РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2017Справа №910/10121/17

За позовомДочірнього підприємства «Строй-маркет плюс»
до 1) Публічного акціонерного товариства «Златобанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Славкіної Марини Анатоліївни 2) Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фросбі-М»
третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів Національний банк України
провизнання іпотеки припиненою та припинення обтяжень нерухомого майна

Суддя Смирнова Ю.М.

Представники сторін:

від позивачане з'явився
від відповідача-1Петроченко С.О. - представник
від відповідача-2не з'явився
від третьої особи-1не з'явився
від третьої особи-2Богаченко М.М. - представник

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Дочірнє підприємство «Строй-маркет плюс» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Златобанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Славкіної Марини Анатоліївни та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та просить суд:

- визнати припиненою іпотеку, що виникла на підставі Договору іпотеки від 23.09.2013, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д.В. за реєстровим №3591, укладеного між Дочірнім підприємством «Строй-маркет плюс» та Публічним акціонерним товариством «Златобанк», державна реєстрація якої здійснена 23.09.2013, номер запису про іпотеку 2607416 на нерухоме майно - приміщення магазину промислових та продовольчих товарів з кулінарним цехом, що знаходиться за адресою: Житомирська обл., Коростишівський р-н, м. Коростишів, вул. Більшовицька, буд. 66, загальною площею 5194,2 кв.м;

- визнати припиненою іпотеку, що виникла на підставі Договору іпотеки від 23.09.2013, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д.В. за реєстровим №3591, укладеного між Дочірнім підприємством «Строй-маркет плюс» та Публічним акціонерним товариством «Златобанк», державна реєстрація якої здійснена 23.09.2013, номер запису про іпотеку 2606270 на нерухоме майно - нежитлова будівля, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м.Нікополь, вул. Шевченко, 69/1, загальною площею 1580 кв.м;

- припинити обтяження нерухомого майна, накладене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д.В., державна реєстрація якого здійснена 23.09.2013, номер запису про обтяження 2606986, в зв'язку з укладенням Договору іпотеки від 23.09.2013, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д.В. за реєстровим №3591, а саме - приміщення магазину промислових та продовольчих товарів з кулінарним цехом, що знаходиться за адресою: Житомирська обл., Коростишівський р-н, м. Коростишів, вул. Більшовицька, буд. 66, загальною площею 5194,2 кв.м, що належить Дочірньому підприємству «Строй-маркет плюс»;

- припинити обтяження нерухомого майна, накладене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д.В., державна реєстрація якого здійснена 23.09.2013, номер запису про обтяження 2605595, в зв'язку з укладенням Договору іпотеки від 23.09.2013, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д.В. за реєстровим №3591, а саме - нежитлова будівля, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м.Нікополь, вул. Шевченко, 69/1, загальною площею 1580 кв.м, що належить Дочірньому підприємству «Строй-маркет плюс».

Позовні вимоги мотивовані припиненням в повному обсязі зобов'язань позичальника перед Публічним акціонерним товариством «Златобанк» за кредитним договором №255/1/13-KL від 23.09.2013.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.06.2017 за вказаним позовом порушено провадження у справі №910/10121/17, залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Фросбі-М» третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача та призначено справу до розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.08.2017 залучено до участі у справі Національний банк України третьою особою-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача-1 та відкладено розгляд справи на 28.08.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.08.2017 за клопотанням позивача продовжено строк вирішення спору у справі №910/10121/17 на 15 днів, а в судовому засіданні оголошено перерву до 12.09.2017.

12.09.2017 до початку судового засідання через канцелярію суду від позивача надійшли письмові пояснення, в яких позивач просить суд не приймати як доказ існування будь-якої заборгованості долучений ПАТ «Златобанк» розрахунок заборгованості станом на 15.08.2017, оскільки вказані у ньому суми не відповідають дійсності.

В судове засідання, призначене на 12.09.2017, представники позивача не з'явилися.

Оскільки про час та місце розгляду справи позивач був належним чином повідомлений та враховуючи, що пояснення представників позивача по суті спору було заслухано судом у попередніх судових засіданнях, справа може бути розглянута без участі представників позивача за наявними в ній документами.

Представник відповідача-1 в судове засідання з'явився, проти задоволення позову заперечив. В обґрунтування заперечень проти позову відповідач-1 зазначає, що розмір присудженої до стягнення рішенням суду у справі №910/22361/15 кредитної заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Фросбі-М» перед Публічним акціонерним товариством «Златобанк» розрахований лише станом на 28.08.2015, а тому погашення даної заборгованості не свідчить про припинення основного зобов'язання в повному обсязі. Крім того, відповідачем-1 заперечується правомірність проведення зарахування зустрічних однорідних вимог між позичальником та банком на суму 2136850,78 доларів СІІІА.

