КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" вересня 2017 р. Справа№ 910/6637/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Агрикової О.В.

Смірнової Л.Г.

за участі секретаря судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Ковтун Л.В. довіреність № 59/0/17-17 від 17.05.17

від відповідача: Новик Є.М. довіреність № 121 від 07.02.17

від третьої особи: не з'явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Незалежна інвестиційна агенція"

на рішення Господарського суду міста Києва від 04 липня 2017 року

у справі № 910/6637/17 (суддя Демидов О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Незалежна інвестиційна агенція"

до Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк"

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго"

про визнання договору укладеним, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Незалежна інвестиційна агенція" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про визнання укладеним договору №27 від 22.02.2017 р. про внесення змін до кредитного договору №56ВД від 01.11.2007 р. в наведеній позивачем редакції (а.с. 7-14).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04 липня 2017 року у справі № 910/6637/17 у задоволенні позову відмовлено (а.с.168-171).

14 липня 2017 року ТОВ "Незалежна інвестиційна агенція" звернувся з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 04 липня 2017 року у справі №910/6637/17, в якій просить зазначене рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 липня 2017 року апеляційну скаргу ТОВ "Незалежна інвестиційна агенція" на рішення Господарського суду міста Києва від 04 липня 2017 року у справі №910/6637/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Смірнова Л.Г., Пашкіна С.А.

24 липня 2017 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ТОВ "Незалежна інвестиційна агенція" на рішення Господарського суду міста Києва від 04 липня 2017 року у справі №910/6637/17 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Смірнова Л.Г., Пашкіна С.А. та призначено до розгляду на 09 серпня 2017 року.

У судовому засіданні 09 серпня 2017 року оголошено перерву до 19 вересня 2017 року.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 19 вересня 2017 року, у зв'язку з перебуванням судді Пашкіної С.А., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем у відпустці, для розгляду справи № 910/6637/17, сформовано колегію суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Смірнова Л.Г., Агрикова О.В.

19 вересня 2017 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ТОВ "Незалежна інвестиційна агенція" на рішення Господарського суду міста Києва від 04 липня 2017 року у справі №910/6637/17 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Смірнова Л.Г., Агрикова О.В.

У судовому засіданні 19 вересня 2017 року представник ТОВ "Незалежна інвестиційна агенція" надав пояснення, в яких підтримав доводи апеляційної скарги та просив їх задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

Представник ПАТ "ВТБ Банк" в судовому засіданні 19 вересня 2017 року надав пояснення, в яких заперечував проти доводів, викладених в апеляційній скарзі та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Представник ПАТ "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго" в судове засідання 19 вересня 2017 року не з'явився, про причини неявки колегію суддів не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується судовою розпискою (а.с. 206).

Враховуючи викладене та ту обставину, що ухвалою про прийняття апеляційної скарги до провадження учасників процесу було попереджено, що у разі неявки у судове засідання їх представників, справа буде розглянута за наявними матеріалами, а неявка представника третьої особи не перешкоджає повному, всебічному та об'єктивному розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами та за відсутності представника третьої особи.

Згідно з частиною першою статті 99 ГПК в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених розділом XII ГПК.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

01 листопада 2007 року між ВАТ ВТБ Банк, правонаступником якого є ПАТ "ВТБ Банк" (далі - відповідач) та ТОВ "Незалежна інвестиційна агенція" (далі - позивач), як позичальником укладено Договір про надання невідновлювальної відкличної кредитної лінії №56 ВД (далі - Кредитний договір) (а.с. 15-18).

В подальшому до Кредитного договору неодноразово вносились зміни, в тому числі щодо розміру кредитної лінії, кінцевого терміну повернення заборгованості за кредитом та плати за користування кредитом, що знайшло своє відображення у Договорах про внесення змін до Кредитного договору (далі - Договір про внесення змін) (а.с. 18-87).

Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору, в редакції Договору про внесення змін №25 від 10.10.2016 р., предметом кредитного договору є надання банком позичальникові грошових коштів у вигляді невідновлювальної відкличної кредитної лінії з максимальним лімітом кредитування 37600000,00 дол. США (а.с. 82-86).

Відповідно до п. 1.1.3 Кредитного договору, в редакції Договору про внесення змін №21 від 31.03.2015 р., плата за користування кредитом (проценти) - 0,1% річних (а.с. 66-67).

