ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" вересня 2017 р. Справа № 911/2067/17

Господарський суд Київської області у складі судді Рябцевої О.О., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ВКФ Амос, м. Бровари

до Аграрного фонду, м. Київ

Публічного акціонерного товариства Аграрний фонд, м. Київ

про усунення перешкод у користуванні майном

за участю представників

від позивача: не зявився;

від відповідача 1: ОСОБА_1 (дов. № 586 від 03.01.2017 р.);

від відповідача 2: ОСОБА_2 (дов. № 09-02/17 від 28.12.2016 р.); ОСОБА_3 (дов. № 08-02/17 від 28.12.2016 р.);

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю ВКФ Амос (далі позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовною заявою до Аграрного фонду (далі відповідач 1) та публічного акціонерного товариства Аграрний фонд (далі відповідач 2) про усунення відповідачем 1 спільно з відповідачем 2 перешкод у користуванні належним позивачу на праві приватної власності нерухомим майном: складських приміщень літ. Е-1 склад № 1 загальною площею 5467,2 кв.м., літ. Є-1 склад № 2 загальною площею 2190,2 кв.м., літ. Д-1 склад № 3 загальною площею 5035,5 кв.м., розташованих за адресою: 07403, Київська обл., м. Бровари, вул. Підприємницька, 22, шляхом зобовязання звільнити нежитлові/складські приміщення.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між позивачем та відповідачем 1 було укладено договір № 1ц від 30.01.2014 р. складського зберігання цукру, відповідно до якого відповідачем 1 було передано, а позивачем прийнято цукор на відповідальне відокремлене зберігання. Вказане майно (цукор), яке належить відповідачу 1, розташоване в складських приміщеннях: літ. Е-1 склад № 1 загальною площею 5467,2 кв.м., літ. Є-1 склад № 2 загальною площею 2190,2 кв.м., літ. Д-1 склад № 3 загальною площею 5035,5 кв.м., розташованих за адресою: 07403, Київська обл., м. Бровари, вул. Підприємницька, 22, проте, як зазначає позивач, термін дії договору № 1ц від 30.01.2014 р., укладеного між позивачем та відповідачем 1, станом на дату звернення з даним позовом до суду не продовжено, а майно відповідача 1 знаходиться у складських приміщеннях № 1, 2, 3, які належать позивачу на праві приватної власності та якими останній позбавлений можливості користуватися та розпоряджатися за призначенням, внаслідок чого він несе значні матеріальні збитки.

Також, позивач зазначає, що постановою старшого слідчого Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України від 17.03.2016 р. майно відповідача 1, яке зберігається на складах позивача, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та передано відповідачу 2 на відповідальне зберігання та зобовязано відповідача 2 забезпечити переміщення майна. Позивач зазначає, що починаючи з 16.05.2016 р. по теперішній час проведення слідчих дій та товарної інтервенції не відбулося внаслідок бездіяльності відповідача 2 та відповідача 1. У звязку з протиправною бездіяльністю відповідачів, які полягають у відсутності організації вивезення майна зі складських приміщень позивача, він несе значні матеріальні збитки, так як не може використовувати власне нерухоме майно за призначенням.

Враховуючи викладене, позивач звернувся з даним позовом до суду про усунення відповідачем 2 спільно з відповідачем 1 перешкод у користуванні належним позивачу на праві приватної власності нерухомим майном: складських приміщень літ. Е-1 склад № 1 загальною площею 5467,2 кв.м., літ. Є-1 склад № 2 загальною площею 2190,2 кв.м., літ. Д-1 склад № 3 загальною площею 5035,5 кв.м., розташованих за адресою: 07403, Київська обл., м. Бровари, вул. Підприємницька, 22, шляхом зобовязання звільнити нежитлові/складські приміщення.

27.07.2017 р. до господарського суду Київської області від відповідача 2 надійшло клопотання про припинення провадження у справі, в якому відповідач 2, посилаючись на п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України, просить суд припинити провадження у справі, посилаючись на те, що 30.08.2016 р. позивач вже звертався до господарського суду Київської області з аналогічним позовом про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном, а саме: складськими приміщеннями літ. Е-1 склад № 1 загальною площею 5467,2 кв.м., літ. Є-1 склад № 2 загальною площею 2190,2 кв. м., літ. Д-1 склад № 3 загальною площею 5035,5 кв. м., розташованих за адресою: 07403, Київська обл., м. Бровари, вул. Підприємницька, 22, шляхом зобовязання звільнити вказані нежитлові приміщення, за результатами розгляду якого господарським судом Київської області було прийнято рішення про відмову у задоволенні позову, яке було залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.12.2016 р. у справі № 911/2822/16.

