 000,00 тис.грн.

Також відповідач повідомив, що НКРЕКП затверджено пакет нормативних документів для впровадження та застосування стимулюючого тарифоутворення (RAB-методи), що дозволить підприємству крім поповнення оборотних коштів для фінансування інших витрат отримати ще додатковий прибуток за рахунок скорочення неефективних витрат та підвищення якості та надійності енергопостачання, що в свою чергу забезпечить відповідача додатковими обіговими коштами, у зв'язку з чим просить відстрочити виконання ухвалу Господарського суду Луганської області від 24.05.2012 у справі №3/5014/661/2012 до 01.09.2021 року.

Представник позивача у письмових запереченнях від 15.09.2017 просить відмовити щодо задоволення заяви відповідача про відстрочку виконання ухвали суду, якою затверджено мирову угоду у даній справі посилаючись на наступне.

Позивач повідомив, що відповідно до даних бухгалтерського обліку ДП «Енергоринок» розмір заборгованості згідно ухвали Господарського суду Луганської області від 24.05.2012 у цій справі станом на 31.08.2017 складає 185 768 962,04 грн, тоді як відповідач вказує суму у розмірі 168 340 414,63 грн.

Позивач також зазначив, що ухвала суду, якою затверджено мирову угоду у даній справі, не може бути предметом відстрочки, в тому числі в порядку ст.121 ГПК України, оскільки відсутній предмет відстрочки (присудження господарським судом до стягнення грошових коштів). У зв'язку з цим, як вказує позивач, суд не наділений повноваженнями розпоряджатися матеріальними і процесуальними правами сторін щодо укладення мирової угоди, в тому числі внесення змін до неї. Також позивач зазначав, що у зв'язку з тим, що рішення у справі не приймалось, а ухвалою суду було затвердження мирової угоди, відповідач не має права звертатись до суду з заявою про відстрочення виконання рішення, оскільки такі вимоги не узгоджуються із обставинами даної справи.

Крім того, позивач вказав, що згідно Конституції України та ст.115 ГПК України встановлена необхідність виконання судового рішення, а збитковість або відсутність грошових коштів у боржника (відповідача) не є підставою для невиконання рішення суду і не є підставою для надання судом відстрочки виконання рішення.

Позивач також посилається на незадовільний фінансовий стан підприємства, вказує про запозичення кредитних коштів у розмірі 5 275 100 000,00 грн. Крім того, в запереченні позивачем вказано про те, що підприємство має стратегічне значення для економіки і безпеки держави, у зв'язку з чим неналежне виконання ТОВ «ЛЕО» (відповідач) умов договорів має наслідком збільшення рівня заборгованості ДП «Енергоринок» перед виробниками електричної енергії.

Розглянувши заяву відповідача, надані сторонами докази на підтвердження своїх доводів, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно частини 2 статті 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Виконання судового рішення є завершальною стадією судового провадження, оскільки судовий захист полягає у відновленні порушеного права.

Запроваджений процесуальними нормами права механізм відстрочки виконання судового рішення є винятковою мірою, який спрямований на досягнення кінцевої мети судового розгляду - виконання ухваленого судом рішення.

Відповідно до статті 121 Господарського процесуального кодексу України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Водночас, відповідно до статті 78 Господарського процесуального кодексу України одним із способів вирішення господарського спору є мирова угода сторін, яка може стосуватися лише прав і обов'язків сторін щодо предмета позову.

Частиною 4 статті 78 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін господарський суд виносить ухвалу, якою одночасно припиняє провадження у справі.

У пункті 7 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона затверджена господарським судом.

В мировій угоді сторони домовились про розстрочку виконання рішення до травня 2022 року.

При цьому, відповідач просить суд надати відстрочку виконання ухвали про затвердження мирової угоди до 01.09.2021 в частині платежів, що слід сплатити з 01.07.2017 по 01.09.2021, тобто такі платежі, по переважній більшості строк оплати це не настав. Отже, по суті, відповідач просить відстрочити сплату вже розстрочених у мировій угоді платежів.

Суд звертає увагу, що правова природа мирової угоди має дуалістичний характер, зокрема, з одного боку - є угодою сторін щодо їх прав та обов'язків в межах предмету спору, що знаходиться на розгляді в суді. З другого боку - ухвала про затвердження такої угоди є процесуальним документом суду, підлягає примусовому виконанню та припиняє провадження у справі у разі затвердження. Суд не може на свій розсуд змінювати умови мирової угоди ані під час її затвердження, ані після. Протилежне було б втручанням у процес укладення мирової угоди та у погоджені сторонами наслідки її укладення.

З наведеного вбачається, що господарський суд позбавлений можливості вносити зміни у вже затверджену мирову угоду, надаючи відстрочку виконання вже розстрочених за згодою сторін платежів. Одночасне відстрочення та розстрочення виконання процесуального документа суду не допускається з огляду на специфіку таких процесуальних дій та їх взаємовиключність.

Крім того, судом в якості факультативних підстав враховуються майнові інтереси позивача у справі, оскільки відстрочка сплати значної суми періодичних платежів понесе для нього негативні наслідки, враховуючи тривалість невиконання зобов'язань по оплаті існуючого боргу з 2011 року.

Зважаючи на вказане, суд дійшов висновку, що вимога відповідача про відстрочення виконання ухвали господарського суду, якою затверджено мирову угоду, задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України , суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об'єднання» від 04.09.2017 №01-19/2/233 про відстрочку виконання ухвали Господарського суду Луганської області від 24.05.2012 у справі №3/5014/661/2012, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її винесення.

Суддя О.С. Фонова