РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2017Справа №910/13935/17

За позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «БК Укрінбуд»

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекса груп»

3. Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Новобуд»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1

ОСОБА_2

про зобов'язання вчинити дії

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_1

від відповідача-1 не з'явився

від відповідача-2 ОСОБА_3, довіреність № 01 від 10.01.2017

від відповідача-3 ОСОБА_3, довіреність № 01 від 04.01.2017

від третьої особи не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекса груп» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Новобуд» повернути майно, яке належить на правах власності позивачу в термін протягом 1 доби починаючи з дня винесення рішення суду, а саме майно: обладнання в кількості 2 (двох) одиниць будівельних колисок марки ЛЕ 100-300 (довжина 4 м.) інвентарні №№ 2117, 1456 згідно укладеного договору між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (орендарем-1), ТОВ «БК Укрінбуд» (орендарем-2) та завезено фізичною особою ОСОБА_2 на територію ЖК «Лісовий квартал» за адресою: Київська область, АДРЕСА_1, секція 1.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.08.2017 порушено провадження у справі № 910/13935/17, залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1 ОСОБА_2, справу призначено до розгляду на 21.09.2017.

Позивачем 20.09.2017 до відділу діловодства суду подано витребувані судом документи.

Позивачем 21.09.2017 до відділу діловодства суду подано заяву, відповідно до якої просить суд зобов'язати Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекса груп» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Новобуд» повернути майно, яке належить на правах власності позивачу в термін протягом 1 доби починаючи з дня винесення рішення суду, а саме майно: обладнання в кількості 2 (двох) одиниць будівельних колисок марки ЛЕ 100-300 (довжина 4 м.) інвентарні №№ 2117, 1456 згідно укладеного договору між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (орендарем-1), ТОВ «БК Укрінбуд» (орендарем-2) та завезено представником ТОВ «БК Укрінбуд» на територію ЖК «Лісовий квартал» за адресою: Київська область, АДРЕСА_1.

Позивач в судовому засіданні 21.09.2017 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач-1 в судове засідання 21.09.2017 не з'явився, письмовий відзив на позовну заяву не подав.

Відповідач-1 належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, оскільки

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. (п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Згідно ст. 64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала направляється за адресою місцезнаходження сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

У відповідності до ст. 87 Господарського процесуального кодексу України ухвалу від 21.08.2017 було надіслано відповідачу-1 рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу, що зазначена в позовній заяві, а саме: 03067, м. Київ, вул. Виборзька, 42-А, яка згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 20.09.2017 є місцезнаходженням відповідача-1.

Стаття 64 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що у разі відсутності сторін за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців ухвала про порушення провадження у справі вважається врученою їм належним чином.

Відповідач-2 письмовий відзив на позовну заяву не подав. Відповідач-2 в судовому засіданні 21.09.2017 проти задоволення позовних вимог заперечував.

Відповідач-3 письмовий відзив на позовну заяву не подав. Відповідач-2 в судовому засіданні 21.09.2017 проти задоволення позовних вимог заперечував.

Третя особа в судове засідання 21.09.2017 не з'явилась, письмові пояснення з приводу заявлених позивачем позовних вимог не подала.

У відповідності до п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Суд приходить до висновку, що наявних в матеріалах справи документів достатньо для вирішення справи по суті без участі представника відповідача-1.

В судовому засіданні 21.09.2017, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача, відповідача-2 та відповідача-3, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

03.04.2017 між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (орендодавець, позивач), фізичною особою ОСОБА_2 (орендар-1) та Товариством з обмеженою відповідальністю «БК Укрінбуд» (орендар-2, відповідач-1) укладено договір оренди обладнання № 03/04-2017 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору орендодавець надає орендареві у тимчасове платне користування (оренду) будівельні колиски марки: ЛЕ 10-300 (довжина 4 м.) виробництва Україна, в кількості 2 (двох) одиниць (далі - обладнання) для використання орендарем-2 для виконання робіт з оздоблення фасаду та оздоблення вентиляційних шахт на покрівлі, секція 1 в осях А-Н/4-14 24-ти поверхового будинку на замовлення ТОВ «Алекса груп».