27.07.2017 р. до господарського суду Київської області від відповідача 1 надійшов відзив № 40-07/483 від 26.07.2017 р. на позовну заяву, в якому відповідач 1 просить припинити провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

21.08.2017 р. до господарського суду Київської області від відповідача 2 надійшли письмові пояснення № 02-08/3/1540 від 21.08.2017 р., в яких відповідач зазначає, що відповідно до п.п. 5.1., 5.2. договору зберігання строк зберігання цукру до предявлення вимоги поклажодавцем; зберігач зобовязаний зберігати цукор до предявлення поклажодавцем вимоги про його повернення або переоформлення на визначену поклажодавцем особу. Відповідач, посилаючись на ст.ст. 936, 938 ЦК України, зазначає, що двосторонній характер договору зберігання зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обовязків, тобто з укладенням договору зберігач приймає на себе обовязок зберігати певну річ і водночас набуває права вимагати від поклажодавця її повернення. Отже, закінчення строку зберігання не позбавляє зберігача обовязку зберігати річ. Також, відповідач 2 у вказаних письмових поясненнях зазначає, що виконання відповідачем 2 постанови Генеральної прокуратури України про визнання речовими доказами та передачу їх на відповідальне зберігання від 17.03.2016 р. має вирішуватись виключно в межах кримінального провадження. Також, відповідач 2 вказує, що постанова слідчого не містить строку, в межах якого має бути здійснено переміщення цукру-піску та відповідач 2 виконує таке переміщення в межах своїх фінансових можливостей.

05.09.2017 р. до господарського суду Київської області від відповідача 1 надійшли пояснення № 40-07/599 від 04.09.2017 р.

У судових засіданнях 27.07.2017 р., 08.08.2017 р., 29.08.2017 р., 05.09.2017 р. судом оголошувались перерви до 08.08.2017р., до 29.08.2017 р., до 05.09.2017 р. та до 19.09.2017 р. відповідно.

Представник позивача у судових засіданнях 27.07.2017 р., 08.08.2017 р., 29.08.2017 р. та 05.09.2017 р. позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, а у судове засідання 19.09.2017 р. не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується підписом представника позивача на бланку від 05.09.2017 р. про оголошення перерви у судовому засіданні.

Представник відповідача 1 у судових засіданнях 27.07.2017 р., 08.08.2017 р., 29.08.2017 р., 05.09.2017 р. та 19.09.2017 р. проти задоволення позовних вимог заперечував.

Представник відповідача 2 у судових засіданнях 27.07.2017 р., 08.08.2017 р., 29.08.2017 р., 05.09.2017 р. та 19.09.2017 р. проти задоволення позовних вимог заперечував.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідачів, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

30.01.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВКФ "Амос" (Зберігач) та Аграрним Фондом (Поклажодавець) укладено договір складського зберігання цукру №1ц (Договір), відповідно до пункту 1.1. якого Поклажодавець передає, а Зберігач приймає цукор на відповідальне відокремлене зберігання згідно ДСТУ 4245:2003 за фактичною вагою в кількості 59278 тонн 655 кг, якість якого відповідає ДСТУ 4623:2006, упакованого в поліпропіленові мішки з поліетиленовими або поліпропіленовими мішками-вкладками, у кількості 1185573 штук, а також 1 неповний мішок, в якому 5 кг (надалі цукор у відповідних відмінках по тексту Договору).

Згідно пункту 1.2. Договору прийняття цукру на зберігання та видача його Поклажодавцеві посвідчується актом передавання-приймання, який є невідємною частиною цього Договору.

Фактичне місце зберігання цукру: Київська обл., м. Бровари, вул. Підприємницька, 22 (пункт 1.3. Договору).

Пунктом 5.1. Договору передбачено, що строк зберігання цукру до предявлення вимоги Поклажодавцем.

Відповідно по пункту 5.2. Договору Зберігач зобовязаний зберігати цукор до предявлення Поклажодавцем вимоги про його повернення або переоформлення на визначену Поклажодавцем особу.

Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та скріплення печатками і діє до 31.12.2015, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобовязань у повному обсязі (пункт 8.1. в редакції Додаткового договору від 31.12.2014 до Договору складського зберігання №1ц від 30.01.2014).

На виконання умов Договору Аграрний Фонд передав, а ТОВ "ВКФ "Амос" прийняло та розмістило у складських приміщеннях за адресою: Київська обл., м. Бровари, вул. Підприємницька, 22, цукор в кількості 59278 тонн 655 кг, що підтверджується актом передавання-приймання від 31.01.2014.

Вказані обставини також встановлені рішенням господарського суду Київської області від 31.10.2016 р. у справі № 911/2822/16 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ВКФ "Амос" до Аграрного Фонду, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача публічне акціонерне товариство "Аграрний фонд", про усунення перешкод у користуванні майном, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.12.2016 р., та є таким, що набрало законної сили.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням господарського суду Київської області від 31.10.2016 р. у справі № 911/2822/16 у позові відмовлено повністю.