Позивач звернувся до відповідача з листом № 22/0/12-17 від 24.01.2017 р. у якому у зв'язку з тяжкою економічною ситуацією в країні просив продовжити термін дії кредитного договору та перенести термін сплати відсотків, нарахованих з лютого 2014 року на 5 років, по 2022 рік та залишити відсоткову ставку на поточному рівні - 0,1% річних (а.с. 88).

Аналогічні вимоги позивачем було викладено у адресованому відповідачу листі № 91/0/12-17 від 22.02.2017 р., до якого позивачем додано проект додаткової угоди у редакції позивача (а.с. 90, 92).

Оскільки відповідач залишив листи позивача без реагування останній звернувся до суду зі вказаним позовом, який обґрунтовував тим, що відсутність протягом 20 днів волевиявлення позивача щодо направлення заперечень стосовно укладення додаткової угоди, на думку позивача, є прийняттям пропозиції щодо укладення додаткової угоди на запропонованих умовах.

Щодо вказаних обставин слід зазначити наступне.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 2 ст. 638 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором (ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

В даному випадку, розмір процентної ставки, яка підлягає сплаті за користування кредитними коштами поряд з сумою кредиту є фактично ціною договору.

Таким чином, умова про розмір процентів, які підлягають сплаті за користування кредитом, а також строк сплати відсотків, як і термін дії кредитного договору, є істотною умовою договору, яка не може бути змінена в односторонньому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України та ч. 1 ст. 188 ГК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту (ст. 654 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

За змістом п. 10.2 Кредитного договору, дія цього договору може бути продовжена за згодою сторін, що має бути оформлена у вигляді письмової додаткової угоди до договору.

За змістом ч.ч. 2, 3 ст. 188 ГК України, сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 188 ГК України у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

За змістом ч. 1 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Згідно п. 1.1.2.5 Кредитного договору, в редакції договору №25 від 10.10.2016 р. про внесення змін до кредитного договору, позичальник зобов'язаний погасити заборгованість за кредитом у строк не пізніше 01.02.2017.

Аналогічний термін сплати плати за користування кредитом встановлено умовами п. 8.1.11.5 Кредитного договору, в редакції Договору про внесення змін №25 від 10.10.2016 р. (не пізніше 01.02.2017).

При цьому, відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення (а.с. 89), яке надано позивачем на підтвердження отримання відповідачем листа від 24.01.2017 р. надісланого з метою продовження терміну дії кредитного договору, вказаний лист отримано відповідачем 06.02.2017 р., а додаткова угода № 27, яку зі слів позивача ним було надіслано разом з листом від 22.02.2017 р. датована 22.02.2017 р., тобто після настання строку виконання зобов'язань за Кредитним договором. Зі вказаного слідує, що на момент звернення позивача з додатковою угодою строк дії Кредитного договору закінчився і фактично він просив укласти новий договір.

Також щодо заявлених у даній справі позовних вимог слід зазначити наступне.

Частиною 1 ст. 652 ЦК України, на підставі якої пред'явлено даний позов, передбачено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Частиною 2 ст. 652 ЦК України встановлено, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Отже, закон пов'язує можливість зміни договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, при істотній зміні обставин.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 27.02.2012 р. у справі № 3-9гс12.

Відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Зміна економічної ситуації та коливання курсу іноземної валюти стосовно національної валюти України є комерційними ризиками сторін договору та не можуть бути підставами для зміни чи розірвання кредитного договору, оскільки це не є істотною зміною обставин у розумінні статті 652 ЦК України (п. 2.6. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24.11.2014 р. № 1 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів").

Проте позивачем не доведено сукупність чотирьох умов, що є підставою для зміни договору на підставі ч. 2 ст. 652 ЦК України, а також необхідності внесення змін до Кредитного договору в частині відстрочення здійснення платежів.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог та відповідно відсутність підстав для їх задоволення.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010).

Підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається, а доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Рішення Господарського суду міста Києва від 04 липня 2017 року у справі №910/6637/17 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Незалежна інвестиційна агенція" на рішення Господарського суду міста Києва від 04 липня 2017 року у справі №910/6637/17 задоволенню не підлягає.

Судові витрати, згідно до ст. 49 ГПК України покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, п.1 ч.1 ст. 103, ст. 105 ГПК, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Незалежна інвестиційна агенція" на рішення Господарського суду міста Києва від 04 липня 2017 року у справі №910/6637/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 04 липня 2017 року у справі №910/6637/17 залишити без змін.

3. Справу №910/6637/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 109 ГПК України.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді О.В. Агрикова

Л.Г. Смірнова