РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2017Справа № 910/20643/16

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши матеріали справи

за позовомДержавного підприємства "Володимирецьке лісове господарство"
доПублічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" в особі філії "Центр транспортної логістики"
простягнення 270 751 грн 15 коп.
Представники сторін
від позивача:Городний М.А. - представник за довіреністю
від відповідача:Ситайло Н.В. - представник за довіреністю

встановив:

11.11.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Державного підприємства "Володимирецьке лісове господарство" з вимогами про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" в особі філії "Центр транспортної логістики" 270 751 грн 15 коп. безпідставно зарахованих коштів.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.12.2016, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.04.2017, позовні вимоги задоволено частково, з Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" в особі філії "Центр транспортної логістики" на користь Державного підприємства "Володимирецьке лісове господарство" стягнуто 261 761 грн 15 коп. безпідставно списаних коштів та 3 926 грн 42 коп. витрат по сплаті судового збору.

Постановою Вищого господарського суду України від 26.07.2017 постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.04.2017 у справі № 910/20643/16 та рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2016 у даній справі скасовано, справу направити на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/20643/16 передано на розгляд судді Плотницькій Н.Б.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.08.2017 справу № 910/20643/16 було прийнято до свого провадження суддею Плотницькою Н.Б., розгляд справи призначено на 14.09.2017.

11.09.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

13.09.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли письмові пояснення.

У судове засідання 14.09.2017 з'явились представники сторін та надали пояснення по суті спору. Представник позивача в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача надав пояснення, відповідно до яких заперечує проти заявлених позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, та просить суд відмовити позивачу задоволенні позову.

У судовому засіданні 14.09.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані суду докази та матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

25.12.2012 між Державним підприємством "Володимирецьке лісове господарство" (замовник) та Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортної логістики" (виконавець) було укладено договір про надання послуг з організації перевезень вантажів у власних напіввагонах № 2122/1136-2012.

01.12.2015 між сторонами укладено додаткову угоду № 4, відповідно до якої договір викладено в новій редакції.

Згідно пункту 1.1 договору, виконавець зобов'язується за плату і за рахунок замовника виконати або організувати виконання визначених цим договором послуг, пов'язаних з організацією внутрішніх та міжнародних перевезень вантажів у власних напіввагонах.

Пунктом 9.1 договору сторони передбачили, що він набирає чинності з дати підписання та діє до 31.12.2016, а в частині проведення розрахунків за надані послуги, пов'язані з перевезенням вантажів до повного здійснення розрахунків.

Судом встановлено, що на шляху прямування до станції призначення на вимогу митних органів було затримано вагони позивача №№ 96396387, 96290382, 96393376, 68750884, 68702067, 68816487, 68834572, 67898031, 60427580, 64439318, 90900739, 96391545, 66230418 про що було складено акти загальної форми №№ 210-217, 219, 220, 238, 784, 785, 792, 795, 182, 1398, 1478, 175, 1522, з яких вбачається, що вагони відпущені та можуть слідувати до станції призначення, у зв'язку з чим відповідачем нараховані додаткові збори (плата за простій вагонів, за зберігання вантажів, маневрові роботи, повідомлення).

Відповідач листом № ЦТЛ-10/2332 від 19.08.2016 повідомив позивача про проведення коригування платежів та віднесення на рахунок позивача додаткових зборів та платежів, пов'язаних із затриманням вагонів на загальну суму 27 0751 грн 15 коп.

Листом-запереченням № 2203 від 23.08.2016 позивач повідомив відповідача про те, що не погоджується з проведеними коригуваннями платежів та заперечує щодо списання коштів, оскільки це суперечить умовам договору.

Відповідно до пункту 2.2.5 договору замовник зобов'язаний здійснювати попередню оплату за послуги, пов'язані з організацією перевезень вантажів, що замовлені замовником, шляхом перерахування коштів, що відповідають обсягу замовлених (з урахуванням режиму роботи банківських установ, але не менше ніж середньодобове нарахування протягом 3 діб, що склалося за поточний місяць) на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання виконавця та забезпечувати своєчасне надходження коштів на зазначений рахунок виконавця.

Згідно з пунктом 2.2.7 договору замовник зобов'язаний проводити оплату за надані послуги, пов'язані з організацією перевезень вантажів, та інші додаткові послуги, пов'язані з перевезенням вантажів, які замовлені замовником, відповідно до розділу 3 договору.

Відповідно до пункту 3.2 договору оплата послуг відповідно до договору здійснюється сторонами у національній валюті України на умовах попередньої оплати.

Положеннями пункту 3.4.5 договору сторони погодили, що виконавець відображає в особовому рахунку використання замовником коштів для оплати послуг, пов'язаних з організацією перевезень вантажів, що замовлені замовником та щодобово протягом періоду надання послуг надає замовнику в електронному вигляді переліки перевізних документів.

Згідно з пунктом 3.4.6 договору виписки з особового рахунку відображають облік коштів, перерахованих замовником на виконання цього договору, та коштів, витрачених замовником на послуги з організації перевезень вантажів, наданих виконавцем. При цьому у виписці відображаються дати утворення та розміри заборгованості, пеня.

Банківська виписка з особового рахунку позивача станом на 01.09.2016 свідчить, що відповідачем 29.08.2016 з рахунку позивача по договору було списано кошти в сумі 270 751 грн 15 коп.

Відповідно до Узагальнюючої податкової консультації щодо використання банківських виписок як первинних документів, затвердженої Наказом Державної податкової служби України 05.07.2012 N 583, первинним документом вважається документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

В свою чергу господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Виписки з особових рахунків клієнтів, що є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій чи електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку.