Предметом спору у даній справі № 911/2067/17 є зобовязання відповідача 2 спільно з відповідачем 1 усунути перешкоди у користуванні належним позивачу на праві приватної власності нерухомим майном: складськими приміщеннями літ. Е-1 склад № 1 загальною площею 5467,2 кв.м., літ. Є-1 склад № 2 загальною площею 2190,2 кв.м., літ. Д-1 склад № 3 загальною площею 5035,5 кв.м., розташованими за адресою: 07403, Київська обл., м. Бровари, вул. Підприємницька, 22, шляхом звільнення нежитлових/складських приміщень.

Господарським судом Київської області розглядався спір між "ВКФ "Амос" та Аграрним Фондом про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном, а саме: складськими приміщеннями літ. Е-1 склад № 1 загальною площею 5467,2 кв.м., літ. Є-1 склад № 2 загальною площею 2190,2 кв.м., літ. Д-1 склад № 3 загальною площею 5035,5 кв.м. розташованих за адресою: 07403, Київська обл., м. Бровари, вул. Підприємницька, 22, шляхом зобовязання звільнити нежитлові/складські приміщення, за результатами розгляду якого прийнято рішення від 31.10.2016 р. у справі № 911/2822/16, яким у позові відмовлено повністю.

Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з даним позовом до Аграрного фонду (відповідач 1) з тих же підстав, що й у справі № 911/2822/16, оскільки обґрунтовуючи звернення з позовом до суду у справі № 911/2822/16, позивач посилався на те, що станом на дату подання позовної заяви термін дії договору складського зберігання цукру №1ц від 30.01.2014, укладений між сторонами, на період 2016 року не продовжено, а майно відповідача, що знаходиться на складах №1, №2, та №3, які належать позивачу на праві приватної власності, перешкоджає здійсненню господарської діяльності у вказаних приміщеннях.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Відповідно до п. 4.5. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» припинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини другої статті 80 ГПК можливе за умов, якщо рішення господарського суду або іншого органу, який вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, набрало законної сили, не змінено і не скасовано у відповідній частині в передбаченому законом порядку. За відсутності таких умов заінтересована особа вправі звернутися з позовом до господарського суду на загальних підставах.

Таким чином, оскільки рішенням господарського суду Київської області від 31.10.2016 р. у справі № 911/2822/16, яке набрало законної сили, вирішено спір між позивачем та відповідачем 1, про той же предмет та з тих же підстав, то провадження у справі № 911/2067/17 в частині позовних вимог до відповідача 1 підлягає припиненню на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Щодо позовних вимог до відповідача 2, то судом встановлене наступне.

Постановою старшого слідчого в ОВС пятого слідчого відділу Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 від 17.03.2016 р. (з урахування постанови слідчого від 04.04.2016 р. про виправлення помилки) про визнання речовими доказами та передачу їх на відповідальне зберігання у кримінальному провадженні № 0000588 від 26.02.2016 р. визнано речовим доказом цукор-пісок, який належить ДСБУ «Аграрний фонд», та виявлений на складах ТОВ "ВКФ "Амос" за адресою: Київська обл., м. Бровари, вул. Підприємницька, 22 та постановлено передати на відповідальне зберігання ПАТ «Аграрний фонд», якому забезпечити його переміщення до складів, які орендуються ПАТ «Аграрний фонд» за адресою: вул. Привокзальна, 21, м. Бориспіль, Київська обл.; постановлено перемістити цукор-пісок, який належить ДСБУ «Аграрний фонд», та виявлений на складах ТОВ "ВКФ "Амос" за адресою: Київська обл., м. Бровари, вул. Підприємницька 22, що є речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000016 до складів, які орендуються ПАТ «Аграрний фонд» за адресою: вул. Привокзальна, 21, м. Бориспіль, Київська обл. та передати його на відповідальне зберігання ПАТ «Аграрний фонд», якому забезпечити його переміщення.

Відповідно до ст. 98 Кримінального процесуального кодексу України речовими доказами є матеріальні обєкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були обєктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 100 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 Кримінального процесуального кодексу України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Постановами старшого слідчого в ОВС управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 від 08.08.2017 р., від 15.08.2017 р. та від 18.08.2017 р. про повернення вилученого майна повернуто власнику - ДСБУ «Аграрний фонд» цукор-пісок у загальній кількості 1350 тонн, виробництва 2011 року, який зберігається за адресою: Київська обл., м. Бориспіль, вул. Привокзальна, 21, та є обєктом державного інтервенційного фонду і цінового регулювання на підставі біржових контрактів аграрної біржі № НОМЕР_1 від 07.08.2017 р., № НОМЕР_2 від 14.08.2017 р. та № НОМЕР_3 від 17.08.2017 р.

