ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2017 Справа № 904/8322/17
За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-промислова компанія «Укрпроменерго», м. Дніпро

До: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця», м. Дніпро

Про: стягнення 3 971, 50 грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: не зявився;

Від відповідача: ОСОБА_1 (дов. від 17.05.17р.);

СУТЬ СПОРУ :

ТОВ «Торгівельно - промислова компанія «Укрпроменерго» (позивач) звернувся з позовом до ПАТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ( відповідач) про стягнення 3 971, 50 грн. - збитків, завданих нестачею товару (вугілля камяного). Позовні вимоги обґрунтовані нестачею вантажу внаслідок незбережного перевезення відповідачем. Позивач явку повноважного представника до судового засідання 21.09.17р. не забезпечив.

ПАТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» (відповідач) проти задоволення позовних вимоги заперечував, зазначаючи, що відправник не вжив належних дієвих заходів щодо забезпечення збереження вантажу під час перевезення , що призвело до його крадіжки.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, господарський суд ,-

ВСТАНОВИВ :

23.05.17р. між ТОВ «Вуглетрейдінг» та ТОВ «Торгівельно-промислова компанія «Укрпроменерго» укладено договір поставки №153. На адресу позивача за залізничною накладною № 50163831 зі станції Пласти Донецької залізниці на станцію Якимівка Придніпровської залізниці 05.06.17р. надійшов вагон №65382228 з вантажем «концентра вугільний » (а.с.19)

Згідно ст.6 Статуту залізниць України (Статут) накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони-одержувача. Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми. Які складають станції залізниць. Складені комерційні акти містять відомості про те, що під час перевезення вантажу мало місце неохоронне перевезення з боку залізниці.

Як встановлено судом, вантаж прибув з видимими ознаками слідів нестачі, що виявлялось в наявному поглибленні (виїмки), а тому на підставі ст. 52 Статуту залізниць України відповідачем було складено комерційний акт № 475903/2 від 07.06.17р. Згідно цього акту встановлено порушення маркування та наявність виїмки довжиною 300 см. на ширину вагону , глибиною 30-40 см. В технічному відношенні вагон справний, вагон без дверний, люки зариті, течі вантажу не було.

Так вищезазначеним комерційним актом встановлено, що в вагоні №65382228 вага: нетто 61000, тара 23 800 кг. Фактично виявилася вага : брутто 82 500 кг; 07.06.17р. при зважуванні порожнього вагону виявилось: тара 23 800 кг., що менше ваги, вказаної у накладній на 2 300 кг. ( а.с. 20)

Згідно зі статтею 307 ГК України, положення якої кореспондуються із положеннями статті 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

За частиною першою ст. 31 Статуту залізниця зобов'язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери.

Водночас, частиною п'ятою ст. 31 Статуту встановлено, що придатність рухомого складу, зокрема вагонів, для перевезення вантажу в комерційному відношенні визначається відправником, якщо завантаження здійснюється його засобами, або залізницею, якщо завантаження здійснюється засобами залізниці. Частиною 3 ст. 308 ГК України передбачено, що вантажовідправник зобов'язаний підготувати вантаж до перевезення з урахуванням необхідності забезпечення транспортабельності та збереження його в процесі перевезення і має право застрахувати вантаж у порядку, встановленому законодавством.

Так, згідно залізничній накладній № 50163831 у вагоні №65382228 завантаження вантажу здійснювалось вантажовідправником - ПАТ «ЦЗФ «Україна», тому відповідно до частини п'ятої статті 31 Статуту залізниць України, придатність зазначеного вагону до перевезення вантажу у комерційному відношенні повинен був визначити саме він. З матеріалів справи вбачається, що вантажовідправником вантаж завантажений у вагони в технічному стані справні. Вагон підготовлений у комерційному відношенні: «вантаж прийнятий до перевезення відповідно до маси , зазначеної в залізничній накладній; поверхня вантажу маркована вапном та 4-мя повздовжніми борознами по всій довжині вагону., а.с.19). Таким чином, вантажовідправник виконав свої зобов'язання і підготував вагон у комерційному відношенні.

Згідно з п. 3.21 Роз'яснень Вищого господарського суду України від 29.05.2002р. №04-5/601 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» у разі навантаження у вагони відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, відправник повинен вжити заходів щодо запобігання видуванню або просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення, особливо у випадках навантаження вище рівня бортів вагона із «шапкою». З метою забезпечення збереженості вантажу відповідно до пункту 6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу на їх поверхню наноситься захисне маркування або застосовується покриття плівкою (емульсією) чи інше закріплення верхнього шару вантажу. Конструкція відповідних пристроїв і установок, порядок ущільнення вантажів, застосування захисної плівки (емульсії), кріплення та маркування, що забезпечують збереження і свідчать про відсутність втрати вантажу при перевезенні, визначається інструкцією, розробленою відправником і узгодженою з залізницею (пункт 7 названих Правил).

Статтею 110 Статуту визначено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Відповідно до ст. 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Згідно п. 1 ст. 314 ГК України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини.

У відповідності до вимог ст. 114 Статуту залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме: за втрату чи недостачу, у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі.

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (ст. 115 Статуту).

Відповідно до частини 3 статті 314 ГК України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Пункт 27 Правил видачі вантажів ( затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року №644 ) визначає норми недостачі при перевезенні в залежності від властивостей вантажу, які вказані у відсотках від маси вантажу і складаються із двох показників: норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто.

Відповідно до п.27 Правил вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2 % маси, зазначеної в перевізних документах: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані.

За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню на суму 3 971, 50 грн. Одночасно заперечення відповідача суд оцінює критично, оскільки вони спростовуються наданими позивачем доказами. Відповідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись вимогами ст. ст. 308, 314 Господарського Кодексу України, ст. ст. 307, 314 Цивільного кодексу України, ст. ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ :

1. Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з відповідача - Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вулиця Тверська, будинок 5; ) в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» (49600, м. Дніпро, пр. Д.Яворницького, 108; ) на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-промислова компанія «Укрпроменерго» (49000, м. Дніпро, вул. Короленко, 3, офіс 116; ): 3 971, 50 грн. - вартість виявленої нестачі товару та 1 600, 00 грн. - витрат на сплату судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності.

Суддя Васильєв О.Ю.

Повне рішення складено 21.09.2017 року.