ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"02" жовтня 2017 р.Справа № 922/3310/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Чистякової І.О.

розглянувши матеріали

позовної заявиКонцерну "Військторгсервіс" в особі Харківської філії Концерну "Військторгсервіс", м. Харків
до 1. Чугуївської міської ради Харківської області, м. Чугуїв , 2. ОСОБА_1, м. Чугуїв
про скасування свідоцтв про право власності та витребування майна

ВСТАНОВИВ:

Концерн "Військторгсервіс" в особі Харківської філії Концерну "Військторгсервіс" (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Чугуївської міської ради Харківської області (1-го відповідача), ОСОБА_1 (2-го відповідача), в якій просить суд:

- скасувати свідоцтво про право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 від 14.03.2007 року, в частині визнання за Чугуївською міською радою права власності на нежитлові приміщення магазину №1-9, загальною площею 236,1 кв.м;

- зобов'язати Чугуївську міську раду Харківської області передати Харківській філії Концерну "Військторгсервіс" за актом приймання-передачі нежитлові приміщення магазину №1-9, загальною площею 236,1 кв.м, розташовані на першому поверсі двоповерхової прибудови, яким відповідно до рішення Виконавчого комітету Чугуївської міської ради від 12.07.2016 року № 186 присвоєна нова поштова адреса: АДРЕСА_1

- скасувати свідоцтво про право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 від 19.12.2007 року, в частині визнання за Чугуївською міською радою права власності на нежитлові приміщення на першому поверсі п'ятиповерхового житлового будинку, загальною площею 168,7 кв.м і 165,1 кв.м, розташованими за адресою: АДРЕСА_2

- зобов'язати ОСОБА_1 передати Харківській філії Концерну "Військторгсервіс" за актом приймання-передачі нежитлові приміщення на першому поверсі п'ятиповерхового житлового будинку, загальною площею 375,9 кв.м, розташовані за адресою: АДРЕСА_2

Крім того, позивач у позовній заяві просить звільнити його від сплати судового збору за подання до господарського суду Харківської області даної позовної заяви відповідно до положень ст. 8 Закону України "Про судовий збір".

Дослідивши матеріали позовної заяви, господарський суд визнав їх недостатніми для порушення провадження у справі, з наступних підстав.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Законом України "Про судовий збір" визначено правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Частиною 3 статті 6 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового і немайнового характеру.

У п. 2.10. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" господарським судам надані роз'яснення, що у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з пунктом 3 статті 6 Закону підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для розгляду позовних заяв зі спорів немайнового характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 1 та 2 пункту 2 частини 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з абз. 4 статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" з 1 січня 2017 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 1600 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про судовий збір" судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Реквізити для сплати судового збору при зверненні до суду розміщені на офіційному веб-порталі "Судова влада України" - http://hr.arbitr.gov.ua/sud5023/tax/.

Отже, судовий збір за подання даної позовної заяви до господарського суду Харківської області підлягає сплаті на наступні реквізити: р/р № 3003, одержувач коштів - УДКСУ у Шевченківському районі м. Харкова, код одержувача - 37999654, банк одержувача - ГУ ДКСУ у Харківській області, МФО - 851011, код класифікації доходів бюджету - 22030101, призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Господарський суд Харківської області (назва суду, де розглядається справа).

Так, зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру, які підлягають розгляду господарським судом (вимога про скасування свідоцтва про право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 від 14.03.2007 року, в частині визнання за Чугуївською міською радою права власності на нежитлові приміщення магазину №1-9, загальною площею 236,1 кв.м. та вимога про скасування свідоцтва про право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 від 19.12.2007 року, в частині визнання за Чугуївською міською радою права власності на нежитлові приміщення на першому поверсі п'ятиповерхового житлового будинку, загальною площею 168,7 кв.м і 165,1 кв.м, розташованими за адресою: АДРЕСА_2) та вимога майнового характеру (вимога про зобов'язання Чугуївську міську раду Харківської області передати Харківській філії Концерну "Військторгсервіс" за актом приймання-передачі нежитлові приміщення магазину №1-9, загальною площею 236,1 кв.м, розташовані на першому поверсі двоповерхової прибудови, яким відповідно до рішення Виконавчого комітету Чугуївської міської ради від 12.07.2016 року № 186 присвоєна нова поштова адреса: АДРЕСА_1).

