РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2017Справа №911/1785/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КІО Транс»

до Київської обласної державної адміністрації та Товариства з обмеженою відповідальністю «ВГО»

про визнання недійсним Договору.

Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача: Севастьянов С.В., за довіреністю; Шиденко В.О., керівник;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва були передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «КІО Транс» (далі - позивач) до Київської обласної державної адміністрації та Товариства з обмеженою відповідальністю «ВГО» (далі - відповідач) про визнання недійсним Договору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач - 1 не мав правових підстав для укладення із відповідачем -2 Договору обслуговування приміського автобусного маршруту загального користування № 306 «Крюківщина - Київ АС «Київ» № 2015-15-59 від 20.04.2016, оскілки укладення оспорюваного договору порушує положення ч. 1 та ч. 2 ст. 203 ЦК України, в зв'язку з тим, що укладення договору із перевізником, який за результатами конкурсу посів друге місце, за відсутності обставин, передбачених пунктом 55 Порядку № 1081, суперечить положенням Закону № 2344-3 та Постанови № 1081.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 14.06.2017 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «КІО Транс» було направлено за виключною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

19.06.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «КІО Транс».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.06.2017 порушено провадження у справі № 911/1785/17, розгляд справи призначено на 24.07.2017.

21.07.2017 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником позивача було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Представники відповідачів в засідання суду 24.07.2017 не з'явились.

У судове засідання 24.07.2017 представники позивача з'явились та подали клопотання про продовження строків розгляду справи.

Враховуючи вищезазначене клопотання та з метою створення сторонам необхідних умов для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, забезпечення рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, суд його задовольнив та продовжив строк вирішення спору у справі №911/1785/17 на п'ятнадцять днів.

Враховуючи неявку представників відповідачів в судове засідання, а також у зв'язку з невиконанням відповідачами вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 20.06.2017 про порушення провадження у справі № 911/1785/17, розгляд справи було відкладено на 04.09.2017.

У судове засідання 04.09.2017 представник позивача з'явився, представники відповідач не з'явились.

Враховуючи неявку представників відповідачів в судове засідання, а також у зв'язку з невиконанням відповідачами вимог ухвал Господарського суду міста Києва від 20.06.2017 та від 24.07.2017 та необхідністю витребування нових доказів, розгляд справи було відкладено на 18.09.2017.

У судове засідання 18.09.2017 представник позивача з'явився, надав усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав.

Відповідачі в засідання господарського суду своїх представників не направили, про причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Явка в судове засідання представників сторін -це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 77 ГПК України у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, беручи до уваги відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності представників відповідачів з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в матеріалах справи доказами.

На виконання вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 18.09.2017 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

У газеті «Час Київщини» № 10 від 06.07.2012 Київською обласною державною адміністрацією (далі - відповідач - 1) було розміщено оголошення про проведення конкурсу на визначення перевізників, що здійснюватимуть пасажирські перевезення в Київській області (далі - Конкурс). Одним із об'єктів конкурсу був маршрут № 306 Крюківщина - Київ АС «Дачна».

Перевізникам - претендентами було визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «ВГО» (далі - відповідач - 2) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Кіо Транс» (далі - позивач).

07.08.2012 відбулось засідання конкурсного комітету з проведення обласних конкурсів на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, віднесених до компетенції Київської обласної державної адміністрації.

16.08.2012 конкурсним комітетом було прийнято рішення в частині об'єкта конкурсу № 67, відповідно до якого, переможцем конкурсу було визначено позивача.

За результатами конкурсу, між відповідачем 1 та позивачем було укладено Договір про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування № 120708-67 від 04.09.2012 (далі - Договір - 1), відповідно до умов якого, організатор надає перевізникові право на здійснення перевезень пасажирів на приміському автобусному маршруті загального користування № 306 «Крюківщина - Київ АС «Дачан».

Цей Договір укладений терміном на 5 років і набуває чинності з дня його підписання сторонами (п. 5.1 Договору - 1).

За умовами п. 6.2 Договору - 1, цей Договір вважається таким, що втратив юридичну силу, у випадку:

- якщо, перевізник протягом 30 календарних днів з моменту підписання Договору не розпочав перевезення пасажирів на маршруті;

- у випадку не продовження терміну дії ліцензії на надання послуг з перевезень пасажирів або її анулювання.