З огляду на вищенаведене, наявна у матеріалах справи банківська виписка є первинним документом, а відповідно і належним та допустимим доказом в розумінні статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, тому приймаються до уваги судом.

В подальшому згідно коригування № 10 від 31.10.2016 до акту наданих послуг № 8 від 31.10.2016 та як вбачається з виписки з особового рахунку станом на 01.11.2016 відповідачем 10.10.2016 було здійснено повернення коштів в сумі 8 990 грн 00 коп.

Вказані транзакції у вигляді списання коштів в сумі 270 751 грн 15 коп. та повернення коштів в сумі 8 990 грн 00 коп. сторонами не заперечується.

При цьому, відповідно до пункту 2.3.3 договору замовник має право визначати розмір попередньої оплати та періодичність її внесення, виходячи із очікуваного обсягу перевезень, вагонообігу та замовлених послуг, на підставі узгоджених цін відповідно до умов цього договору.

Згідно з пунктом 3.1 договору загальна ціна договору складається із суми наданих послуг, пов'язаних з організацією перевезень вантажів, вартість яких визначається сторонами відповідно до пункту 3.4.1. цього договору.

Підпунктом 3.4.1. пункту 3.4 договору встановлено, що загальна ціна договору визначається сторонами в Протоколі погодження договірної ціни, який є невід'ємною частиною цього договору (додаток № 2 договору).

Крім того, згідно з пунктами 3.4.8. та 3.4.9. договору за необхідності на вимогу замовника або виконавця проводиться звірка розрахунків між ними, результати якої оформлюються актом. Звірка розрахунків проводиться сторонами не рідше чим раз на рік. Остаточна звірка розрахунків з замовником здійснюється після звірки розрахунків з регіональними філіями ПАТ "Укрзалізниця".

Наявність підписаного акту наданих послуг не позбавляє виконавця права здійснити донарахування неврахованої плати за надані послуги за минулі періоди.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з частинами 1, 2 статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частин 1, 2 статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу (частини 1, 2 та 4 статті 909 Цивільного кодексу України).

З аналізу вищезазначених положень вбачається, що правовідносини позивача та відповідача регулюються умовами договору та спеціальним законодавством.

Як вбачається з умов договору, у відповідача наявне право на одержання плати за додаткові провізні платежі і витрати, пов'язані з перевезенням вантажу, які прямо не передбачені установленими тарифами, які можуть бути зумовлені причинами, які не залежать від перевізника.

Крім того, відповідно до статті 249 Митного кодексу України декларанти або уповноважені ними особи можуть бути присутніми під час митного оформлення товарів, які пред'являються ними для такого оформлення. У разі застосування заходів, передбачених статтями 338 і 339 цього Кодексу, а також на вимогу органу доходів і зборів присутність декларантів або уповноважених ними осіб під час митного оформлення є обов'язковою.

Відтак, повідомлення декларантів або уповноважених ними осіб під час митного оформлення не є обов'язком ПАТ "Укрзалізниця". Даний обов'язок покладається на митний орган, що здійснює заходи, передбачені статтями 338 і 339 цього Кодексу.

Акти загальної форми, які є документом перевізника, який, згідно з пунктом 3.1 службової інструкції до УМВС, оформлюється для посвідчення обставин, які впливають або можуть повпливати на перевезення вантажу, оформлені належним чином.

Пункт 3.3 службової інструкції до УМВС "Пояснення по заповненню акта загальної форми" закріплює, що акт підписується не менш як двома представниками перевізника, які брали участь у посвідченні обставин, які стали підставою для складання акта, з вказанням прізвища, ім'я та посади.

Обов'язком позивача, згідно з пунктами 2.2.13 договору від 25.12.2012 № 2122/1136-2012 у редакції додаткової угоди від 01.12.2015, є інформувати ПАТ "Укрзалізниця" про всі обставини, які перешкоджають просуванню вагонів з причини, які не залежать від виконавця.

При цьому, слід зазначити, що позивач не заперечував, що був повідомлений про зупинку вагонів по станції Ходорів та про затримку по станції Вадул - Сирет Львівської залізниці через здійснення митних формальностей, а згідно частини 2 статті 218 Митного кодексу України розвантажувальні, навантажувальні, перевантажувальні та інші операції, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, проводяться підприємствами залізниці за рахунок власників товарів або уповноважених ними осіб.

Положення даної правової норми регулюють й "інші операції", які здійснюються у разі необхідності проведення митного контролю та митного оформлення товарів. Дана обставина дає підстави вважати, що проведення маневрової роботи охоплюється терміном "інших робіт".

А відтак, відповідач жодним чином не відповідальний за зупинку вагонів по станції Ходорів та про затримку по станції Вадул - Сирет Львівської залізниці через здійснення митних формальностей, зважаючи на те, що позивач був фактично обізнаний про вказану обставину.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про стягнення 270 751 грн 15 коп. не підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом враховано рекомендації, викладені у пункті 4.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 N 7 у випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги або заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Враховуючи те, що суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги Державного підприємства "Володимирецьке лісове господарство" задоволенню не підлягають, стягненню з позивача підлягають суми судового збору, сплаченого відповідачем за подання апеляційної та касаційної скарг в загальній сумі 9 291 грн 43 коп.

Kеруючись ст. 44, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Стягнути з Державного підприємства "Володимирецьке лісове господарство" (34380, Рівненська обл., Володимирецький район, село Антонівка, вул. Партизанська, будинок 23; ідентифікаційний код: 00992757) на користь Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" в особі філії "Центр транспортної логістики" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5; ідентифікаційний код: 40075815) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної та касаційної скарг в загальній сумі 9 291 (дев'ять тисяч двісті дев'яносто одна) грн 43 коп.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 22.09.2017

Суддя Н.Б. Плотницька