Відповідач-2 також проти задоволення позову заперечує, вказуючи на нікчемність правочину щодо зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 2136850,78 доларів СІІІА.

Третя особа-1 представників в судове засідання не направила, пояснень по справі не надала, своїм правом не скористалась.

Третя особа-2 вважає, що зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Фросбі-М» перед Публічним акціонерним товариством «Златобанк» за кредитним договором №255/1/13-KL від 23.09.2013 не припинені, а тому іпотека за договором іпотеки від 23.09.2013 є чинною та підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

У судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх в судовому засіданні представників учасників процесу, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

23.09.2013 між Публічним акціонерним товариством «Златобанк» (кредитодавець; Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фросбі-М» (позичальник) було укладено Кредитний договір №255/1/13-KL (надалі - Кредитний договір), за умовами якого кредитодавець надає позичальнику кредит, а позичальник зобов'язується в повному обсязі повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші умови цього Кредитного договору.

Відповідно до п. 1.2 Кредитного договору кредитодавець надає позичальнику кредит у формі відкриття відкличної кредитної лінії, в межах максимального ліміту заборгованості, визначеного цим Кредитним договором. Кредит може надаватися траншами. Позичальник має право в будь-який час без повідомлення банку здійснювати погашення поточної заборгованості по кредиту і за умови дотримання умов надання кредитних коштів, встановлених цим Кредитним договором, може знову отримувати кредит в межах максимального ліміту за кредитною лінією.

Згідно з п. 1.3 Кредитного договору максимальний ліміт заборгованості за кредитною лінією становить 3000000,00 доларів США.

З метою забезпечення виконання позичальником взятих на себе зобов'язань за вищевказаним Кредитним договором між Публічним акціонерним товариством «Златобанк» (як іпотекодержателем) та Дочірнім підприємством «Строй-маркет плюс» (як іпотекодавцем) укладено договір іпотеки від 23.09.2013, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д.В. за реєстровим №3591 (надалі - Договір іпотеки).

Відповідно до п. 1.2 Договору предметом іпотеки за цим Договором є наступне нерухоме майно:

- приміщення магазину промислових та продовольчих товарів з кулінарним цехом, що знаходиться за адресою: Житомирська обл., Коростишівський р., м. Коростишів, вул. Більшовицька, буд. 66, загальна площа 5194,2 кв.м (предмет іпотеки 1). Предмет іпотеки 1 належить іпотекодавцю на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на приміщення магазину промислових та продовольчих товарів з кулінарним цехом серії САС №110655, виданого 25.10.2012 Виконкомом Коростишівської міської ради на підставі рішення виконкому Коростишівської міської ради від 17.10.2012 за №308, зареєстрованого Комунальним підприємством «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради 01.11.2012, номер запису 5717, в книзі: 21-Б. Об'єкт зареєстровано в Електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за р.№31061985, що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав №36086786 від 01.11.2012, виданим Комунальним підприємством «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради. Право власності продавця зареєстровано державним реєстратором Реєстраційної служби Коростишівського районного управління юстиції Житомирської області в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 03.04.2013, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 5, номер запису про право власності: 542548, що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №1966592;

- нежитлова будівля, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м.Нікополь, вул. Шевченко, 69/1, опис об'єкта: будівля магазину продовольчих та супутніх товарів, загальна площа 1580 кв.м (предмет іпотеки 2). Предмет іпотеки 2 належить іпотекодавцю на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САВ №767534, виданого 22.12.2012 Виконкомом Нікопольської міської ради на підставі рішення від 12.12.2012 за №1025. Право власності продавця зареєстровано державним реєстратором Реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24.04.2013, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 6, номер запису про право власності: 780971, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №2870255. Предмет іпотеки 2 знаходиться на земельній ділянці площею 0,3234 га, кадастровий номер: :03:020:0106, яка розташована за адресою: Дніпропетровська обл., м. Нікополь, вул. Шевченка, 69/1, і має цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. Зазначена земельна ділянка у власність або орендне користування іпотекодавцю не передавались.

За змістом п. 4.1 Договору іпотеки Іпотекодержатель набуває права задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки (в цілому чи будь-якої його частини) у випадках невиконання та/або неналежного виконання основного зобов'язання та в інших випадках, передбачених основним зобов'язанням, а також у разі невиконання/неналежного виконання іпотекодавцем зобов'язань, передбачених цим договором та/або чинним законодавством України.

Як свідчать обставини справи, на виконання умов Кредитного договору Банк протягом строку дії Кредитного договору надав позичальнику - Товариству з обмеженою відповідальністю «Фросбі-М» кредитні кошти у загальному розмірі 3000000,00 доларів США.

В свою чергу, позичальник протягом строку дії Кредитного договору постійно допускав порушення виконання своїх зобов'язань щодо повернення кредиту та сплати процентів, що призвело до прострочення виконання зобов'язань та виникнення заборгованості.

