КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" вересня 2017 р. Справа№ 910/24065/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Смірнової Л.Г.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Петрик М.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Фуряка Я.А. - представник за довіреністю від 14.09.2016 р.;

від відповідача: Голоюх Д.М. - представник за довіреністю від 03.01.2017 р.;

від третьої особи: не з'явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група"

на рішення господарського суду міста Києва від 10.05.2017 року

у справі № 910/24065/16 (суддя Босий В.П.)

за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група"

до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інтер-Поліс"

третя особа Страхове товариство з додатковою відповідальністю "Гарантія"

про стягнення 10 944, 20 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова группа" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інтер-Поліс" про стягнення страхового відшкодування в сумі 10 944,20 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.03.2014 р. у місті Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "Ford", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4, та транспортного засобу "Volkswagen Polo", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5 Позивач вказує, що ним, як страховиком транспортного засобу "Volkswagen Polo", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, виплачено страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 10 944,20 грн., внаслідок чого до позивача на підставі ст.27 Закону України "Про страхування" та ст.993 Цивільного кодексу України перейшло право вимоги в межах здійснених фактичних затрат та ліміту відповідальності до відповідача як особи, якою застраховано цивільно-правову відповідальність ОСОБА_4, якого визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.04.2017 р. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача залучено Страхове товариство з додатковою відповідальністю "Гарантія", розгляд справи відкладено на 10.05.2017 р.

Рішенням господарського суду міста Києва від 10.05.2017 року у справі № 910/24065/16 в задоволенні позовних вимог приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова группа" було відмовлено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 10.05.2017 р. у справі № 910/24065/16 скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що приписи ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» не передбачають необхідності проведення оцінки в розумінні Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України». Крім того вказав, що відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (КТЗ) коефіцієнт фізичного зносу приймається таким, що дорівнює 0 нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 7 років для транспортних засобів інших ніж виробництва СНГ. Крім того, апелянт зазначив, що судом першої інстанції не було взято до уваги наявність платіжного доручення № 8017 від 26.03.2014 р., що є доказом фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" по справі № 910/24065/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Кропивна Л.В., Алданова С.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.06.2017 року апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Кропивна Л.В., Алданова С.О. та призначено до розгляду на 25.07.2017 року.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду від 25.07.2017 року враховуючи перебування у відпустці суддів Кропивної Л. В. та Алданової С. О., які не є головуючими суддями, справу № 910/24065/16 передано на повторний атоматизований розподіл.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу справ від 25.07.2017 року, справу № 910/24065/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Смірнова Л. Г., Пашкіна С. А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.07.2017 року справу № 910/24065/16 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Смірнова Л. Г., Пашкіна С. А.

У судове засідання 25.07.2017 року представник відповідача та представник третьої особи не з'явились, про поважні причини неявки суд не повідомили.

Представник позивача у судовому засіданні 25.07.2017 року підтримав доводи апеляційної скарги, просив суд її задовольнити.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.07.2017 року розгляд справи відкладено до 19.09.2017 року.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду від 19.09.2017 року враховуючи перебування у відпустці судді Пашкіної С. А., яка не є головуючою суддею, справу № 910/24065/16 передано на повторний атоматизований розподіл.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу справ від 19.09.2017 року, справу № 910/24065/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Смірнова Л. Г., Пономаренко Є. Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.09.2017 року справу № 910/24065/16 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Смірнова Л. Г., Пономаренко Є. Ю.

19.09.2017 р. через відділ документального забезпечення суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить суд рішення господарського суду міста Києва від 10.05.2017 р. залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник третьої особи у судове засідання 19.09.2017 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник позивача у судовому засіданні 19.09.2017 року підтримав доводи апеляційної скарги, просив суд її задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 19.09.2017 року проти задоволення апеляційної скарги заперечив та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 20.06.2013 р. між приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Українська страхова група" (страховик) та ОСОБА_5 (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0199-РМ2-13-00422 (договір), відповідно до умов якого позивачем застраховано майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом "Volkswagen Polo", державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Строк дії договору встановлено з 13.07.2013 р. по 12.07.2017 р.

13.03.2014 р. у Дніпровському районі міста Києва сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "Volkswagen Polo", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5, та транспортного засобу "Ford Escort", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_11, під керуванням ОСОБА_4, що підтверджується довідкою № 9360465 про дорожньо-транспортну пригоду.

