ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2017р. cправа № 914/1549/17

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю Львівгаз збут, м. Львів

до відповідача: Львівського комунального підприємства Янів-405, м. Львів

про: стягнення 26 107,08 грн.

cуддя Юркевич М.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - представник

від відповідача: ОСОБА_2 - представник

На розгляд до Господарського суду Львівської області поступила позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю Львівгаз збут до Львівського комунального підприємства Янів-405 про стягнення 26 107,08 грн.

Ухвалою господарського суду від 26.07.2017р. порушено провадження у даній справі та призначено її до розгляду на 12.09.2017 р.

Розгляд справи відкладався з підстав викладених у відповідній ухвалі суду від 12.09.2017р.

В судове засідання 26.09.2017р. позивач явку свого повноважного представника забезпечив, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві та усних поясненнях наданих в судовому засіданні. Крім того, представником було надано суду письмове клопотання з якого випливає, що відповідачем в ході судового розгляду 14.09.2017р. було частково погашено основну заборгованість на суму 12 275,98 грн., про що свідчить картка рахунку долучена до клопотання. Відтак, з урахуванням наведеного, позивач просить суд стягнути з відповідача 10 000,00 грн. - основного боргу, 2205,10 грн. пені, 1375,72 грн. втрат від інфляції та 251,00 грн. 3% річних.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання забезпечив, проти клопотання позивача не заперечив. Однак, просив суд в порядку ст.. 69 ГПК України продовжити строк розгляду спору на 15 днів та залучити до участі у даній справі в якості третьої особи без самостійних вимог оператора ГРМ ПАТ «Львівгаз», з яким у відповідача укладено договір розподілу природного газу.

Проти клопотань відповідача позивач заперечив, вважає їх такими, що спрямовані на свідоме затягування судового процесу, а залучення третьої особи безпідставним.

Господарський суд, за результатами розгляду поданих відповідачем клопотань дійшов висновку відмовити в їх задоволенні з огляду на те, що предметом розгляду по даній справі є господарські відносини виключно між позивачем та відповідачем згідно договору від 01.01.2016р.№1141ОМ99СЕАР015. В той же час договірні відносини відповідача та третьої особи регулюються окремим договором, який не досліджується в розглядуваній справі та не впливає на правовідносини позивача між відповідачем.

Із врахуванням наведеного, матеріалів у справі, господарським судом дотримано встановлених ст.129 Конституції України, ст.ст.4-2,4-3 ГПК України засад здійснення судочинства та забезпечено відповідачу передбачені ст. 22 ГПК України права, як сторони в процесі (зокрема відкладався розгляд справи для надання можливості реалізації своїх прав), а тому суд, в межах процесуального Закону (ст.ст.43,69,75 ГПК України) вбачає за можливе розглянути спір за наявними матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши подані докази, суд встановив наступне:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» (позивачем) та Львівськким комунальним підприємством «Янів-405» (відповідачем) укладено договір на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів № 11410М99СЕАР016 від 01.01.2016 року, відповідно до якого постачальник зобовязується передати у власність споживачу у 2017 році природній газ, а споживач зобовязується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах та порядку, що визначені договором.

Пунктом 3.2. передбачено, що ціна газу становить 6414,00 грн. за 1000 куб.м., крім того ПДВ 1282,80 грн., всього з ПДВ 7696,80 грн.

Відповідно до п.4.2.3 договору, остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

01.12.2016 року між сторонами укладено додаткову угоду до договору на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів №11410М99СЕАР016 від 01.01.2016 року.

Відповідно до п.1. угоди, сторони домовились здійснити зміни у договорі та викласти п.1.2. в наступній редакції: «Річний обсяг постачання газу у 2017 році до 3,5 тис.куб.м.».

Як встановлено судом та підтверджено доданими до матеріалів справи доказами, в січні - березні 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» здійснило поставку природного газу, а Львівське комунальне підприємство Янів-405 прийняло поставлений природній газ, що підтверджується актами приймання - передачі природного газу №ЗЛВ00007620 від 31.01.2017 року на суму 11840,21 в т.ч. ПДВ, №ЗЛВ00016900 від 28.02.2017 року на суму 9214,67 в т.ч. ПДВ та №ЗЛВ00024886 від 31.03.2017 року на суму 1221,10 в т.ч. ПДВ (копії актів містяться в матеріалах справи).

Відповідач взяті на себе зобовязання не виконав.

Сторонами у справі погоджено стан взаємних розрахунків станом на 29.05.2017 р., про що складено відповідний акт, підписаний представниками сторін та скріплений їх печатками. Згідно з цим актом заборгованість відповідача перед позивачем становить 22275,98 грн.