У зв'язку із неналежним виконанням позичальником умов Кредитного договору у серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Златобанк» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фросбі-М» простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів у розмірі 2306300 доларів США, простроченої заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 185918,43 доларів США, суми пені з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ за простроченим кредитом та процентами у розмірі 534674,96 грн та штрафу у розмірі 5000,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.03.2017 у справі №910/22361/15, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.08.2017, встановлено, що 12.02.2015 зобов'язання позичальника перед Банком за Кредитним договором на загальну суму 2136850,78 доларів США було припинено в порядку ст. 601 Цивільного кодексу України шляхом зустрічного зарахування однорідних вимог, а позов задоволено частково та присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фросбі-М» на користь Публічного акціонерного товариства «Златобанк» прострочену заборгованість по поверненню кредитних коштів у розмірі 169349,22 доларів США, прострочену заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 24030,72 доларів США, суму пені у розмірі 22999,79 грн, штраф у розмірі 5000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 23.05.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фросбі-М» (позичальник) в повному обсязі перерахувало на користь Публічного акціонерного товариства «Златобанк» залишок заборгованості за Кредитним договором, яка була присуджена до стягнення рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/22361/15, а відтак зобов'язання позичальника перед Банком за Кредитним договором №255/1/13-КL від 23.09.2013 припинилися в повному обсязі заліком зустрічних однорідних вимог та виконанням (з 23.05.2017). Як наслідок, за твердженням позивача, у зв'язку із припиненням основного зобов'язання, іпотека Дочірнього підприємства «Строй-маркет плюс» згідно Договору іпотеки від 23.09.2013 також є припиненою.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 345 Господарського кодексу України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

В силу ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується із положеннями ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, якими передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Відповідно до ст. 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Пунктом 1.1 Договору іпотеки встановлено, що цей договір забезпечує виконання зобов'язань, що випливають з укладеного між боржником та іпотекодержателем Кредитного договору №255/1/13-KL від 23.09.2013 та додаткових угод до нього, які укладені та можуть бути укладені в майбутньому, за умовами якого боржник зобов'язаний повернути іпотекодержателю кредитні кошти, наданих у формі кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 3000000 доларів США з кінцевим терміном повернення не пізніше 22.09.2015 (включно), чи в інші строки, встановлені в Кредитному договорі, сплатити нараховані проценти за користування кредитом в розмірі 14,5 відсотків річних (процентна ставка), а також комісії, неустойки (пені, штрафи), всі без виключення інші платежі/суми, в розмірах, строки, у випадках та на умовах, передбачених основним зобов'язанням, відшкодувати іпотекодержателю всі можливі збитки та витрати, що можуть виникнути у іпотекодержателя в зв'язку з укладенням, виконанням основного та цього Договору, в тому числі, але не виключно, витрати, пов'язані з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки, його реалізацією, витрати на утримання і збереження предмета іпотеки, витрати на страхування предмета іпотеки тощо, які забезпечуються іпотекою відповідно до чинного законодавства України.

За змістом п.п. 1.1.1 Договору іпотеки процентна ставка за Кредитним договором може змінюватися в порядку, передбаченому Кредитним договором. У випадку зміни процентної ставки іпотекою за цим договором забезпечуються також вимоги іпотекодержателя, що засновані на такій зміненій процентній ставці без будь-якого погодження з іпотекодавцем. Внесення змін до цього Договору у зв'язку із будь-якими змінами основного зобов'язання (розміру, строку тощо), процентів тощо, є правом іпотекодержателя, а не його обов'язком.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 593 Цивільного кодексу України право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою.

Згідно з положеннями ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється, зокрема, у разі припинення основного зобов'язання.

Пунктом 5.2 Договору іпотеки передбачено, що цей Договір та іпотека за цим договором припиняється у разі:

- безвідкличного та безумовного повного виконання всіх зобов'язань, забезпечених іпотекою за цим договором, при цьому іпотека не припиняється будь-яким частковим виконанням таких зобов'язань;

- розірвання цього Договору за угодою сторін, яка посвідчується нотаріально;

- за письмовим повідомленням іпотекодержателя;

- в інших випадках та способами, передбаченими чинним законодавством України.

Згідно з ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 601 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Суд відзначає, що в рамках розгляду справи №910/22361/15 (на яку посилається позивач) Банком було заявлено до стягнення суму заборгованості станом на 20.08.2015, розмір якої, за твердженням Банку, становив:

- прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів - 2306300 доларів США;

- прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 185918,43 доларів США;

- сума пені з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ за простроченим кредитом та процентами - 534674,96 грн;

- штраф - 5000 грн.