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 29.04.2014 р. у справі № 755/8664/14-п встановлено, що 13.03.2014 р. ОСОБА_4, керуючи автомобілем "Ford", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, на вул. Малишка у м. Києві не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем "Volkswagen", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5 ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

13.03.2014 р. ОСОБА_5 було подано ПАТ «СК «Українська страхова група» заяву про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, відповідно до якої ОСОБА_5 повідомила позивача про те, що 13.03.2014 р. за адресою м. Київ, вул. Малишка внаслідок ДТП сталось пошкодження застрахованого транспортного засобу "Volkswagen Polo", державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

16.03.2014 р. товариством з обмеженою відповідальністю "Автосоюз" виставлено ОСОБА_5 рахунок №СЗ00277612/СС00188962, згідно з яким вартість відновлювального ремонту транспортного засобу "Volkswagen Polo", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, складає 11 560,66 грн. з ПДВ.

24.03.2014 р. ПАТ «СК «Українська страхова група» було складено страховий № СТОКА-977 від 24.03.2014 р., відповідно до якого позивач визнав дорожньо-транспортну пригоду, що сталась 13.03.2014 р., страховим випадком та прийняв рішення про виплату ОСОБА_5 страхового відшкодування за договором у розмірі 10 944,20 грн. згідно рахунку-фактури № СЗ00277612/СС00188962 від 16.03.2014 р.

26.03.2014 р. позивачем на підставі страхового акту № СТОКА-977 від 24.03.2014 р. та рахунку-фактури №СЗ00277612/СС00188962 від 16.03.2014 р. виплачено на рахунок ТОВ «Автосоюз» страхове відшкодування в сумі 10 944,20 грн. в рахунок ремонту транспортного засобу "Volkswagen Polo", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, що підтверджується платіжним дорученням № 8017 від 26.03.2014 р.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу "Ford Escort", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, на момент настання страхової події була застрахована у відповідача - приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інтер-Поліс" на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/3651604, строк дії полісу з 14.11.2013 р. по 13.11.2014 р., ліміт по майну встановлено в розмірі 50 000,00 грн., розмір франшизи згідно з вказаним полісом складає 0,00 грн.

Спір у справі виник у зв'язку з наявністю підстав для відшкодування відповідачем витрат в сумі 10 944,20 грн., які понесені позивачем, в межах ліміту відповідальності страховика.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Нормами ст. 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

В силу положень частини першої та пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з абзацом 3 частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу "Volkswagen Polo", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, була застрахована позивачем за договором добровільного страхування наземного транспорту 28-0199-РМ2-13-00422.

Пунктом 36.1. статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до пункту 36.4 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Як вбачається з матеріалів справи, за договором страхування транспортного засобу позивач, у зв'язку із настанням страхового випадку, на виконання умов договору, виплатив страхове відшкодування в розмірі 10 944,20 грн.

За приписами ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Таким чином позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув право вимоги до відповідальної за заподіяні збитки особи.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу "Ford Escort", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, якого постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 29.04.2014 р. у справі № 755/8664/14-п було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу, станом на дату ДТП була застрахована приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Інтер-Поліс» за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/3651604.

Відповідач, заперечуючи проти позову в суді першої інстанції, посилався на положення п. 3 ч. 1 ст. 989 Цивільного кодексу України, відповідно до якого страхувальник зобов'язаний при укладенні договору страхування повідомити страховика про інші договори страхування, укладені щодо об'єкта, який страхується. Якщо страхувальник не повідомив страховика про те, що об'єкт уже застрахований, новий договір страхування є нікчемним.

Пунктом 17.3 статті 17 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" також визначено, що при укладенні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності страхувальник зобов'язаний, зокрема, повідомити страховика про всі діючі договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладені з іншими страховиками.

Матеріали справи свідчать, що між власником транспортного засобу ОСОБА_11 (страхувальник) та страховим товариством з додатковою відповідальністю "Гарантія" (страховик) було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АС/5455327), а саме транспортного засобу "Ford Escort", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, строком дії з 29.09.2013 р. по 28.09.2014 р., з лімітом відповідальності за майнову шкоду 50 000,00 грн. та розміром франшизи 1 000,00 грн.