20.04.2016 відповідач-1 повідомив позивача Листом вих. № 01-09-05/1128 про припинення дії Договору-1, в якому зазначив, що Договір-1 втратив юридичну силу на підставі пункту 6.2.2, оскільки наказом Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті № 473 від 11.06.2013, ліцензію АГ № 590200 від 25.05.2011 на здійснення внутрішніх перевезень пасажирів автобусами, видану ТОВ «Кіо Транс» - анульовано. Підставою втрати Договором юридичної чинності відповідач-1 вказав те, що станом на 20.04.2015 наказ Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті № 473 від 11.06.2013 є чинним.

В подальшому, між відповідачем-1 та відповідачем-2 було укладено Договір на обслуговування приміського автобусного маршруту загального користування № 306 «Крюківщина - Київ АС «Київ» № 2015-15-59 від 20.04.2016 (далі - Договір-2).

Надалі, наказом Управління інфраструктури Київської обласної державної адміністрації «Про визнання Договору таким, що втратив юридичну силу» від 24.03.2017 було визнано недійним наказ управління інфраструктури Київської обласної державної адміністрації від 18.04.2016 № 11-од «Про укладення договору», визнано таким, що втратив юридичну силу Договір на обслуговування маршруту загального користування № 306 «Крюківщина - Київ АС «Київ» № 2015-15-59 від 20.04.2016 з ТОВ «ВГО», у зв'язку з наявністю та дійсністю ліцензії АЕ № 266243 від 23.07.2013 строком дії - необмежений у перевізника ТОВ «Кіо Транс», що було визнано переможцем конкурсу по об'єкту № 67 на приміському маршруті загального користування № 306 «Крюківщина - Київ АС «Київ», відповідно до протоколу засідання конкурсного комітету проведення обласних конкурсів на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, віднесених до компетенції Київської обласної державної адміністрації № 5 від 16.08.2012, визнано Договір від 04.09.2012 № 120708-67, що заключний з перевізником ТОВ «Кіо Транс» на обслуговування автобусного маршруту загального користування № 306 «Крюківщина - Київ АС «Київ» таким, що є діючим.

Таким чином, позивач у позовній заяві зазначає, що відповідач - 1 не мав правових підстав для укладення із відповідачем -2 Договору обслуговування приміського автобусного маршруту загального користування № 306 «Крюківщина - Київ АС «Київ» № 2015-15-59 від 20.04.2016, оскільки укладення оспорюваного договору порушує положення ч. 1 та ч. 2 ст. 203 ЦК України, в зв'язку з тим, що укладення договору із перевізником, який за результатами конкурсу посів друге місце, за відсутності обставин, передбачених пунктом 55 Порядку № 1081, суперечить положенням Закону № 2344-3 та Постанови № 1081, а отже оспорюваний Договір має бути визнаний судом недійсним.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається з витягу з протоколу № 5 засідання конкурсного комітету з проведення конкурсів на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, віднесених до компетенції Київської обласної державної адміністрації від 07.08.2012 від 03.11.2015, копія якого наявна в матеріалах справи, визнано переможцем конкурсу ТОВ «Кіо Транс» на здійснення перевезень пасажирів на автобусному маршруті № 306 «Крюківщина - Київ АС «Дачна» (20 оборотних рейсів у звичайному режимі руху, щоденно, самостійно), з укладенням відповідного договору строком на п'ять років. Визнано претендентом-перевізником, який посів друге місце ТОВ «ВГО».

Закон України «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон) регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Відповідно до статті 44 Закону до обов'язкових умов конкурсу на перевезення пасажирів належать: визначена органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування обґрунтована структура парку автобусів, що працюватимуть на маршруті загального користування, за пасажиромісткістю, класом, технічними та екологічними показниками; державні соціальні нормативи у сфері транспортного обслуговування населення.

У разі відсутності перевізників-претендентів, які мають автобуси, що відповідають умовам конкурсу, конкурс проводиться серед претендентів, які пропонують використовувати на даному маршруті автобуси, що відповідають вимогам безпеки, але не відповідають умовам конкурсу за класом, пасажиромісткістю, параметрами комфортності, з урахуванням поданих інвестиційних проектів-зобов'язань щодо оновлення парку автобусів, які будуть повністю відповідати всім вимогам, у термін до п'яти років.

