РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2017Справа №910/10933/17

За позовом Дочірнього підприємства "Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління "Ліфт-3"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київське транспортно-будівельне підприємство № 3"

про стягнення 91 465,51 грн., -

Суддя Морозов С.М.

За участю представників сторін:

від позивача: не з'явились;

від відповідача: не з'явились.

Обставини справи:

Дочірнє підприємство "Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління "Ліфт-3" (надалі - позивач) звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Київське транспортно-будівельне підприємство № 3" (надалі - відповідач) суми заборгованості за Договором № 82-01 на виконання будівельно-монтажних та пусконалагоджувальних робіт на будівництві житлового будинку на вул. Маршала Малиновського, 4 в Оболонському районі м. Києва від 28.10.2014р. в розмірі 91 465,51 грн., з яких 44 497,00 грн. сума основного боргу, 34 628,41 грн. пені, 2 731,99 грн. 3 % річних та 9 608,11 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами договору не здійснив в повному обсязі оплату вартості робіт, які було виконано позивачем, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість. За наявності прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання щодо оплати вартості робіт, позивач також нарахував та заявив до стягнення пеню, 3 % річних та інфляційні втрати.

Відповідач письмового відзиву на позовну заяву до матеріалів справи не надав, явку свого представника в судові засідання не забезпечив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.07.2017р. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі, розгляд призначено на 08.08.2017р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.08.2017р. у зв'язку з неявкою представника відповідача, розгляд справи відкладено до 12.09.2017р.

В судове засідання 12.09.2017р. представник сторін не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

01.09.2017р. до суду від позивача надійшло уточнення позовних вимог, яке на підставі п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України повернуто судом без розгляду.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Зважаючи на те, що неявка представників сторін, належним чином повідомлених про час та місце судового засідання, не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду справи, а також зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

В судовому засіданні 12 вересня 2017 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

28.10.2014 року між позивачем (підрядник) та відповідачем (головний підрядник) було укладено Договір № 82-01 на виконання будівельно-монтажних та пусконалагоджувальних робіт на будівництві житлового будинку на вул. Маршала Малиновського, 4 в Оболонському районі м. Києва (надалі - Договір), відповідно до якого головний підрядник доручав, а підрядник приймав на себе організацію і виконання будівельно-монтажних та пусконалагоджувальних робіт внутрішніх мереж ОДС за адресою: будівництво житлового будинку на вул. Маршала Малиновського, 4 в Оболонському районі м. Києва (п. 1.1. Договору).

За умовами п. 1.2. Договору головний підрядник приймає виконані підрядником роботи та своєчасно сплачує їх вартість в порядку р. 4 цього договору.

В п. 2.2. Договору відповідач взяв на себе зобов'язання сплатити вартість виконаних підрядником робіт та матеріалів в розмірі та порядку розділу 3 цього договору.

Згідно п. 3.1. Договору (в редакції Додаткової угоди № 2 від 06.05.2015р. до договору) вартість робіт за договором складає 103 575,50 грн., крім того ПДВ 20% 20 715,90 грн., усього - 124 294,20 грн.

У відповідності до п. 4.1. Договору розрахунки головного підрядника з підрядником здійснюються у національній валюті України, в безготівковому порядку, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок, зазначений у договорі.

Як передбачено в п. 4.2. Договору після виконання робіт підрядник готує і передає головному підряднику акт виконаних робіт за формою № КБ-2в та довідку про вартість робіт за формою № КБ-3. Головний підрядник підписує акти, засвідчує підпис печаткою і, в разі відсутності зауважень щодо виконаних робіт, у 3-денний термін повертає примірник акту підряднику.

На виконання умов Договору позивачем було виконано роботи на загальну суму 124 192,20 грн., що підтверджується доданими до матеріалів справи належним чином засвідченими копіями актів приймання виконання будівельних робіт за березень 2015р. на суму 24 944,40 грн., за квітень 2015р. на суму 32 474,40 грн., за квітень-2 2015р. на суму 6 901,20 грн., за травень 2015р. на суму 8 236,80 грн. та за травень-2 2015р. на суму 426,00 грн., копіями актів вартості устаткування, що придбавається виконавцем робіт за квітень 2015р. на суму 47 771,40 грн. та за травень 2015р. на суму 3 438,00 грн., а також довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за березень 2015р., за квітень 2015р., за квітень-2 2015р., за травень 2015р. та за травень-2 2015р.

Відповідач не заперечував проти якості та вартості виконаних позивачем робіт та прийняв їх, про що свідчать наявність підписів його уповноваженого представника та відтиски печатки у вказаних вище актах та довідках.

Згідно п. 4.3. Договору оплата здійснюється головним підрядником за фактично виконані підрядником роботи на протязі 5 банківських днів від дати підписання сторонами відповідного акту виконаних робіт за формою № КБ-2в та довідки про вартість виконаних робіт за формою № КБ-3.

За змістом п. 7.1. Договору термін дії договору - з моменту укладення і до повного виконання сторонами умов договору.

Свої зобов'язання в частині повної та своєчасної оплати вартості виконаних робіт відповідач виконав частково, перерахувавши позивачу суму грошових коштів в розмірі 79 695,20 грн. (виписки по рахунку позивача в матеріалах справи), внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 44 497,00 грн. (124 192,20 грн.(загальна вартість робіт) - 79 695,20 (оплата робіт відповідачем).