Як вбачається з постанов старшого слідчого в ОВС управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 від 08.08.2017 р., від 15.08.2017 р. та від 18.08.2017 р. про повернення вилученого майна, згідно з протоколами прийому-передачі речових доказів, переміщення і відповідальне зберігання цукру-піску, який належить Аграрному фонду, забезпечує ПАТ «Аграрний фонд», яким переміщено на відповідальне зберігання ПАТ «Аграрний фонд» за адресою: вул. Привокзальна, 21, м. Бориспіль, Київська обл. цукор-пісок у кількості 11194,950 тонн.

Отже, постанова слідчого від 17.03.2016 р. частково виконана відповідачем 2.

Також, вказаними постановами слідчого встановлено, що цукор-пісок, виявлений на складах ПАТ «Аграрний фонд» та належить ДСБУ «Аграрний фонд», не містить слідів кримінального правопорушення, є великою партією товарів, зберігання якої через громіздкість та з інших підстав неможливо без зайвих труднощів, витрати на його переміщення та спеціальні умови зберігання є значними і здійснюються за рахунок державного підприємства, а сам цукор-пісок, враховуючи рік його виготовлення, є продукцією, що підлягає швидкому псуванню.

Позивач, звертаючись з негаторним позовом до суду, зазначає, що у звязку з бездіяльністю відповідача 2, яка полягає у відсутності організації вивезення майна зі складських приміщень позивача, він несе значні матеріальні збитки, так як не може використовувати власне нерухоме майно за призначенням, посилаючись на ст.ст. 321, 391 ЦК України.

Згідно з ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Проте, посилання позивача на вказані статті є помилковим з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

У даному випадку відносини, які виникли між сторонами не засновані на юридичній рівності сторін, вільному волевиявленні, майновій самостійності, оскільки відповідач 2 повинен забезпечити переміщення майна на виконання вимог постанови слідчого від 17.03.2016 р.

Відповідно до ст. 1 Кримінального процесуального кодексу України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на теперішній час досудове розслідування триває та, як вже зазначалось, на виконання постанови слідчого від 17.03.2016 р. відповідачем 2 переміщено на відповідальне зберігання ПАТ «Аграрний фонд» за адресою: вул. Привокзальна, 21, м. Бориспіль, Київська обл. цукор-пісок у кількості 11194,950 тонн.

Таким чином, відповідач 2 не є особою, яка чинить перешкоди у здійсненні позивачем права користування та розпорядження майном та порушує право користування майном позивача в розумінні ст. 391 ЦК України. Відповідач 2 на виконання постанови слідчого від 17.03.2016 р. здійснює переміщення цукру-піску в межах кримінального провадження.

Згідно ч. 5 ст. 40 Кримінального процесуального кодексу України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобовязані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Позовна вимога про усунення відповідачем 2 перешкоди у користуванні належним позивачу на праві приватної власності нерухомим майном: складськими приміщеннями літ. Е-1 склад № 1 загальною площею 5467,2 кв.м., літ. Є-1 склад № 2 загальною площею 2190,2 кв.м., літ. Д-1 склад № 3 загальною площею 5035,5 кв.м. розташованими за адресою: 07403, Київська обл., м. Бровари, вул. Підприємницька, 22, шляхом зобовязання звільнити нежитлові/складські приміщення є фактично вимогою про виконання постанови старшого слідчого в ОВС пятого слідчого відділу Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України від 17.03.2016 р. про визнання речовими доказами та передачу їх на відповідальне зберігання, яка обґрунтована порушенням відповідачем 2 права користування майном позивача, тоді як вказана особа, як вже зазначалось, не є такою, що чинить перешкоди у здійсненні позивачем права користування та розпорядження майном та порушує право користування майном позивача в розумінні ст. 391 ЦК України.

Оскільки судом встановлено, що відповідач не є особою, яка порушує права користування майном позивача, то у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог про усунення відповідачем 2 перешкоди у користуванні належним позивачу на праві приватної власності нерухомим майном: складськими приміщеннями літ. Е-1 склад № 1 загальною площею 5467,2 кв.м., літ. Є-1 склад № 2 загальною площею 2190,2 кв.м., літ. Д-1 склад № 3 загальною площею 5035,5 кв.м., розташованими за адресою: 07403, Київська обл., м. Бровари, вул. Підприємницька, 22, шляхом зобовязання звільнити нежитлові/складські приміщення.

Таким чином, позовні вимоги до відповідача 2 не підлягають задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України покладаються судом на позивача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Припинити провадження у справі в частині позовних вимог до Аграрного фонду.

2. У задоволенні позову до публічного акціонерного товариства Аграрний фонд відмовити повністю.

Рішення підписано 28.09.2017 р.

Суддя О.О. Рябцева