Для підготовки та проведення конкурсу органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування утворюють конкурсний комітет, до складу якого входять представники відповідних органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та територіальних органів Міністерства внутрішніх справ України, відповідальних за безпеку дорожнього руху, а також громадських організацій у сфері автомобільного транспорту.

Для організації забезпечення і підготовки матеріалів для проведення засідань конкурсного комітету органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування на конкурсних умовах за договором залучають підприємство (організацію), що має фахівців та досвід роботи не менше трьох років з питань організації пасажирських перевезень. Конкурс проводиться із залученням представників відповідних органів виконавчої влади, а також представників громадських організацій. Залучене для проведення засідань конкурсного комітету підприємство (організація) готує матеріали щодо умов конкурсу, паспортів автобусних маршрутів, аналізу одержаних пропозицій та їх оцінки, договорів з переможцями конкурсу та інші матеріали.

Відповідно до статті 45 Закону у конкурсі на визначення автомобільного перевізника на автобусному маршруті загального користування можуть брати участь автомобільні перевізники, які мають ліцензію на той вид послуг, що виносять на конкурс, на законних підставах використовують у достатній кількості сертифіковані автобуси відповідного класу, відповідають вимогам, викладеним у статті 34 цього Закону.

До участі в конкурсі не допускаються автомобільні перевізники, які:

визнані банкрутами або щодо яких порушено справу про банкрутство чи ліквідацію як суб'єкта господарювання;

подали до участі в конкурсі документи, що містять недостовірну інформацію;

не відповідають вимогам статті 34 цього Закону;

передбачають використовувати на маршрутах автобуси, переобладнані з вантажних транспортних засобів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2008 року № 1081 затверджено Порядок проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування (далі - Порядок), який визначає процедуру підготовки та проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування (далі - конкурс) і є обов'язковим для виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами (організаціями), залученими на договірних умовах для організації забезпечення проведення конкурсів, конкурсними комітетами та автомобільними перевізниками.

Відповідно до пункту 8 Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, рішення про переможця конкурсу приймається конкурсним комітетом. Рішення конкурсного комітету обов'язкове для виконання організатором, крім випадків, передбачених пунктом 54 цього Порядку.

Пунктом 12 Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування встановлено, що конкурсний комітет приймає рішення про недопущення до участі в конкурсі автомобільного перевізника, який:

1) подав до участі в конкурсі неналежним чином оформлені документи чи не в повному обсязі, а також такі, що містять недостовірну інформацію;

2) визнаний банкрутом або щодо якого порушено провадження у справі про банкрутство (за винятком того, стосовно якого проводиться процедура санації), або який перебуває у стадії ліквідації;

3) не відповідає вимогам статті 34 Закону України «Про автомобільний транспорт»;

4) не має достатньої кількості транспортних засобів для виконання перевезень, затвердженої обов'язковими умовами конкурсу, та перевезень, які повинні виконуватися відповідно до чинних договорів (дозволів). Достатня кількість транспортних засобів визначається як кількість автобусів, необхідних для виконання перевезень, та кількість резервних транспортних засобів, яка становить 10 відсотків для міського, приміського сполучення та 20 відсотків для міжміського сполучення;

5) має несплачені штрафні санкції, накладені Укртрансінспекцією, або водії якого мають несплачені штрафи, накладені відповідно до статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, неоскаржені у судовому порядку (що були накладені не пізніше ніж за 20 днів до дати проведення конкурсу);

6) подав конкурсну пропозицію, що не відповідає обов'язковим та додатковим умовам конкурсу, крім випадків, передбачених частиною третьою статті 44 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Згідно з п. 37 Порядку достовірність інформації, викладеної у заяві та документах, визначених пунктом 29 цього Порядку, перевіряється організатором та/або робочим органом не пізніше ніж за два дні до дати проведення конкурсу.

