ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

28.09.2017 Справа № 920/307/16

Господарський суд Сумської області у складі судді Яковенка В.В., за участю секретаря судового засідання Данілової Т.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду Сумської області матеріали справи № 920/307/16, порушеної за заявою кредитора - приватного акціонерного товариства «Ворожбянський машинобудівний завод» до боржника - товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Ворожбянський машзавод» (40022, м. Суми, вул. Воровського, 20/1, код 31787917) про визнання банкрутом,

Представники сторін:

Ліквідатор - Мороз В.В.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою суду від 25.04.2016 порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ «Торговий дім «Ворожбянський машзавод», розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Мороза В.В.

Ухвалою суду від 14.07.2016 затверджено реєстр вимог кредиторів.

Постановою господарського суду Сумської області від 29.09.2016 боржника ТОВ «Торговий дім «Ворожбянський машзавод» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Мороза В.В.

11.11.2016 до суду від ліквідатора ПАТ «Ворожбянський машинобудівний завод» Пересадька Р.І. надійшла заява від 10.11.2016 № 02-02/1536, в якій просить суд визнати недійсним договір про відступлення права вимоги № 001/16 укладений 14.01.2016 між ТОВ «Торговий дім «Ворожбянський машзавод» та ТОВ «Сумська інжинірингова компанія».

До суду надійшов відзив № 195/02-01 від 25.11.2016 ліквідатора ТОВ «ТД «Ворожбянський машзавод» Мороза В.В., в якому просить задовольнити заяву ліквідатора ПАТ «Ворожбянський машинобудівний завод» арбітражного керуючого Пересадька Р.І. та визнати договір недійсним, оскільки останній був укладений з порушенням норм чинного законодавства.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 03.08.2017 було замінено кредитора ПАТ «Ворожбянський машинобудівний завод» на його правонаступника ОСОБА_3 і відкладено розгляд заяви в судове засідання на 28.08.2017.

На виконання вимог ухвали суду від 03.08.2017 ОСОБА_3 надав до суду відзив на заяву ліквідатора ПАТ «Ворожбянський машинобудівний завод» про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги, в якому зазначив, що заяву вважає обґрунтованою та підтримує в повному обсязі.

У судовому засіданні ліквідатор Мороз В.В. підтримав вимоги, викладені у заяві про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги.

Ухвалою суду від 11.09.2017 розгляд справи призначено в судове засідання на 28.09.2017.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши ліквідатора, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-1 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі Закон) передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Згідно з пунктами 2, 7 частини першої ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи про банкрутство; справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового Кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Частиною дев'ятою ст. 16 ГПК України (виключна підсудність справ) передбачено, що справи у майнових спорах, передбачених пунктом 7 частини першої статті 12 цього Кодексу, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

У відповідності до ч. 4 ст. 10 Закону суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Особливість вирішення таких спорів полягає в тому, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом, який розглядає справу про банкрутство, без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону про банкрутство, з метою судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна та коштів боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Аналогічні правові висновки, викладені Верховним Судом України в постанові від 13.04.2016 у справі № 908/4804/14, яка відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України повинна бути врахована господарським судом.

14.01.2016 між товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Ворожбянський машзавод» (первісний кредитор) та товариством з обмеженою відповідальністю «Сумська інжинірингова компанія» (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги № 001/16, відповідно до якого Первісний кредитор передає, а Новий кредитор приймає на себе право вимоги, що належить Первісному кредитору, і стає кредитором за вимогами на суму 6578408,70 грн. до приватного акціонерного товариства «Ворожбянський машинобудівний завод» (боржник) згідно з актом звіряння розрахунків між сторонами станом на 18.10.2010, визнаними ухвалою господарського суду Сумської області від 17.01.2012 у справі № 6/129-10.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що за цим договором новий кредитор одержує право (замість первісного кредитора) вимагати від боржника погашення всіх вимог згідно з актом звіряння розрахунків між сторонами станом на 18.10.2010, визнаними ухвалою господарського суду Сумської області від 17.01.2012 у справі № 6/129-10.

Як вбачається з витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 50491774 від 11.10.2016 на виконанні у відділі державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції знаходилися виконавчі провадження та у ході їх здійснення державним виконавцем було накладено публічне обтяження у вигляді арешту на все рухоме майно ТОВ «Торговий дім «Ворожбянський машинобудівний завод» з відомостями про обмеження відчуження - заборонено відчужувати. Дані обтяження почали діяти з 08.02.2012 (том 2, а.с. 157-163).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта № 70844744 від 19.10.2016 та Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 50491774 від 11.10.2016 (том 3, а.с. 44-49) на нерухоме та рухоме майно (активи) ТОВ «Торговий дім «Ворожбянський машзавод» виконавчими органами у 2012-2014 роках накладалися арешти та обтяження, які діяли на момент укладання 14.01.2016 між ТОВ «Торговий дім «Ворожбянський машзавод» та ТОВ «Сумська інжинірингова компанія» договору про відступлення права вимоги № 001/16.

