ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року Справа № 910/9077/16

Вищий господарський суд України у складі: суддя Львов Б.Ю. - головуючий, судді Палій В.В. і Селіваненко В.П.,

розглянувши касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Ю.С.А.", м. Київ,

на рішення господарського суду міста Києва від 22.06.2016

та постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2016

зі справи № 910/9077/16

за позовом Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - Відділення), м. Київ,

до товариства з обмеженою відповідальністю "Ю.С.А." (далі - Товариство),

про стягнення 68 000 грн. штрафу та 68 000 грн. пені,

за участю представників сторін:

позивача - Портянка О.В.,

відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Відділення звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства на підставі рішення адміністративної колегії позивача від 05.12.2014 № 121/02-р/к "Про визнання порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" (далі - Рішення АМК) 68 000 грн. штрафу та 68 000 грн. пені за прострочення сплати штрафу.

Рішенням господарського суду міста Києва від 22.06.2016 (суддя Зеленіна Н.І.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2016 (колегія суддів у складі: Зеленін В.О. - головуючий суддя, судді Мартюк А.І., Ткаченко Б.О.), позов задоволено.

Прийняті судові рішення з посиланням, зокрема, на приписи статті 56 Закону України від 11.01.2001 № 2210-ІІІ "Про захист економічної конкуренції" (далі - Закон № 2210) мотивовано обов'язковістю виконання чинного Рішення АМК, яке у встановленому порядку не скасовано та недійсним не визнано, а також правомірністю нарахування позивачем зазначеної суми пені.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України Товариство просить зазначені рішення місцевого та постанову апеляційного господарських судів зі справи скасувати внаслідок їх прийняття з неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а справу передати на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Позивачем до Вищого господарського суду України подано "клопотання про процесуальне правонаступництво", в якому міститься прохання замінити позивача у справі - Київське міське територіальне відділення Антимонопольного комітету України (; адреса: 01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 50-Б) правонаступником - Київським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України (; адреса: 03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського 45). Дане клопотання мотивоване тим, що:

- відповідно до розпорядження Антимонопольного комітету України від 26.10.2015 № 36-рп "Про припинення Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України" назване відділення припинено шляхом приєднання до Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України;

- за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (витяг з якого додано до клопотання) запис про припинення юридичної особи - Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України внесено до названого Реєстру 08.02.2017, а правонаступником цієї юридичної особи є Київське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України.

Відповідно до статті 25 ГПК України:

- у разі, зокрема, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони на будь-якій стадії судового процесу;

- усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку правонаступник замінив;

- про заміну або про відмову заміни сторони чи третьої особи її правонаступником господарський суд виносить ухвалу.

З урахуванням наведеного Вищий господарський суд України вважає за необхідне задовольнити заявлене клопотання Відділення зі справи (далі - Відділення АМК).

Відділення АМК подало відзив на касаційну скаргу, в якому зазначило про безпідставність її доводів та просило рішення місцевого та постанову апеляційного господарських судів зі справи залишити без змін, а скаргу - без задоволення.

Сторони відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Перевіривши повноту встановлення попередніми судовими інстанціями обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, заслухавши представника позивача, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з урахуванням такого.

Відповідно до частини п'ятої статті 56 Закону № 2210 за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України. Нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу. Нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду. Нарахування пені зупиняється на час розгляду органом Антимонопольного комітету України заяви особи, на яку накладено штраф, про перевірку чи перегляд рішення у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

У пункті 22 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" зазначено, що нарахування та стягнення пені, передбаченої частиною п'ятою статті 56 Закону № 2210, має обов'язковий характер, не потребує прийняття будь-якого рішення органу державної влади про її застосування і в зв'язку з цим не підпадає під ознаки адміністративно-господарських санкцій в розумінні статей 238, 239, 249 Господарського кодексу України, які застосовуються саме на підставі рішення уповноваженого на це органу. Тому під час таких нарахування та стягнення не застосовуються строки, про які йдеться у статті 250 названого Кодексу.

