РІШЕННЯ

28 вересня 2017 року Справа № 913/548/17

Провадження №33/913/548/17

За позовом першого заступника керівника Луганської місцевої прокуратури №2 в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, м.Сєвєродонецьк Луганської області,

до відповідача-1 Станично-Луганської районної державної адміністрації, смт. Станиця Луганської області,

відповідача-2 Приватного акціонерного товариства сільськогосподарської виробничої фірми "Агротон", м.Сєвєродонецьк Луганської області,

про визнання недійсним розпорядження, договору оренди земельних часток (паїв) та їх повернення

Суддя Драгнєвіч О.В.

Секретар судового засідання Медуниця Р.І.

У засіданні брали участь:

від органу прокуратури: від органу прокуратури : Хряк О.О., прокурор відділу прокуратури на підставі службового посвідчення № 028256 від 15.08.2014;

від відповідача-1: представник не прибув;

від відповідача-2: представник не прибув.

В С Т А Н О В И В:

Перший заступник керівника Луганської місцевої прокуратури №2 звернувся до Господарського суду Луганської області із позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області до відповідачів - Станично-Луганської районної державної адміністрації та Приватного акціонерного товариства сільськогосподарська виробнича фірма "Агротон", в якому просив, враховуючи подані в подальшому уточнення до позовної заяви від 20.07.2017 за вих.№61-18-17, які були прийняті судом до розгляду:

- визнати недійсним розпорядження голови Станично-Луганської районної державної адміністрації від 17 травня 2016 року №129 "Про передачу в оренду незапитаних земельних часток (паїв) Приватному акціонерному товариству сільськогосподарській виробничій фірмі "Агротон";

- визнати недійсним договір оренди земельних часток (паїв) №2 від 01 червня 2016 року, зареєстрований у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Гарасимівської сільської ради №1 від 10.06.2016 року;

- зобов'язати Приватне акціонерне товариство сільськогосподарську виробничу фірму "Агротон" повернути земельні ділянки, що передані йому згідно договору оренди земельних часток (паїв) №2 від 01.06.2016 року, зареєстрований у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Гарасимівської сільської ради за №1 від 10.06.2016 року Станично-Луганській районній державній адміністрації шляхом складання акту прийому-передачі (а.с.4-10; 71-72).

На обґрунтування заявлених позовних вимог, а також в додатково наданих під час розгляду спору письмових поясненнях прокурор посилається на те, що згідно розпорядження голови Станично-Луганської районної державної адміністрації від 17 травня 2016 №129 "Про передачу в оренду незапитаних земельних часток (паїв) Приватному акціонерному товариству сільськогосподарська виробнича фірма "Агротон" надано в оренду нерозподілені (незапитані) земельні частки (паї) реформованого КСП "Герасимівське" Гарасимівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва до моменту отримання їх власниками свідоцтва про право власності на земельні ділянки, але не більше ніж на 10 (десять) років.

На підставі вказаного розпорядження 01 червня 2016 укладено договір оренди земельних часток (паїв) №2, який зареєстрований у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паї) Гарасимівської сільської ради за№1 від 10.06.2016. Проте всупереч статті 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" повідомлення власників земельних часток (паїв) чи їх спадкоємців, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, відповідачем не здійснювалось.

Крім того, відповідно до статті 25 Закону України "Про землеустрій" документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Технічна документація із землеустрою - сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування. Протее в порушення вимог Закону, матеріали додані до розпорядження та договору не містять дозволу Станично-Луганської районної державної адміністрації на їх виготовлення та відповідного розпорядження про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), які були передані в оренду Приватному акціонерному товариству сільськогосподарській виробничій фірмі "Агротон".

Тобто, прийняття Станично-Луганською районною державною адміністрацією спірного розпорядження та укладання спірного договору здійснено за відсутності відповідних текстових, графічних матеріалів та без визначення місця розташування та розміру земельних ділянок, що також, суперечить положенням ст.15 Закону України "Про оренду землі" згідно якої, істотними умовами договору є об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки). На думку прокурора, оспорюваний договір не відповідає вимогам Закону України "Про оренду землі", положенням Земельного кодексу, Господарського кодексу України, у зв'язку з чим відповідно до статей 203, 215 Цивільного Кодексу України він підлягає визнанню недійсним (а.с.118-121; 163-166; 188-190).

