ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

29 вересня 2017 року Справа № 915/972/17

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Смородінової О.Г.,

розглянувши матеріали

за позовом: Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства (65070, м. Одеса, вул. Інглезі, 1; ідентифікаційний код 01432144)

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1)

про: стягнення 5589,96 грн. та зобов'язання повернути майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач 26 вересня 2017 року звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою № 02/430 від 20.09.2017, в якій просить суд:

- стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства суму заборгованості з орендної плати в розмірі 4032,84 грн., пеню в розмірі 1351,94 грн., 3% річних в розмірі 205,18 грн.;

- зобов'язати Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 повернути Причорноморському державному регіональному геологічному підприємству верстати: токарно-гвинторізний СУ-500 (інвентарний № 4094, заводський № 18713, рік випуску 1985), консольно-фрейзерний горизонтальний FSS 400/1600 (інвентарний № 4087, заводський № 324299, рік випуску 1989), консольно-фрейзерний FWF-32 (інвентарний № 4088, заводський № 80-0255, рік випуску 1989).

Суд, ознайомившись з матеріалами позовної заяви № 02/430 від 20.09.2017, дійшов висновку про повернення її без розгляду, з наступних причин:

1. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство, на підставі якого подається позов; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися.

В пункті 2.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу" (з останніми змінами та доповненнями), зокрема, зазначено, що одним з реквізитів позовної заяви є ціна позову, яку зазначає позивач і з якої обчислюється судовий збір. Якщо позивачем зазначено в заяві ціну позову, але в ній не наведено обґрунтованого розрахунку такої ціни, або його не додано до позовної заяви, або позивачем не зазначена вартість спірного майна та/або не подано доказів в обґрунтування цієї вартості, то позовна заява підлягає поверненню на підставі пункту 3 частини першої статті 63 ГПК.

Дослідивши позовну заяву № 02/430 від 20.09.2017 і додані до неї матеріали, суд встановив, що позивачем в позовній заяві не вказано та до неї не додано обґрунтованих розрахунків сум як основного боргу, так і 3% річних і пені.

При цьому, суд звертає увагу позивача на те, що розрахунок заявленої до стягнення суми основного боргу повинен бути обґрунтованим, прозорим, зрозумілим та документально підтвердженим належними і допустимими доказами (із зазначенням дат і періодів нарахування відповідних сум), а розрахунок нарахування пені має бути розгорнутим, із зазначенням відповідної формули (що включає в себе, зокрема, вказівку періодів її нарахування) та з урахуванням правил статей 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань".

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

2. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

За змістом ст. 1 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

У відповідності до ст. 2 вказаного закону платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи-підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

За приписами ч. 1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, справляється судовий збір.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлено ставку судового збору у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру встановлено ставку судового збору у розмірі 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з приписами пунктів 2.2, 2.2.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України":

Статтею 55 ГПК передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошей і про витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за приписом підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону.

Що ж до позовних заяв немайнового характеру, то до них відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Подання до господарського суду таких заяв оплачується судовим збором згідно з підпунктом 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону.

Зокрема, господарським судам слід враховувати, що:

Судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов'язаннях (у тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах частини п'ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом пункту 3 частини другої статті 54 і статті 55 ГПК такий обов'язок покладається на позивача (в тому числі і в тих випадках, коли правові наслідки у вигляді повернення майна застосовуються з ініціативи господарського суду, наприклад, при визнанні договору недійсним - пункт 1 статті 83 ГПК). На виняток з цього правила лише у випадках неправильного зазначення ціни позову вона визначається суддею (частина третя статті 55 ГПК); з цією метою суд вправі витребувати додаткові документи і матеріали як в учасників даного судового процесу, так і в інших підприємств та організацій (стаття 38, пункт 4 статті 65 ГПК), а в разі необхідності призначити відповідну судову експертизу (проведення експертної оцінки майна), у випадку ж відмови позивача від здійснення оплати такої експертизи - залишити позов без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК.

Позивачем у позовній заяві № 02/430 від 20.09.2017 визначено дві майнові вимоги.

При цьому, ціною позову зазначено суму лише за першою із заявлених позовних вимог.

Суму ж другої із заявлених позовних вимог позивачем не вказано, доказів на підтвердження вартості витребуваного майна в позовній заяві не вказано та до неї не додано.