Тобто, що на момент укладення договору між ОСОБА_4 та відповідачем (поліс №АВ/3651604) транспортний засіб "Ford Escort", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, був предметом іншого договору страхування (поліс №АС/5455327).

Проте, статтею 989 Цивільного кодексу України, на положення якої посилається відповідач, заперечуючи проти позову, встановлено обов'язки саме страхувальника. В свою чергу, страхувальниками за вказаними вище договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є різні особи. ОСОБА_4 як страхувальник за полісом №АВ/3651604 не укладав інших договорів страхування щодо транспортного засобу "Ford Escort", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, та, відповідно, не міг повідомити страховика про їх наявність, а тому не порушив вимоги п. 3 ч. 1 ст. 989 Цивільного кодексу України та п. 17.3 ст. 17 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Таким чином, у колегії суддів відсутні підстави вважати договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АВ/3651604) нікчемним, а відповідач є належним відповідачем у даній справі. Крім того, відповідач не був позбавлений права та можливості при укладені договору самостійно перевірити наявність інших договорів страхування щодо транспортного засобу "Ford Escort", державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Вищого господарського суду України, від 02.02.2017 р. у справі №910/16335/16, від 23.06.2015 р. у справі №910/19332/14.

Оскільки цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу, якого визнано винним у вчиненні дорожньої транспортної пригоди, застраховано приватним акціонерним товариством Страховою компанією "Інтер-Поліс", та колегією суддів не встановлено нікчемності договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АВ/3651604), то в даному випадку особою, відповідальною за завдані збитки, відповідно положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності та нормами вказаного Закону, є відповідач.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, зазначив, що матеріали справи не містять доказів визначення вартості (звіту про оцінку) відновлювального ремонту транспортного засобу "Volkswagen Polo", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, з урахуванням коефіцієнту зносу деталей, в порядку, передбаченому законодавством, зокрема, Законом України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", та що у наданому позивачем рахунку №СЗ00277612/СС00188962 від 16.03.2014 р. на суму 11 560,66 грн., виставленого товариством з обмеженою відповідальністю "Автосоюз", не вказано переліку виконаних робіт та замінених деталей. Також, у матеріалах справи відсутні будь-які документи, за допомогою яких можливо встановити, які саме пошкодження заподіяно транспортному засобу "Volkswagen Polo", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, у дорожньо-транспортній пригоді 13.03.2014 р. (протоколи огляду транспортного засобу, акти, фототаблиці тощо), а також суду не надано розрахунок страхового відшкодування (додаток до страхового акту) у розмірі 10 944,20 грн.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляну на наступне.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Так, подаючи апеляційну скаргу, апелянт надав суду ремонту калькуляцію № СЗ00277612 від 16.03.2014 р., з якої вбачається перелік оцінених пошкоджень транспортного засобу "Volkswagen Polo", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 з зазначенням суми по кожному виду робіт окремо, та зазначив, що вказаний доказ не був поданий ним до суду першої інстанції, оскільки у місцевого суду під час розгляду справи не виникало питання щодо визначення вартості відновлювального ремонту та переліку виконаних робіт та замінених деталей.

Як вбачається з матеріалів справи, суд в порядку ст. 65 ГПК України не зобов'язував позивача надати суду докази визначення вартості (звіту про оцінку) відновлювального ремонту транспортного засобу "Volkswagen Polo", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, з урахуванням коефіцієнту зносу деталей чи доказів ні підтвердження переліку виконаних робіт та замінених деталей на суму 11 560,66 грн.

Беручи до уваги вказане, колегія суддів приймає як належний доказ у справі ремонту калькуляцію № СЗ00277612 від 16.03.2014 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципу вини.

Згідно з п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Пунктом 3.9 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, яку затверджено Наказом №142/5/2092 від 24.11.2003р. Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.2003р. за №1074/8395, передбачено, що фізичний знос обумовлюється погіршенням технічного стану КТЗ унаслідок експлуатаційного зносу його складників. Фізичний знос ураховується як втрата вартості КТЗ, що виникає в процесі його експлуатації. Фізичний знос може розраховуватись у вигляді коефіцієнта фізичного зносу складників залежно від технічного стану КТЗ, який відображає взаємозв'язок умов експлуатації і технічного стану КТЗ з вартістю його складників.