Спір виник в зв'язку з тим, що строк дії договору закінчився 09.05.2017 та подовжений не був, проте обладнання досі не повернуто позивачу та знаходиться на об'єкті ЖК «Лісовий квартал» за адресою: Київська область, АДРЕСА_1, секція 1 у володінні генпідрядника - ТОВ «Алекса груп» на земельній ділянці, орендарем якої є ТОВ «Альянс Новобуд».

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 759 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За приписами ст. 765 Цивільного кодексу України наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк встановлений договором найму.

Відповідно до п. 2.2 договору строк передачі обладнання орендодавцем орендареві-1 та орендареві-2 становить 5 (п'ять) робочих днів з моменту оплати виставлених рахунків та укладення цього договору.

Згідно з п. 2.1 договору передача обладнання здійснюється на підставі акту прийому-передачі матеріальних цінностей за договором оренди обладнання - колиски електричні, що підписуються уповноваженими представниками орендодавця, орендаря-1 та орендаря-2 (додаток № 2 до договору).

Як вбачається з матеріалів справи згідно актів прийому-передачі матеріальних цінностей з договором оренди обладнання - колиски електричні марки ЛЕ 100-300 (4 м.) від 06.04.2017 (є додатками № 2 до договору) орендодавець передав, а орендар-1 та орендар-2 прийняли згідно договору обладнання за інвентаризаційними номерами 2117 та 1456.

В п. 2.4 договору вказано, що місце використання обладнання орендарем узгоджується сторонами за адресою: АДРЕСА_1, секція 1 іменоване далі об'єкт, де орендар-2 здійснює роботи з оздоблення фасаду та оздоблення вентиляційних шахт на покрівлі, секція 1 в осях А-Н/4-14 24-ти поверхового будинку на замовлення ТОВ «Алекса груп».

Відповідно до ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Пунктом 3.1 договору визначено, що строк оренди обладнання складає 30 календарних днів.

Відповідно до п. 3.2 договору обчислення строків оренди здійснюється з дати підписання акту прийому-передачі обладнання (додаток № 2 до договору).

З огляду на те, що обладнання передано за актами прийому-передачі 06.04.2017, то строк оренди становить до 06.05.2017 включно.

Статтею 764 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Відповідно до п. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Пунктом 3.1 договору сторони узгодили, що для продовження строку оренди обладнання орендар-1 повинен сплатити орендодавцю орендну плату за наступні 30 календарних днів оренди не пізніше ніж за 5 (п'ять) днів до закінчення строку оренди. Орендар має першочергове право на продовження строк оренди обладнання в разі своєчасної сплати орендної плати.

Згідно з п. 4.1.2 договору орендна плата за 10 (десять) календарних днів оренди 2 (двох) одиниць за цим договором складає 4.800,00 * 2 = 9.600,00 грн. без ПДВ.

Матеріали справи не містять доказів в підтвердження здійснення орендарем-1 оплати орендної плати за наступні 30 календарних днів оренди, а тому суд приходить до висновку, що договір є припиненим з 07.05.2017.

За умовами договору п. 5.2.10 договору орендар-1 та орендар-2 зобов'язанні протягом одного робочого останнього дня оренди або з моменту письмової вимоги (повідомлення) орендодавця повернути (здати на склад орендодавця) обладнання технічно справним, очищеним від будівельного сміття, клейових сумішей, фарби, в повній комплектності, в належно упакованому стані (всі троса акуратно покладені в окремі бухти і стягнуті гнучким дротом, всі комплектуючі укладені рівномірно по дну кошика колиски в наступному порядку: противаги, консолі, троса, кабель).