Крім того, за несвоєчасне виконання умов договору, позивачем, відповідно до п.6.2.1 договору, нараховано 2205,10 грн. пені та відповідно до ст. 625 ЦК України 1375,72 грн. втрат від інфляції та 251,00 грн. 3% річних.

Розглянувши доводи позовних вимог, вивчивши матеріали справи та наявні в ній докази, заслухавши пояснення представника позивача суд відйшов висновку в частині позовних вимог про стягнення 12 275,98 грн. основного боргу провадження припинити. При цьому, суд виходить з наступного:

В силу приписів п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується поданими доказами, зокрема карткою рахунку ПАТ «Львівгаз збут» (позивача) від 26.09.2017р., станом на 26.09.2017р. основна заборгованість відповідача, що є предметом розгляду даної справи є частково погашеною в розмірі 12 275,98игрн.

Вищий господарський суд України у своїй Постанові Пленуму №18 від 26.12.2011р. в п.4.4 звернув увагу судів на те, що господарський суд припиняє провадження у справі у звязку з відсутністю предмета спору (п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад: сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у звязку з цим не залишилося неврегульованих питань.

З огляду на вищенаведене, враховуючи, що станом на момент подання позову існував основний борг відповідача перед позивачем, але в ході розгляду даної справи був частково погашений (14.09.2017р.) - провадження у справі про стягнення з відповідача 12 275,98 грн. основного боргу - підлягає припиненню.

В той же час, суд вважає решта позовних вимог позивача обґрунтованими та такими що підлягають до задоволення повністю. При цьому, суд виходить із наступного:

Відповідно до частин 1, 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Як установлено судом, між сторонами у справі на підставі укладеного договору виникли взаємні права та обовязки (зобовязання) з приводу наданих послуг з розподілу природного газу.

Між сторонами укладено договір розподілу природного газу. Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, яку в установленому порядку оператор ГРМ направив споживачу.

Згідно ст. 526 ЦКУ та ст. 193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Правовідносини між сторонами виникли на підставі договору, за змістом якого позивач взяв на себе зобов'язання передати у власність споживача природній газ, а останній взяв на себе обов'язок прийняти та сплатити його вартість у розмірах, строки та порядку, визначені договором. Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до пункту 4.2.3 договору остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу. Розподілений (протранспортований) оператором ГРМ природній газ споживачу має підтверджуватися підписаним між сторонами актом приймання-передачі природного газу (п.п.2.9.2, 2.9.3 п.2 договору).

Із матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору позивач передав протягом січня-березня 2017 року, а відповідач прийняв природній газ на загальну суму 22275,98 грн., що підтверджується відповідними актами прийому-передачі природного газу, долученими до матеріалів справи. Відповідач зобовязання із оплати вартості природного газу не виконав.

Згідно з актом звіряння розрахунків станом на 29.05.2016 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 22275,98 грн.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обовязку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема: підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Таким чином, ЛКП «Янів-405» здійснював дії, що свідчили про визнання ним боргу та вчиняв дії щодо погашення суми заборгованості. Зокрема, в ході розгляду даної справи було частково оплачено12 275,98 грн., а відтак, залишок боргу становить 10 000,00 грн., що підлягає до стягнення з відповідача.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В частині позовних вимог про стягнення інфляційних втрат в розмірі 1375,72 грн. та 3 % річних в розмірі 251,00 грн., суд вважає, що такі розраховані вірно, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Відповідно до пункту 6.2.1 договору у разі порушення споживачем строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Згідно з вимогами статті 611 Цивільного кодексу України та статті 230 Господарського кодексу України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Частинами першою і третьою статті 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного

Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги про стягнення пені, обґрунтовано простроченням відповідачем строків оплати розподіленого (протранспортованого) природного газу грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення 2205,10 грн. пені є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищенаведене обґрунтовані та підлягають до стягнення з відповідача суми: 10 000,00 грн. - основного боргу, 2205,10 грн. пені, 1375,72 грн. втрат від інфляції та 251,00 грн. 3% річних.

Судові витрати на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача, оскільки спір виник внаслідок його неправомірних дій.

Керуючись ст.ст. 43,33,34,44,49,75,82,84,85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Провадження у справі в частині стягнення з відповідача 12 275,98 грн. основного боргу припинити.

2. Позовні вимоги задоволити частково.

3. Стягнути з Львівського комунального підприємства «Янів-405» (79039, м. Львів, вул. Турянського,5; ідентифікаційний код 22333446) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» (79039, м.Львів, вул. Золота, 42; ідентифікаційний код 39594527) 10 000,00 грн. - основного боргу, 2205,10 грн. пені, 1375,72 грн. втрат від інфляції, 251,00 грн. 3% річних та 1600,00 грн. - судового збору.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст.116 та 117 ГПК України.

5. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні 26.09.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 02.10.2017р.

Суддя Юркевич М. В.