Пунктом 40 Порядку визначено, що під час проведення конкурсу конкурсний комітет розглядає пропозиції перевізників-претендентів виключно за такими показниками:

наявність достатньої кількості автобусів, які відповідають умовам конкурсу за класом та пасажиромісткістю (категорія, пасажиромісткість, наявність багажних відділень, додаткового обладнання);

наявність, характеристика та кількість резерву автобусів для заміни рухомого складу в разі виходу техніки з ладу;

наявність транспортних засобів, пристосованих для перевезення осіб з обмеженими фізичними можливостями;

наявність свідоцтва відповідності автобуса параметрам комфортності (для міжміського перевезення);

строк експлуатації автобусів (рік виготовлення, строк фактичної експлуатації);

наявність сертифіката відповідності послуг з перевезення пасажирів автобусами ліцензійним умовам;

наявність та характеристика виробничої бази;

умови підтримання належного технічного та санітарного стану рухомого складу;

умови контролю технічного стану транспортних засобів перед виїздом;

умови виконання регламентних робіт з технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів;

досвід роботи перевізника-претендента;

наявність та тяжкість порушень безпеки дорожнього руху, транспортного законодавства, ліцензійних умов;

якість роботи автомобільного перевізника на даному маршруті (у разі обслуговування на умовах договору (дозволу), укладеного (наданого) на підставі попереднього конкурсу;

інвестиційний розвиток суб'єкта господарювання та соціальний ефект від його діяльності;

умови контролю за станом здоров'я водіїв.

Згідно з п. 46 Порядку переможцем конкурсу визнається перевізник-претендент, який за результатами розгляду набрав найбільшу кількість балів відповідно до системи оцінки пропозицій перевізників-претендентів.

Претендентом, який посів друге місце, визнається перевізник-претендент, який за результатами розгляду набрав найбільшу кількість балів відповідно до системи оцінки пропозицій перевізників-претендентів без урахування показника переможця конкурсу.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами конкурсу, між відповідачем-1 та позивачем було укладено Договір про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування № 120708-67 від 04.09.2012, відповідно до умов якого, організатор надає перевізникові право на здійснення перевезень пасажирів на приміському автобусному маршруті загального користування № 306 «Крюківщина - Київ АС «Дачан».

Договір-1 було укладено сторонами на п'ять років.

Сторонами було також викладено у пункті 6.2 Договору випадки, у яких даний Договір вважається таким, що втратив юридичну силу, а саме:

- якщо, перевізник протягом 30 календарних днів з моменту підписання Договору не розпочав перевезення пасажирів на маршруті;

- у випадку не продовження терміну дії ліцензії на надання послуг з перевезень пасажирів або її анулювання.

Так, ч. 3 п. 55 Порядку визначено, що організатор має право достроково розірвати договір (позбавити дозволу) з автомобільним перевізником у разі:

- порушення ним умов договору (дозволу). У такому разі для роботи на маршруті призначається автомобільний перевізник, який за результатами конкурсу визнаний таким, що зайняв друге місце, на строк до закінчення дії договору (дозволу), який було розірвано (позбавлено), а в разі його відмови чи відсутності - призначати до проведення конкурсу іншого автомобільного перевізника один раз на строк не більш як три місяці;

- надходження від органів виконавчої влади письмової інформації, що підтверджує факт подання ним недостовірної інформації;

- порушення ним умов договору (дозволу) під час виконання перевезень на маршруті як перевізника, який за результатами конкурсу визнаний таким, що зайняв друге місце;

20.04.2016 відповідач-1 повідомив позивача Листом вих. № 01-09-05/1128 про припинення дії Договору-1, в якому зазначив, що Договір-1 втратив юридичну силу на підставі пункту 6.2.2, оскільки наказом Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті № 473 від 11.06.2013, ліцензію АГ № 590200 від 25.05.2011 на здійснення внутрішніх перевезень пасажирів автобусами, видану ТОВ «Кіо Транс» - анульовано. Підставою втрати Договором юридичної чинності відповідач-1 вказав те, що станом на 20.04.2015 наказ Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті № 473 від 11.06.2013 є чинним.

Згідно з ч. 4 п. 55 Порядку організатор має право укласти договір (видати дозвіл) з автомобільним перевізником, який за результатами конкурсу визнаний таким, що зайняв друге місце, у разі:

настання обставин, що передбачені абзацом третім підпункту 3 цього пункту на строк дії договору (дозволу), який було розірвано;

відмови перевізника-претендента, який визнаний переможцем конкурсу, від укладення договору (одержання дозволу).

В подальшому, між відповідачем-1 та відповідачем-2 було укладено Договір на обслуговування приміського автобусного маршруту загального користування № 306 «Крюківщина - Київ АС «Київ» № 2015-15-59 від 20.04.2016 (далі - Договір-2).