З огляду на наведене попередні судові інстанції, повно та всебічно дослідивши обставини справи, з дотриманням наведених приписів норм матеріального і процесуального права, встановивши те, що: рішенням господарського суду міста Києва від 21.09.2015 зі справи № 910/5006/15-г, яке набрало законної сили, Товариству відмовлено в позові про визнання недійсним Рішення АМК; Рішення АМК, яким на Товариство накладено штраф у сумі 68 000 грн., відповідачем в добровільному порядку не виконано; перевіривши правильність нарахування позивачем суми пені до стягнення (з урахуванням законодавчого обмеження її максимального розміру), беручи до уваги обов'язковість виконання чинного Рішення АМК, дійшли обґрунтованих висновків щодо необхідності задоволення позовних вимог Відділення АМК в повному обсязі та правомірно задовольнили позов.

Доводи касаційної скарги про те, що накладений Відділенням АМК штраф є адміністративно-господарською санкцією, до якої має застосовуватися строк, про який йдеться у статті 250 Господарського кодексу України (далі - ГК України), а Відділенням АМК цей строк для звернення за стягненням штрафу пропущений, не можуть братися до уваги, оскільки накладений Відділенням АМК штраф не є адміністративно-господарською санкцією, зокрема, й з огляду на те, що адміністративно-господарські санкції відносяться до глави 27 ГК України, тоді як накладання штрафів за порушення антимонопольно-конкурентного законодавства регулюється статтею 251 ГК України, що міститься у главі 28 ГК України під назвою "Відповідальність суб'єктів господарювання за порушення антимонопольно-конкурентного законодавства".

Посилання скаржника на необхідність застосування в даному випадку норм ГК України, який прийнято пізніше (16.01.2003), ніж Закон № 2210 (11.01.2001) не можуть бути підставою для задоволення його вимог, оскільки в разі розбіжності змісту загальної та спеціальної норм застосуванню підлягає саме спеціальна норма, яку в даному випадку містить наведена стаття 56 Закону № 2210.

Доводи заявника касаційної скарги стосовно зловживання Відділенням АМК своїм правом щодо застосування великого розміру штрафу також не можуть бути підставою для задоволення його вимог, оскільки у визначенні такого розміру Відділення АМК діяло в межах наданих йому повноважень та без порушення положень чинного законодавства України, що відповідно до згаданих приписів статті 59 Закону України № 2210 виключає можливість визнання недійсним Рішення АМК (у тому числі й з огляду на дефініції "пропорційності", "недискримінаційності", "розумності", застосування яких за чинним законодавством належить до виключної компетенції органів АМК, а не суду). До того ж у Рішенні АМК, яке у встановленому порядку не скасовано та є обов'язковим до виконання, прямо зазначено, що при визначенні розміру штрафу Відділенням АМК враховано як те, що порушення Товариством і Фірмою законодавства про захист економічної конкуренції виявлено вперше, так і те, що ними воно не визнано.

Інші доводи скаржника також не спростовують висновків оскаржуваних судових рішень.

Таким чином, рішення місцевого і постанова апеляційного господарських судів зі справи відповідають встановленим ними фактичним обставинам, прийняті з дотриманням норм матеріального та процесуального права і передбачені законом підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 1117 - 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Замінити позивача у справі № 910/9077/16 - Київське міське територіальне відділення Антимонопольного комітету України (; адреса: вул. Хрещатик, 50-Б, м. Київ, 01001) правонаступником - Київським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України (; адреса: вул. Митрополита Василя Липківського, 45, м. Київ, 03035).

2. Рішення господарського суду міста Києва від 22.06.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2016 зі справи № 910/9077/16 залишити без змін, а касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Ю.С.А." - без задоволення.

Суддя Б.Львов

Суддя В.Палій

Суддя В.Селіваненко