Згідно п.7.37 Методики коефіцієнт фізичного зносу Ез розраховується за формулою: Ез = 1 - (С/Цн).

У п.7.38 Методики вказано, що значення Ез приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників колісних транспортних засобів, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових колісних транспортних засобів виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових колісних транспортних засобів; 3 роки - для вантажних колісних транспортних засобів, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних колісних транспортних засобів, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки.

Як вбачається з матеріалів справи, транспортний засіб "Volkswagen Polo", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, 2012 року випуску, а тому відповідно до п. 7.37, 7.38 Методики до зазначеного транспортного засобу застосовується коефіцієнт фізичного зносу в розмірі 0.

Крім того, позивачем до рахунку № СЗ00277612/СС0188962 від 16.03.2014 р., виставленого ТОВ «Автосоюз», було надано суду апеляційної інстанції ремонту калькуляцію № СЗ00277612 від 16.03.2014 р., з якої вбачається перелік оцінених пошкоджень з зазначенням суми по кожному виду робіт окремо.

Разом з тим, згідно з ч.ч. 4, 16, 17, 18 ст. 9 Закону України «Про страхування» розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Відповідно до ст. 36.2. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

З урахуванням вимог п. 36.4 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", в якості підтвердження своїх позовних вимог позивачем надані, зокрема: страховий акт № СТОКА-977 від 24.03.2014 р., платіжне доручення № 8017 від 26.03.2014 р. на суму 10 944,20 грн., рахунок № СЗ00277612/СС0188962 від 16.03.2014 р., виставленого ТОВ "Автосоюз" яке надало послуги з відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, та ремонтну калькуляцію до рахунку № СЗ00277612/СС0188962 від 16.03.2014 р., що є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП.

Наведене вище також відповідає правовій позиції, викладеній Верховним Судом України у постанові від 15.04.2015р. у справі № 3-50гс15, яка вказує, що Законами України "Про страхування" та "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування, тобто у даному випадку - позивача, визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу.

Як вже було зазначено, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу "Ford Escort", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який був визнаний винним у вчиненні ДТП, була застрахована приватним акціонерним товариством "Страхова компанія «Інтер-Поліс» за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АВ/3651604. з встановленим розміром франшизи - 0,00 грн.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Таким чином, оскільки відповідним полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/3651604 встановлений розмір франшизи у сумі 0,00 грн., тому колегія суддів дійшла до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування у розмірі 10 944,20 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі як така, що відповідає сумі виплаченого позивачем згідно страхового акту № СТОКА-977 від 24.03.2014 р. страхового відшкодування.

Стосовно посилання суду першої інстанції на висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 22.03.2017 р. у справах №3-1344гс16, 3-1304гс16, то колегія суддів зазначає, що в зазначених постановах Верховним судом України досліджувались звіти про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу та питання щодо виплати страхового відшкодування страховою компанією з урахуванням встановленого коефіцієнта фізичного зносу чи без, в той час як в даній справі колегією суддів було встановлено, що відповідно до п. 7.37, 7.38 Методики коефіцієнт фізичного зносу до застрахованого транспортного засобу коефіцієнт дорівнює 0.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 104 ГПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи.

За таких обставин, рішення господарського суду міста Києва від 10.05.2017 року підлягає скасуванню, а апеляційна скарга приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» підлягає задоволенню.

Згідно із ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на рішення господарського суду міста Києва від 10.05.2017 року задовольнити.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 10.05.2017 року у справі № 910/24065/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» задовольнити повністю.

3. Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» (01033, м. Київ, вул. Володимирська, будинок 69; ідентифікаційний код 19350062) на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (03038, м. Київ, вул. Федорова Івана, будинок 32 Літ.А; ідентифікаційний код 30859524) 10 944,20 грн. страхового відшкодування та судовий збір за подання позовної заяви в сумі 1 378,00 грн.

4. Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» (01033, м. Київ, вул. Володимирська, будинок 69; ідентифікаційний код 19350062) на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (03038, м. Київ, вул. Федорова Івана, будинок 32 Літ.А; ідентифікаційний код 30859524) судовий збір у розмірі 1 515,80 грн. за подачу апеляційної скарги.

5. Видачу наказів доручити господарському суду міста Києва.

6. Матеріали справи № 910/24065/16 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді Л.Г. Смірнова

Є.Ю. Пономаренко