УХВАЛА

про повернення позовної заяви

20.09.2017Справа № 910/15803/17

Суддя Гумега О.В., розглянувши

позовну заяву ТОВ "БЕЙКЕР ТІЛЛІ УКРАЇНА"

до ТОВ "БЕЙКЕР ТІЛЛІ УКРАЇНА ЕК"

про припинення порушення прав та заборону використання комерційного найменування

ВСТАНОВИВ:

Вивчивши подані матеріали, суд дійшов висновку, що позовна заява № б/н від 15.09.2017 (вх. № 15803/17 від 15.09.2017) і додані до неї документи підлягають поверненню без розгляду з огляду на таке.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано повного найменування сторін, їх поштових адрес.

В ст. 54 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) викладено вимоги щодо форми і змісту позовної заяви. Згідно з пунктом 2 частини 2 названої статті позовна заява повинна містити найменування (для юридичних осіб), їх місцезнаходження (для юридичних осіб), ідентифікаційні коди суб'єкта господарської діяльності за їх наявності (для юридичних осіб).

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 90 Цивільного кодексу України юридична особа повинна мати своє найменування, яке містить інформацію про її організаційно-правову форму. Найменування установи має містити інформацію про характер її діяльності. Юридична особа може мати крім повного найменування скорочене найменування. Найменування юридичної особи вказується в її установчих документах і вноситься до єдиного державного реєстру.

Як вбачається з позовної заяви, позивачем вказано лише скорочене найменування організаційно-правової форми позивача (ТОВ "БЕЙКЕР ТІЛЛІ УКРАЇНА") та відповідача (ТОВ "БЕЙКЕР ТІЛЛІ УКРАЇНА ЕК").

Наведене свідчить про недодержання позивачем вимог статті 54 ГПК України та, в свою чергу, є підставою для повернення позовної заяви і доданих до неї документів без розгляду згідно з п. 2 ч. 1 ст. 63 ГПК України, оскільки в наведеній нормі чітко вказано, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано повного найменування сторін.

Відповідно до ст. 93 Цивільного кодексу України місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Згідно ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України, дані про місцезнаходження юридичної особи вносяться до єдиного державного реєстру.

Як вбачається з позовної заяви, остання не містить адреси місцезнаходження позивача, якою згідно відомостей з Єдиного державного реєсру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є адреса: 04112, м. Київ, вул. Грекова, будинок 3, квартира 9, тоді як у позовній заяві фактично вказано іншу адресу позивача: 03680, м. Київ, вул. Фізкультурна, 28.

Наведене також свідчить про недодержання позивачем вимог статті 54 ГПК України та, в свою чергу, є підставою для повернення позовної заяви і доданих до неї документів без розгляду згідно з п. 2 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Пунктом 3 частини 1 ст. 57 ГПК України встановлено, що на позивача покладається обов'язок додати до позовної заяви документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Частиною 2 статті 44 ГПК України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, передбачено справляння судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір"судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб станом 01.01.2017 встановлено у розмірі 1600,00 грн.

Відповідно до п.п. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру встановлено ставку судового збору - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1600,00 грн.).

Відповідно до прохальної частини позовної заяви № б/н від 15.09.2017 позивач заявив такі вимоги:

Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "БЕЙКЕР ТІЛЛІ УКРАЇНА ЕК" припинити порушення прав Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕЙКЕР ТІЛЛІ УКРАЇНА" на використання торгового знаку та фірмового комерційного найменування БЕЙКЕР ТІЛЛІ.

Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "БЕЙКЕР ТІЛЛІ УКРАЇНА ЕК" використовувати торговий знак та фірмове комерційне найменування БЕЙКЕР ТІЛЛІ.

Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "БЕЙКЕР ТІЛЛІ УКРАЇНА ЕК" внести необхідні зміни до установчих документів та здійснити реєстраційні дії щодо зміни найменування «БЕЙКЕР ТІЛЛІ УКРАЇНА ЕК».

Наведене свідчить, що позивачем заявлено 5 (п'ять) вимог немайнового характеру.

Відповідно до п. 2.11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу IV Господарського процесуального кодексу України", якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог.

Отже, за подання вказаної позовної заяви, яка містить 5 (п'ять) вимог немайнового характеру, позивач повинен був сплатити судовий збір у сумі 8000 грн. (5х 1600,00 грн.)

Натомість, до позовної заяви позивачем додано платіжне доручення № 547 від 26.06.2017 на суму 4800,00 грн., що свідчить про сплату позивачем судового збору в меншому розмірі, ніж передбачено чинним законодавством. Сума недоплаченого судового збору складає 3200,00 грн. (8000,00 грн. - 4800,00 грн.).

Зважаючи на викладене, позивач не дотримався приписів Закону України "Про судовий збір", п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України, що в свою чергу, є підставою для повернення позовної заяви без розгляду згідно з п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Як роз`яснено господарським судам у п. 2.22 вищенаведеної постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7, якщо заявником не подано належних доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, заява повертається господарським судом з підстав передбачених ГПК, зокрема пунктом 4 частини першої статті 63. При цьому якщо таке повернення здійснюється у зв'язку з недодержанням заявником вимог закону щодо порядку та/або розміру сплати судового збору, то у відповідній ухвалі господарського суду має бути зазначено правильний порядок сплати та/або розмір судового збору.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Згідно ч. 1 ст. 56 ГПК України позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Такі приписи згаданих норм мають на меті забезпечення, як конституційних засад змагальності сторін та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом (п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 129 Конституції України), так і аналогічних приписів ст.ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України.

Відтак, на стадії прийняття позовної заяви до розгляду та порушення провадження у справі суд має бути впевненим у тому, що зазначені засади не були порушені заявником позову.

Належним доказом відправлення відповідачеві позовної заяви та доданих до неї документів є опис вкладень в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), надані в оригіналі або належним чином засвідченій копії.

На підтвердження надіслання відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів листом з описом вкладення, позивач залучив до позовної заявифіскальний чек № 7247 від 14.09.2017 та опис вкладення у цінний лист 496 від 14.09.2017.

Проте, наведені фіскальний чек та опис вкладення у цінний лист не можуть вважатися належними доказами на підтвердження надіслання відповідачу копії поданої до суду позовної заяви № б/н від 15.09.2017 і доданих до неї документів та виконання позивачем вимог ч. 1 ст. 56, п. 2 ч. 1 ст. 57 ГПК України, оскільки фактично не можуть свідчити про відправлення відповідачу копії позовної заяви № б/н від 15.09.2017 (не можна відправити копію позовної заяви 14.09.2017, яка буде створена та підписана у майбутньому, а саме 15.09.2017). Наведене свідчить, що на адресу відповідача надіслано іншу позовну заяву, ніж та, яка подана до Господарського суду міста Києва.

При цьому доказів, які підтверджують відправлення відповідачу копії саме позовної заяви № б/н від 15.09.2017 і доданих до неї документів, до даної позовної заяви не додано, що свідчить про недодержання позивачем приписів ч. 1 ст. 56, п. 2 ч. 1 ст. 57 ГПК України, що, в свою чергу, є підставою для повернення позовної заяви без розгляду згідно з п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

При цьому суд приймає до уваги правову позицію Вищого господарського суду України, викладену в абз. 1 п.п. 3.5 п. 3 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", згідно якої недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК.

За наведених обставин, позовна заява № б/н від 15.09.2017 не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 63 ГПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись п.п. 2, 4, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути без розгляду.

Суддя О.В.Гумега