В ході розгляду справи №910/22361/15 судами встановлено, що 12.02.2015 зобов'язання позичальника перед Банком за Кредитним договором на загальну суму 2136850,78 доларів США було припинено в порядку ст. 601 Цивільного кодексу України шляхом зустрічного зарахування однорідних вимог та внаслідок здійснення зарахування зустрічних однорідних вимог розмір основного боргу позичальника перед Банком по кредитному договору зменшився з 230620000 доларів США до 169349,22 доларів США. При цьому, посилання Банку щодо нікчемності правочину стосовно зарахування зустрічних однорідних вимог судами відхилені.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, в силу ст. 35 Господарського процесуального кодексу України рішення Господарського суду міста Києва від 15.03.2017 та постанова Київського апеляційного господарського суду від 01.08.2017 у справі №910/22361/15 мають преюдиціальне значення. Відповідно, встановлені в ході розгляду справи №910/22361/15 обставини щодо припинення зобов'язань Товариства з обмеженою відповідальністю «Фросбі-М» перед Банком у розмірі 2136850,78 доларів США на підставі ст. 601 Цивільного кодексу України повторного доказування не потребують.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.03.2017 у справі №910/22361/15, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.08.2017, позов задоволено частково та присуджено до стягнення з позичальника на користь Банку:

- прострочену заборгованість по поверненню кредитних коштів - 169349,22 дол. США;

- прострочену заборгованість за нарахованими процентами - 24030,72 дол.США.;

- суму пені - 22999,79 грн;

- штраф - 5000 грн.

Матеріалами справи підтверджується та відповідачами не заперечується, що присуджена до стягнення вищевказаним судовим рішенням сума заборгованості та нарахованих штрафних санкцій фактично була сплачена позичальником 23.05.2017.

З наведеного слідує, що 23.05.2017 позичальником за Кредитним договором в повному обсязі виконано зобов'язання з повернення суми кредиту (тіло кредиту), а також сплачено відсотки за користування кредитом та пеню, розраховані за станом на 20.08.2015.

В свою чергу, за приписами п.п. 2.4, 2.6 Кредитного договору сплата процентів здійснюється за фактичний строк користування кредитом. При розрахунку процентів приймається місяць, рівний календарній кількості днів, та рік, рівний 360 дням. День повернення кредиту до розрахунку не приймається. Проценти за останній місяць користування кредитом сплачуються в кінцеву дату повернення кредиту.

Таким чином, оскільки кредит (тіло кредиту) в повному обсязі був повернутий позичальником лише 23.05.2017, то виходячи з положень п. 2.4 Кредитного договору, позичальник зобов'язаний був сплатити на користь Банку проценти за користування кредитом, нараховані по 22.05.2017 включно.

Крім того, матеріалами справи підтверджується, що з боку відповідача мало місце прострочення виконання грошового зобов'язання, зокрема, зобов'язання щодо повернення кредитних коштів у розмірі 169349,22 дол. США та сплати процентів у розмірі 24030,72 дол.США (сума заборгованості сплачена лише 23.05.2017), що з огляду на положення п.4.1 Кредитного договору може бути підставою для нарахування Банком позичальнику неустойки у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за весь період прострочення (тобто по 22.05.2017 включно).

Таким чином, сам лише факт погашення заборгованості та нарахованих штрафних санкцій, присуджених до стягнення рішенням Господарського суду міста Києва від 15.03.2017 у справі №910/22361/15, а також припинення внаслідок цього зобов'язання з повернення суми кредиту (тіла кредиту), не свідчить про припинення інших зобов'язань позичальника, які виникають із Кредитного договору №255/1/13-KL від 23.09.2013 (в тому числі, але не виключно, зобов'язань зі сплати процентів з урахуванням фактичного строку користування кредитом), виконання яких також було забезпечено Договором іпотеки від 23.09.2013.

Наведене спростовує доводи позивача про те, що в результаті заліку зустрічних однорідних вимог на суму 2136850,78 дол. СІІІА та сплати позичальником присудженої до стягнення рішенням суду у справі №910/22361/15 суми коштів зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Фросбі-М» перед Публічним акціонерним товариством «Златобанк» за Кредитним договором №255/1/13-KL від 23.09.2013 (виконання яких було забезпечено іпотекою згідно Договору іпотеки від 23.09.2013) припинилися в повному обсязі.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оскільки належними та допустимими доказами факту припинення в повному обсязі забезпечених за Договором іпотеки від 23.09.2013 зобов'язань позивачем не доведено, вимоги Дочірнього підприємства «Строй-маркет плюс» про визнання припиненою іпотеки, що виникла на підставі Договору іпотеки від 23.09.2013, а також вимоги про припинення обтяження відповідного нерухомого майна є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Також суд відзначає, що змісту позовних вимог до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб позивачем не визначено, правових обґрунтувань та викладу обставин, на яких ґрунтуються вимоги до відповідача-2, не наведено.

За таких обставин, у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

У відповідності до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 22.09.2017

Суддя Ю.М. Смирнова