ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

20 вересня 2017 року Справа № 910/22757/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя: судді: Алєєва І.В. (доповідач), Дроботова Т.Б., Рогач Л.І.,
розглянувши матеріали касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця"

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.06.2017 року

у справі № 910/22757/16 Господарського суду міста Києва

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СЗ Холдинг"

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця"

про стягнення 5 292 033,89 грн.,

В С Т А Н О В И В:

Подана касаційна скарга Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.06.2017 року у справі №910/22757/16 не відповідає вимогам розділу ХІІ1 ГПК України з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 111 ГПК України касаційна скарга підписується особою, яка подала скаргу, або її уповноваженим представником.

Водночас 30.09.2016 набрав чинності Закон України від 02.06.2016 № 1401-VIII "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" (далі - Закон № 1401).

За приписами частини третьої статті 1312 Конституції України (в редакції Закону № 1401) виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Згідно з підпунктом 11 пункту 161 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України (в редакції Закону № 1401) представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 1311 та статті 1312 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року. Представництво в суді у провадженнях, розпочатих до набрання чинності даним Законом, здійснюється за правилами, які діяли до набрання ним чинності, - до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, які не підлягають оскарженню.

Статтею 8 Конституції України встановлено, що Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до положень частини 7 статті 28 ГПК України повноваження адвоката як представника мають посвідчуватися або ордером, або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором. До ордера обов'язково додається витяг з договору, у якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. Витяг засвідчується підписом сторін договору.

Підстави для здійснення адвокатської діяльності визначено статтею 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", відповідно до якої, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Рішенням Ради адвокатів України від 26.02.2016 № 74 "Про затвердження роз'яснення щодо гарантій адвокатської діяльності та окремих умов дисциплінарної відповідальності", зокрема роз'яснено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, який укладається в письмовій формі. Надання правової допомоги адвокатом без укладення договору в письмовій формі, зокрема, лише на підставі доручення, не допускається, окрім випадків, передбачених частиною другою статті 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Укладення адвокатом договору про надання правової допомоги слід вважати обов'язком адвоката, передбаченим законом.

З наведених вище положень Конституції України, ГПК України, Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та роз'яснень Ради адвокатів України вбачається, що обов'язковою умовою представництва адвокатом іншої особи у суді є наявність укладеного між адвокатом та особою, яку він представляє, договору про надання правової допомоги.

Підписання та/або подання касаційної скарги є процесуальними формами реалізації повноважень з представництва.

У зв'язку із тим, що ухвалу господарського суду міста Києва про порушення провадження у цій справі за результатами розгляду матеріалів позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "СЗ Холдинг" винесено 14.12.2016 року, тобто після набрання чинності Законом № 1401, тому при оскарженні судових рішень у даній справі в касаційному порядку, скаржник повинен був врахувати вказані приписи Конституції щодо представництва у Верховному Суді та судах касаційної інстанції виключно прокурорами або адвокатами.

Як вбачається із матеріалів касаційної скарги, остання підписана заступником начальника регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" - ОСОБА_6 за довіреністю від 21.10.2016 року та начальником юридичної служби регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" - ОСОБА_7 за довіреністю від 25.10.2016 року, проте ні матеріали касаційної скарги, ні матеріали справи не містять документів, які підтверджують, що представники скаржника ОСОБА_6 та ОСОБА_7 здійснюють адвокатську діяльність та представляють інтереси скаржника як адвокати.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо вона підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Частиною 4 ст. 111 Господарського процесуального кодексу України визначено, що до касаційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Згідно з частиною другою статті 44 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору та порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Порядок і розмір сплати судового збору передбачено Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції чинній на момент подання позову) судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пп. 5 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до господарського суду касаційної скарги на рішення суду судовий збір справляється у розмірі 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Відповідно до пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції чинній на момент подання позову) ставку судового збору за подання позовної заяви майнового характеру встановлено: 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Законом України "Про судовий збір" передбачено сплату судового збору з апеляційної та касаційної скарг на рішення суду, виходячи з розміру ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви незалежно від того, чи оскаржується все рішення(постанова) суду в цілому чи його частина. (п.4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Закону України "Про судовий збір" (зі змінами та доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 22.05.2015 N 484-VIII).

У даній справі заявлено майнову вимогу - стягнення 5 292 033,89 грн.

Враховуючи наведене, скаржник під час звернення зі скаргою повинен був сплатити судовий збір у розмірі 120% ставки від 1,5 відсотка ціни позову.

До касаційної скарги скаржником додано платіжне доручення №1635 від 30.06.2017 р. про сплату судового збору в розмірі 95 223,07 грн., дана сума є меншою, ніж визначено вказаними нормами Закону України "Про судовий збір".

Виходячи з наведеного, скаржником сплачено судовий збір не в повному обсязі.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до касаційної скарги не додано доказів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

За таких обставин касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду Вищим господарським судом України і підлягає поверненню.

Керуючись ст.ст. 86, 111, п. 1, 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.06.2017р. у справі №910/22757/16 повернути скаржнику без розгляду.

Головуючий суддя(доповідач) І.В. Алєєва

Суддя Т.Б. Дроботова

Суддя Л.І. Рогач