У зв'язку з тим, що відповідач повністю не розрахувався з позивачем за виконані роботи, останній був змушений звернутись до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 6 Цивільного кодексу України сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором підряду.

Відповідно до норм статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно зі статтею 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Нормами частини 1 статті 854 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Як встановлено судом, на підставі укладеного між позивачем та відповідачем Договору, позивачем було виконано роботи на загальну суму 124 192,20 грн., що підтверджується наданими до матеріалів справи належним чином засвідченими копіями актів приймання виконання будівельних робіт за березень 2015р. на суму 24 944,40 грн., за квітень 2015р. на суму 32 474,40 грн., за квітень-2 2015р. на суму 6 901,20 грн., за травень 2015р. на суму 8 236,80 грн. та за травень-2 2015р. на суму 426,00 грн., копіями актів вартості устаткування, що придбавається виконавцем робіт за квітень 2015р. на суму 47 771,40 грн. та за травень 2015р. на суму 3 438,00 грн., а також довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за березень 2015р., за квітень 2015р., за квітень-2 2015р., за травень 2015р. та за травень-2 2015р.

З врахуванням викладеного, беручи до уваги п. 4.3. Договору обов'язок відповідача щодо оплати вартості виконаних позивачем робіт мав бути виконаний на протязі 5 банківських днів від дати підписання сторонами відповідного акту виконаних робіт за формою № КБ-2в та довідки про вартість виконаних робіт за формою № КБ-3, а прострочення оплати вартості виконаних робіт за кожним актом у відповідача виникло з наступного дня після спливу вказаного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з нормами статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Факт наявності боргу за договором перед позивачем на суму 44 497,00 грн. документально підтверджений та доведений суду первинним доказами.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Доказів на підтвердження оплати повної вартості виконаних робіт, в тому числі станом на час розгляду справи в суді, до матеріалів справи не надано.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 44 497,00 грн. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 34 628,41 грн. пені, 2 731,99 грн. 3 % річних та 9 608,11 грн. інфляційних втрат.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений Договором строк свого обов'язку з оплати вартості виконаних позивачем робіт не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання (в т.ч. у період, який вказано позивачем), тому дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Згідно з частиною 1 статті 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

У відповідності до частини 1 статті 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із ст. 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. А у відповідності до ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Як свідчить зміст укладеного між сторонами договору, в ньому відсутні умови (пункти) про відповідальність відповідача за несвоєчасну оплату вартості виконаних позивачем робіт, зокрема, сплату пені, її розміру, тощо.

Крім того, позивачем не надано доказів того, що між сторонами існувала письмова угода щодо нарахування пені за порушення строку оплати вартості наданих позивачем послуг за Договором.

Посилання позивача на те, що такий вид забезпечення виконання зобов'язань як пеня та її розмір передбачені ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. ст. 216-218, 230 Господарського кодексу України не приймаються судом, оскільки застосування вказаних норм можливе за умови наявності між сторонами письмової угоди (договору) щодо нарахування пені за порушення строку виконання грошового зобов'язання.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача пені у розмірі 34 628,41 грн. пені визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відповідно до п. 2. Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012р. № 01-06/928/2012 «Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права» при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (див. постанову Вищого господарського суду України від 01.02.2012 N 52/30).

Судом перевірено наведені у матеріалах справи розрахунки 3% річних та інфляційних втрат за заявлений позивачем період та встановлено, що вони відповідають нормам цивільного законодавства та умовам Договору, розмір 3 % річних є арифметично вірним, а розмір інфляційних втрат не перевищує розрахованого судом, проте у зв'язку з заявленими у прохальній частині позовної заяви вимогами до стягнення з відповідача підлягає 2 731,99 грн. 3 % річних та 9 608,11 грн. інфляційних втрат.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідачем не надано до матеріалів справи доказів, що підтверджують та обґрунтовують відсутність у нього підстав для невиконання зобов'язань, передбачених умовами Договору, укладеного з позивачем.

За таких обставин, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено, що позовні вимоги в справі №910/10933/17 підлягають частковому задоволенню та до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 44 497,00 грн. суми основного боргу, 2 731,99 грн. 3 % річних та 9 608,11 грн. інфляційних втрат.

Судовий збір у розмірі 994,25 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Київське транспортно-будівельне підприємство № 3" (ідентифікаційний код 32786261, адреса: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 21) на користь Дочірнього підприємства "Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління "Ліфт-3" (ідентифікаційний код 05432796, адреса: 03115, м. Київ, вул. М.Котельникова, буд. 23) 44 497,00 грн. (сорок чотири тисячі чотириста дев'яносто сім гривень 00 коп.) суми основного боргу, 2 731,99 грн. (дві тисячі сімсот тридцять одну гривню 99 коп.) 3 % річних, 9 608,11 грн. (дев'ять тисяч шістсот вісім гривень 11 коп.) інфляційних втрат та 994,25 грн. (дев'ятсот дев'яносто чотири гривні 25 коп.) судового збору.

3. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

4. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 18.09.2017р.

Суддя С.М. Морозов