Однак, як вбачається із платіжного доручення № 481 від 18.09.2017, позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1684,00 грн., тобто лише за одну позовну вимогу.

Отже, позивачем до позовної заяви не додано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

В пункті 2.22 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу" (з останніми змінами та доповненнями), зокрема, зазначено, що якщо заявником не подано належних доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, заява повертається господарським судом з підстав передбачених ГПК України, а саме пунктом 4 частини першої статті 63.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

3. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; суми договору (у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні господарських договорів).

Згідно зі ст. 55 ГПК України ціна позову визначається, зокрема, у позовах про стягнення грошей - стягуваною сумою або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку. В ціну позову включаються також вказані в позовній заяві суми неустойки (штрафу, пені), а якщо вони не вказані, - суми їх, визначені суддею. Ціну позову вказує позивач. У випадках неправильного зазначення ціни позову вона визначається суддею.

В пункті 2.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу" (з останніми змінами та доповненнями), зокрема, зазначено, що одним з реквізитів позовної заяви є ціна позову, яку зазначає позивач і з якої обчислюється судовий збір. Якщо позивачем зазначено в заяві ціну позову, але в ній не наведено обґрунтованого розрахунку такої ціни, або його не додано до позовної заяви, або позивачем не зазначена вартість спірного майна та/або не подано доказів в обґрунтування цієї вартості, то позовна заява підлягає поверненню на підставі пункту 3 частини першої статті 63 ГПК.

Дослідивши позовну заяву № 02/430 від 20.09.2017 і додані до неї матеріали, як було зазначено вище, суд встановив, що позивачем в позовній заяві визначено дві майнові вимоги, однак ціну позову визначено лише за першою з них, а також в позовній заяві не вказано та до неї не додано обґрунтованих розрахунків заявлених до стягнення сум, не вказано вартості витребуваного майна.

Все вищевказане в сукупності позбавляють суд об'єктивної можливості встановити правильність визначення позивачем ціни позову та, відповідно вірність розрахунку сум судового збору, що підлягають сплаті.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

4. Відповідно до ч. 1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

У якості доказів на підтвердження надіслання на адресу відповідача копії позовної заяви та доданих до неї документів позивачем надано опис вкладення у цінний лист, при дослідженні якого судом встановлено таке: вказаний опис містить відомості про направлення відповідачу позовної заяви (без вказівки її дати, номеру, кількості аркушів).

При цьому, подана до суду позовна заява викладена на 3-ох аркушах, має і номер, і дату: № 02/430 від 20.09.2017;

Отже не вбачається об'єктивна можливість суду ідентифікувати позовну заяву, яка була надіслана відповідачу.

Також, позивачем на адресу відповідача направлено не всі додатки до позовної заяви. Опис вкладення містить перелік із 6 (шести) предметів (за виключенням самої позовної заяви), тоді як подана до суду позовна заява містить перелік 11 (одинадцяти) додатків до неї.

Крім того, додатки в описі також не ідентифіковані (не вказано їх дат, номерів, кількості аркушів).

Зазначені обставини унеможливлюють перевірку судом виконання позивачем вимог процесуального законодавства.

Отже, позивачем не надано суду належних доказів надіслання копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачу.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

За таких обставин, недодержання позивачем вимог ст. ст. 54-57 ГПК України є підставою для застосування судом ст. 63 ГПК України - повернення позовної заяви без розгляду.

Додатково суд звертає увагу позивача на наступне:

За приписами ст. 36 ГПК України письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

Копії письмових доказів, які подаються до суду, оформлюються відповідно до вимог п. 5.27 "Національного стандарту України. Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів. ДСТУ4163-2003", затвердженого наказом Держспоживстандарту України № 55 від 07.04.2003. Так, відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Крім того, суд вважає за доцільне звернути увагу позивача, саме стосовно другої позовної вимоги, на приписи ст. ст. 15, 16 ГПК України, в контексті п. 6.2 договору оренди державного майна від 01.07.2015.

Позивач, усунувши обставини, які були підставами повернення позовної заяви без розгляду, має право повторно звернутися з нею до господарського суду в загальному порядку.

Керуючись п. п. 3, 4, 6 ч. 1 ст. 63, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Повернути позовну заяву № 02/430 від 20.09.2017 та додані до неї документи без розгляду.

Додатки: позовна заява № 02/430 від 20.09.2017 з доданими до неї документами, опис вкладення та конверт всього на 28 арк.

Суддя О.Г. Смородінова