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 03.08.2017 підтверджено підстави представництва першого заступника керівника Луганської місцевої прокуратури №2, порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 16.08.2017.

Головним управлінням Держгеокадастру у Луганській області під час розгляду спору надані письмові пояснення, в яких позивач вважає позовні вимоги прокурора заявленими необґрунтовано, з огляду на наступне: головне управління Держгеокадастру не є належним позивачем, адже на підставі ст.13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" розпорядження не витребуваними (нерозподіленими) земельними ділянками здійснюють, зокрема районні державні адміністрації; всі земельні ділянки, які передаються в оренду сформовані та ідентифікуються за кадастровими номерами; на відміну від земельної ділянки пай є умовною часткою землі, розмір якої визначений в умовних кадастрових гектарах, місцезнаходження та межі такої земельної частки (паю) не взначені; розроблення проекту землеустрою для передачі нерозподілених земельних ділянок відповідно до ст. 13 Закону України "Про оренду землі" не передбачено. В п.2.3. договору №2 оренди земельних часток (паїв) від 01.06.2017 сторонами розроблене застереження, про передачу земельних ділянок в оренду на строк до отримання їх власниками документів про право власності на землю. Щодо тверджень прокурора про недійсність договору оренди з посиланням на ст.15 Закону України "Про оренду землі", то вважає їх безпідставними, оскільки йдеться про редакцію норми, яка не була чинна на дату укладення оспорюваного договору.

З приводу відсутності рішення про прийняття розпорядження Станично-Луганською районною державною адміністрацією невитребуваних земельних часток (паїв), то чинним законодавством не передбачено ухвалення такого рішення.

Крім того, в письмових поясненнях, що надійшли через канцелярію суду 12.09.2017 позивач просив розглянути позов за наявними у справі матеріалами, за відсутності його представника (а.с.83-88; 129-140).

Станично-Луганська районна державна адміністрація через канцелярію суду також надала відзив на позовну заяву та додаткові письмові пояснення, в яких заперечила проти задоволення заявлених вимог повністю, зазначає, що при укладенні договору оренди земельних часток (паїв) №2 від 01 червня 2016 року, що оспорюється, Станично-Луганською районною державною адміністрацією Луганської області розраховано орендну плату, виходячи з грошової оцінки сільськогосподарських угідь господарств Станично-Луганського району Луганської області, проведеної та затвердженої у 1995 з застосуванням відповідних коефіцієнтів інфляції.

Натомість, за твердженням відповідача застосовувати вимоги законодавства щодо проведення нормативно-грошової оцінки землі до даних спірних відносин не є правомірним. Станично-Луганською районною державною адміністрацією Луганської області повідомлення про результати проведеного розподілу земельних ділянок за договорами оренди земельних ділянок з числа тимчасово незапитаних (нерозподілених) земельних часток (паїв), не спрямовувались, оскільки договори укладались лише щодо земель, на які громадянами не оформлювались державні акти на право власності на земельну ділянку. Відповідно до статті 25 Закону України "Про землеустрій", якою визначені альтернативні види документації з землеустрою, її розроблення саме у вигляді технічної документації є правом, а не обов'язком відповідних суб'єктів земельних відносин. Згідно відомостей Герасимівської сільської ради, проект організації території земельних часток(паїв), було розроблено Обласним центром впровадження "Агроцентрнаука" у 2000 році з виготовленням відповідних графічних матеріалів.

Крім того, посилання прокурора на порушення вимог закону щодо необхідності проведення нормативно-грошової оцінки земельних ділянок (паїв) вважає недоречним, оскільки норми, на які посилається прокурор регулюють питання визначення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, до яких спірні земельні частки (паї) не належать.

Також у відзиві відповідач-1 просив розглянути позов за наявними у справі матеріалами за відсутності представника, враховуючи значну віддаленість, недостатність фінансування та складнощі щодо пересування на території поблизу проведення антитерористичної операції (а.с.105; 107-110).

Приватним акціонерним товариством сільськогосподарською виробничою фірмою "Агротон" надано відзив на позов, в якому останній заперечує проти задоволення заявлених вимог повністю, зазначає, що згідно укладеного договору оренди земельних часток (паїв) №2 від 01 червня 2016 року, в оренду передано 17 земельних часток (паїв), а до позовної заяви додано лише 9 копій копій державних актів на право приватної власності на землю, відсутніми є копії державних актів НОМЕР_29, тому неможна визнавати недійсним повністю розпорядження та договір оренди земельних часток (паїв) №2 від 01 червня 2016 року.