Отже договір про відступлення права вимоги № 001/16 від 14.01.2016 укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Ворожбянський машзавод» та товариством з обмеженою відповідальністю «Сумська інжинірингова компанія» є таким, що суперечить вимогам чинного законодавства.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Частинами 1-5 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з п.п. 14.1.255 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України відступлення права вимоги - операція з переуступки кредитором прав вимоги боргу третьої особи новому кредитору з попередньою або наступною компенсацією вартості такого боргу кредитору або без такої компенсації.

Під час укладання спірного договору сторони не зазначили на яких умовах здійснено відступлення права вимоги, що суперечить чинному законодавству.

Відповідно до ст. 207 ГК України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Згідно з ч. 1, 4 ст. 20 Закону правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник виконав майнові зобов'язання раніше встановленого строку; боржник до порушення справи про банкрутство взяв на себе зобов'язання, в результаті чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим; боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови, що в момент прийняття зобов'язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів; боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів боржнику перевищувала вартість майна; боржник прийняв на себе заставні зобов'язання для забезпечення виконання грошових вимог.

За результатами розгляду заяви арбітражного керуючого або конкурсного кредитора про визнання недійсним правочину (договору) або спростування майнових дій боржника господарський суд виносить ухвалу.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 25.04.2016 порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ «Торговий дім «Ворожбянський машзавод».

Відтак спірний договір відступлення права вимоги від 14.01.2016 був укладений сторонами менше ніж за один рік до порушення провадження у справі про банкрутство.

Судом з'ясовано, що боржником було вчинено правочин відступлення права вимоги, за якими ТОВ «Торговий дім «Ворожбянський машзавод» передав свої права іншій особі, тобто боржник здійснив відчуження майна, що здійснено безоплатно, оскільки іншого в угоді не зазначено та засвідчено ліквідатором боржника в цій справі.

Таким чином, судом встановлено ті обставини, з якими Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» пов'язує можливість визнання договору недійсним, що є правовою підставою для задоволення заявлених вимог.

Також суд зазначає, що ухвалою суду від 14.11.2016 було відстрочено сплату судового збору до дати винесення судом рішення в справі за результатами заяви про визнання недійсним договору.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду заяви про визнання правочинів (договорів) недійсними та спростування майнових дій боржника в межах провадження у справі про банкрутство судовий збір становить 2 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 49 ГПК України встановлено, що стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору.

На підставі викладеного суд покладає відшкодування судового збору з ТОВ «ТД «Ворожбянський машзавод» та ТОВ «Сумська інжинірингова компанія» в доход державного бюджету по 1600,00 грн. із кожного.

Керуючись ст. 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ст. ст. 203, 215 ЦК України, ст. ст. 49, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву ліквідатора ПАТ «Ворожбянський машинобудівний завод» про визнання недійсним договору відступлення права вимоги задовольнити.

2. Визнати недійсним договір про відступлення права вимоги № 001/16, укладений 14.01.2016 між товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Ворожбянський машзавод» (м. Суми, вул. Воровського, 20/1, ) та товариством з обмеженою відповідальністю «Сумська інжинірингова компанія» (40022, м. Суми, вул. Воровського, 20/1, ).

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Сумська інжинірингова компанія» (40022, м. Суми, вул. Воровського, 20/1, ) в доход Державного бюджету України (01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача: 820019, рахунок отримувача: 0001, код класифікації доходів бюджету: 22030106) 1600 грн. 00 коп. судового збору.

4. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Ворожбянський машзавод» (40022, м. Суми, вул. Воровського, 20/1, код 31787917) в доход Державного бюджету України (01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача: 820019, рахунок отримувача: 0001, код класифікації доходів бюджету: 22030106) 1600 грн. 00 коп. судового збору.

5. На виконання даної ухвали в частині стягнення судового збору видати наказ.

6. Копію ухвали надіслати ліквідатору, ПАТ «Ворожбянський машинобудівний завод», ТОВ «Сумська інжинірингова компанія», ОСОБА_3

СУДДЯ В.В. ЯКОВЕНКО