Згідно з п.п. 6.2, 6.3, 6.4 договору доставка по поверненню обладнання з майданчика орендарів здійснюється силами і за рахунок орендаря-1 та/або орендаря-2; передача (повернення) обладнання здійснюється відповідно до п. 2.1 цього договору і оформлюється документально шляхом підписання двостороннього акту прийому-передачі (додаток № 3 до договору); датою повернення обладнання вважається дата акту прийому-передачі, підписаного сторонами.

Відповідно до п. 1.2 договору інвентарні номери, комплектність, вартість окремих деталей і вузлів устаткування вказуються в специфікації (додаток № 1 до договору), а також в акті прийому-передачі матеріальних цінностей за договором оренди обладнання - колиски електричні (додаток № 2 до договору), повну матеріальну відповідальність за збереження та повернення орендованого майна орендодавцю несе орендар-2 (ТОВ «БК «Укрінбуд»).

Матеріали справи свідчать, що позивач неодноразово звертався до орендарів - ОСОБА_2 та ТОВ «БК «Укрінбуд» з вимогою повернути орендоване обладнання або сплатити його вартість разом з штрафними санкціями за прострочення повернення обладнання.

Відповідно до ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Позивачем вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «БК «Укрінбуд», який є орендарем-2 та на якого покладено обов'язок з повернення майна, не пред'явлено.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 16 Цивільного кодексу України встановлює, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення.

Спосіб захисту цивільних прав шляхом припинення дії, яка порушує право пов'язаний зі вчиненням іншою особою незаконних дій, спрямованих на порушення права, належного особі. Так, зокрема, цей позов може подаватися у випадках, коли іншою особою чиняться перешкоди у здійснення власником повноважень користування та розпорядження належним йому майном (стаття 391 ЦК).

Спосіб захисту шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення права пов'язаний з застосуванням певних заходів, спрямованих на відновлення порушеного суб'єктивного права особи у тому стані, в якому воно існувало до його порушення. Тобто, для того, щоб подати цей позов необхідно, щоб суб'єктивне право не було припинене, і його можна було відновити шляхом усунення наслідків правопорушення. Цей спосіб захисту може знаходити свій прояв у вимогах про виселення особи з незаконно зайнятого нею приміщення; про усунення перешкод у здійсненні права власності; про застосування наслідків недійсного правочину; про заборону використання твору без дозволу автора.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Отже, розподіл тягаря доказування визначається предметом спору. За загальним правилом обов'язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Одним із способів захисту права власності є витребування майна із чужого незаконного володіння. Згідно зі статтею 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Тобто, на позивача покладається обов'язок доказування факту порушення його прав як власника майна, наявності вини відповідача у тому, що права позивача, як власника майна, порушені, а також того, що відповідач користується майном незаконно, без відповідної правової підстави.

Отже, враховуючи вимоги зазначеної норми, при зверненні до суду із позовом саме на позивача покладено обов'язок довести суду належними засобами доказування факт, що належне йому майно знаходиться саме у відповідачів 1 та 2 без відповідної правової підстави.

Стаття 328 Цивільного кодексу України визначає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з п. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 317 Цивільного кодексу України право володіння, користування та розпорядження майном належить його власникові.

Позивачем належними засобами доказування не доведено, що він є власником спірного обладнання. Позивачем також не доведено, що спірне обладнання перебуває у відповідачів 2 та 3.

Таким чином, позивач не довів наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами до відповідачів 2 та 3.

Суд вважає позовні вимоги з підстав, які заявлено, необґрунтованими, недоведеними, тому у задоволенні позову по даному предмету спору слід відмовити. Позивач не позбавлений права звернутися до суду за захистом своїх прав по іншому предмету позову або з інших підстав.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 є необґрунтованими нормативно та документально не підтвердженими, а отже такими, що задоволенню не підлягають повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 49, ст.ст. 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 26.09.2017.

Суддя В.В.Сівакова