Надалі, наказом Управління інфраструктури Київської обласної державної адміністрації «Про визнання Договору таким, що втратив юридичну силу» від 24.03.2017 було визнано недійним наказ управління інфраструктури Київської обласної державної адміністрації від 18.04.2016 № 11-од «Про укладення договору», визнано таким, що втратив юридичну силу Договір на обслуговування маршруту загального користування № 306 «Крюківщина - Київ АС «Київ» № 2015-15-59 від 20.04.2016 з ТОВ «ВГО», у зв'язку з наявністю та дійсністю ліцензії АЕ № 266243 від 23.07.2013 строком дії - необмежений у перевізника ТОВ «Кіо Транс», що було визнано переможцем конкурсу по об'єкту № 67 на приміському маршруті загального користування № 306 «Крюківщина - Київ АС «Київ», відповідно до протоколу засідання конкурсного комітету проведення обласних конкурсів на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, віднесених до компетенції Київської обласної державної адміністрації № 5 від 16.08.2012, визнано Договір від 04.09.2012 № 120708-67, що заключний з перевізником ТОВ «Кіо Транс» на обслуговування автобусного маршруту загального користування № 306 «Крюківщина - Київ АС «Київ» таким, що є діючим.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 651 Цивільного кодексу України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно з ч. 1 ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що у позивача наявна ліцензія Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті серія АЕ № 266243, відповідно до якої ТОВ «Кіо-Транс» дозволено внутрішні перевезення пасажирів автобусами, зі строком дії з 24.07.2013 - необмежений.

Зазначена обставина сторонами не спростована.

Таким чином, оскільки умовами Договору-1 та п. 55 Порядку визначено чіткий перелік умов, при яких, організатор має право розірвати Договір із перевізником, враховуючи зазначені відповідачем-1 підстави для розірвання Договору, беручи до уваги наявну у позивача Ліцензію серія АЕ № 266243, а також наказ Управління інфраструктури Київської обласної державної адміністрації «Про визнання Договору таким, що втратив юридичну силу» від 24.03.2017, враховуючи відсутність таких обставин, а отже і відсутність у відповідача-1 підстав та відповідно прав для розірвання в односторонньому порядку Договору-1, суд приходить до висновку, що Договір про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування № 120708-67 від 04.09.2012 не припиняв свою дію.

В свою чергу, згідно частини першої статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Положення статті 203 Цивільного кодексу України визначають такі підстави недійсності правочину: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно з ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Пунктом 1 ч. 236 ЦК України визначено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Оскільки, Договір про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування № 120708-67 від 04.09.2012 було укладено із переможцем конкурсу та як вже було встановлено судом, зазначений Договір не припиняв своє дії, суд дійшов висновку про те, що укладення Київською міською державною адміністрацією Договору на обслуговування маршруту загального користування № 306 «Крюківщина - Київ АС «Київ» № 2015-15-59 від 20.04.2016 із ТОВ «ВГО», який за наслідками конкурсу посів друге місце, суперечить законодавству, а саме Порядку, в зв'язку з чим такий Договір є недійсним.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідачами під час розгляду справи не надали суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про дійсність оспорюваного Договору.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням витрат по сплаті судового збору на відповідачів на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 43, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним Договір на обслуговування маршруту загального користування № 306 «Крюківщина - Київ АС «Київ» № 2015-15-59 від 20.04.2016, укладений між Київською обласною державною адміністрацією та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВГО».

3. Стягнути з Київської обласної державної адміністрації (01196, м. Київ, площа Лесі Українки, будинок 1; ідентифікаційний код: 00022533) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіо Транс» (08132, Київська обл., Києво-Святошинський район, місто Вишневе, вулиця Жовтнева, будинок 22, квартира 45; ідентифікаційний код: 37605822) витрати по сплаті судового збору в розмірі 800 (вісімсот) грн. 00 коп.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВГО» (08132, Київська обл., Києво-Святошинський район, місто Вишневе, вулиця Київська, будинок 8; ідентифікаційний код: 38010738) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіо Транс» (08132, Київська обл., Києво-Святошинський район, місто Вишневе, вулиця Жовтнева, будинок 22, квартира 45; ідентифікаційний код: 37605822) витрати по сплаті судового збору в розмірі 800 (вісімсот) грн. 00 коп.

5. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 25.09.2017.

Суддя О.А. Грєхова