Отже, позовна вимога про зобов'язання Чугуївську міську раду Харківської області передати Харківській філії Концерну "Військторгсервіс" за актом приймання-передачі нежитлові приміщення магазину №1-9, загальною площею 236,1 кв.м, розташовані на першому поверсі двоповерхової прибудови, яким відповідно до рішення Виконавчого комітету Чугуївської міської ради від 12.07.2016 року № 186 присвоєна нова поштова адреса: АДРЕСА_1, стосуються нерухомого майна, а тому у такому випадку ціна позову визначається з урахуванням вартості цього майна.

Так, згідно п. 2 ч. 1 ст. 55 Господарського процесуального кодексу України, ціна позову у позовах про витребування майна визначається вартістю майна, що витребовується.

Судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов'язаннях (у тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах ч. 5 ст. 216, ст. 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом п. 3 ч. 2 ст. 54 і ст. 55 Господарського процесуального кодексу України такий обов'язок покладається на позивача (в тому числі і в тих випадках, коли правові наслідки у вигляді повернення майна застосовуються з ініціативи господарського суду, наприклад, при визнанні договору недійсним - п. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України). Виняток з цього правила лише у випадках неправильного зазначення ціни позову вона визначається суддею (ч. 3 ст. 55 Господарського процесуального кодексу України); з цією метою суд вправі витребувати додаткові документи і матеріали як в учасників даного судового процесу, так і в інших підприємств та організацій (ст. 38, п. 4 ст. 65 Господарського процесуального кодексу України), а в разі необхідності призначити відповідну судову експертизу (проведення експертної оцінки майна), у випадку ж відмови позивача від здійснення оплати такої експертизи - залишити позов без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України.

Вказані роз'яснення викладено в п. 2.2.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" №7 від 21.02.2013 р.

Таким чином, позивачем до позовної заяви мало бути подано докази сплати судового збору у розмірі 3200 грн. за подання до господарського суду позовної заяви з немайновими вимогами та судового збору у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за подання до господарського суду позовної заяви з майновою вимогою.

До позовної заяви позивачем не додано доказів сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі.

При цьому, позивач у позовній заяві просить звільнити його від сплати судового збору за подання до господарського суду Харківської області даної позовної заяви відповідно до положень ст. 8 Закону України "Про судовий збір", посилаючись, зокрема, на важкий майновий стан позивача та відсутність можливості сплатити судовий збір.

Розглянувши дане клопотання позивача, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, ст. 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено право суду, а не обов'язок щодо звільнення сторони від сплати судового збору на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

У пунктах 3, 3-1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.03.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" зазначено, що у розгляді питань, пов'язаних з відстроченням та розстроченням сплати судового збору, зменшенням його розміру або звільненням від його сплати (стаття 8 Закону) і застосуванням приписів Закону щодо пільг зі сплати судового збору (стаття 5 Закону) господарським судам слід враховувати таке.

Єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Так, в обґрунтування клопотання про звільнення від сплати судового збору позивач зазначив, зокрема те, що позивач знаходиться у вкрай важкому стані, так як ВДВС Солом'янського ВДВС Солом'янського РУЮ накладено арешт на все майно та рахунки Концерну "Військторгсервіс", а державною податковою інспекцією описано майно Концерну в податкову заставу. Крім того, позивачем зазначено, що згідно з Законом України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних фондах яких частка держави становить не менше 25 відсотків, до вдосконалення визначеного законами України механізму примусової реалізації майна. Відповідно до п. 6.1. Статуту майно Концерну є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання. Таким чином, Концерн складається на 100% із державного майна що унеможливлює погашення боргів шляхом реалізації його майна. Позивач також зазначив, що постанова Кабінету Міністрів України № 1156 від 3.12.2015 "Про внесення змін до пункту 1 Порядку відрахування до державного бюджету частини особистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об'єднаннями" ускладнює значною мірою фінансове становище державних унітарних підприємств та об'єднань, в тому числі - Концерну "Військторгсервіс", оскільки з 01.01.2016 Концерн має сплачувати 75% частини чистого прибутку та проводити виплати у розмірі 18% авансового внеску з частини чистого прибутку на виплату дивідендів. Таким чином, для вільного оперування коштами, в тому числі для погашення заборгованості перед державним бюджетом, у Концерну "Військторгсервіс" залишається лише 7% від отриманого чистого прибутку, чого недостатньо для забезпечення виконання зобов'язань Концерну "Військторгсервіс".

Відповідно до ст. 36 ГПК України письмові докази подаються до суду в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Проте позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що його майновий стан перешкоджає сплаті судового збору за подання до господарського суду Харківської області даної позовної заяви.

Крім того, як вказано у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Креуз проти Польщі від 19.06.2001 (№ 28249/95), вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції.

Відтак, суд, враховуючи вищевикладене та положення статті 129 Конституції України, якою визначено одну із засад судочинства - рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, відмовляє в задоволенні клопотання позивача про звільнення його від сплати судового збору за подання до господарського суду Харківської області даної позовної заяви.

Також, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 21 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі є позивач і відповідач. Відповідачами є юридичні особи та у випадках, передбачених цим Кодексом, - фізичні особи, яким пред'явлено позовну вимогу.

Пунктами 2, 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 року № 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» визначено, що з огляду на приписи частини третьої статті 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, та на вимоги статей 1, 4-1, 12 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 Господарського процесуального кодексу України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

У вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України. Зокрема, господарський спір підвідомчий господарському суду, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачем пред'явлено позовну вимогу про повернення майна до фізичної особи ОСОБА_1, а отже дана вимога повинна розглядатись у місцевому загальному суді.

Крім того, відповідно до п.2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Частиною 1 статті 56 Господарського процесуального кодексу України, встановлено, що позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом із описом вкладення.

Згідно з п.п. 59, 61 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. N 270, внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення. У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Факт надання послуг поштового зв'язку підтверджує розрахунковий документ, встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) (п. 2 Правил).

З огляду на наведене, належним доказом направлення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів є опис вкладення до цінного листа та розрахунковий документ (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

Втім, позивачем на підтвердження відповідних обставин надано тільки описи вкладення до цінного листа від 26.09.2017 .

За таких обставин, суд констатує, що до позовної заяви, в порушення п. 2 ч. 1 ст. 57 ГПК України, позивачем не надано доказів, які б підтверджували направлення позовної заяви та доданих до неї документів на адресу відповідачів.

Відповідно до п. 4, п.6 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі та не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

З огляду на вищенаведене, суд вважає за необхідне повернути Концерну "Військторгсервіс" в особі Харківської філії Концерну "Військторгсервіс" позовну заяву та додані до неї документи без розгляду на підставі п. 4, п.6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, суд звертає увагу позивача на те, що надані до позовної заяви копії документів не засвідчені належним чином у розумінні ст. 36 ГПК України, відповідно до якої письмові докази подаються до суду в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Відповідно до п. 5.27 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації (ДСТУ 4163-2003) відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів „Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, засвідчуватись повинна кожна сторінка документу з відтиском печатки підприємства, установи, організації іншої юридичної особи (ФОП - за наявності).

Керуючись ст. ст. 1, 4, 6, 8 Закону України "Про судовий збір", ст. 36, п. 3 ч. 1 ст. 57, п. 4, п.6 ч. 1 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

2. Повернути позовну заяву Концерну "Військторгсервіс" в особі Харківської філії Концерну "Військторгсервіс" та додані до неї документи на 16-ти арк. та поштовий конверт - без розгляду.

Суддя І.О. Чистякова

Примітка: Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення (ст.63 ГПК України).