Крім того, форма державного акту на право приватної власності на землю не передбачає прив'язку меж земельної ділянки до місцевості, що унеможливлює ідентифікування та достовірне визначення місця розташування земельної ділянки тільки за копією державного акта на право приватної власності на землю. Відповідач зазначає про те, що вимога про виготовлення технічної документації для укладення договору оренди землі згідно вимог чинного земельного законодавства не є обов'язковою, та не вважається істотною умовою договору оренди (а.с.92).

Ухвалами суду від 16.08.2017, 14.09.2017, розгляд справи відкладався у зв'язку з неявкою представників сторін, не наданням всіх необхідних для розгляду спору документів. Ухвалою від 14.09.2017 задоволено клопотання прокурора, у відповідності до ст.69 ГПК України продовжено строк розгляду спору на 15 днів, до 29.09.2017 включно, відкладено розгляд справи на 28.09.2017.

В судове засідання 28.09.2017 прибув лише прокурор, який позов підтримав, просив його задовольнити повністю.

Представники сторін в судове засідання не прибули, хоча були повідомлені про час та місце проведення судового засідання належним чином, про що свідчать матеріали справи. Судом враховані заявлені раніше сторонами клопотання про розгляд справи без участі їх представників.

У судовому засіданні 28.09.2017 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

Щодо наявності підстав для представництва інтересів держави Першим заступником керівника Луганської місцевої прокуратури №2, господарський суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладено представництво інтересів держави та громадян в суді у випадках, визначених законом.

Згідно з ч.1 ст.29 Господарського процесуального кодексу України прокурор бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, порушену за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду для представництва інтересів громадянина або держави.

За змістом ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

У рішенні Конституційного Суду України від 08.04.1999 р. у справі № 1-1/99 зазначено, що інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств. Із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту.

Згідно ст.1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, передача в оренду землі із порушеннями земельного законодавства призводить до порушення інтересів держави у сфері контролю за використанням та охороною земель, ефективного використання земельних ресурсів, тощо.

При зверненні до господарського суду із позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, а також в подальшому в наданих письмових поясненнях, Перший заступник керівника Луганської місцевої прокуратури №2 вказує на прийняття відповідачем оспорюваного розпорядження з перевищенням наданих повноважень та порушення відповідачами вимог земельного законодавства під час укладення оспорюваного договору (передання в оренду земельної ділянки без розроблення проекту та його затвердження; не проведення нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що передана в оренду; неповідомлення власників земельних часток (паїв), які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, про результати проведеного розподілу; передання в оренду частини вже розподілених земельних часток (паїв), на які вже оформлені права власності), що є підставою для визнання такого розпорядження та договору недійсним згідно ч.2 ст.15 Закону України "Про оренду землі" та ст.ст.203, 215 Цивільного кодексу України.

Судом враховано, що нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки - частки (паї) не є землями державної чи комунальної власності.

Однак, в силу ст. 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" право розпоряджатися такими нерозподіленими (невитребуваними) земельними ділянками надо законодавцем саме відповідним сільським, селищним, міським радам чи районним державним адміністраціям, які можуть передавати такі земельні ділянки в оренду для ефективного, раціонального використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку.

З викладеного вбачається, що нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки - частки (паї) перебувають лише у розпорядженні відповідних рад та адміністрацій, а відтак надання таких ділянок у користування здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування відповідно до наданих їм повноважень та до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку.

Таким чином, уповноваженим органом щодо розпорядження спірною земельною ділянкою, яка перебуває в оренді приватного акціонерного товариства сільськогосподарської виробничої фірми "Агротон", є Станично- Луганська районна державна адміністрація.

Разом з тим, в абзаці 2 пункту 2.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" роз'яснено, що прокурор, звертаючись до господарського суду із заявою про визнання правочину недійсним, виступає позивачем або зазначає у ній позивачем державний чи інший орган або установу, організацію, уповноважені здійснювати відповідні функції держави у спірних правовідносинах, наприклад, управляти майном, що є предметом цього правочину, і визначає відповідачами, як правило, сторони за правочином (договором). Виняток можуть становити випадки, коли однією з сторін є названий орган (установа, організація) у такому разі відповідачем визначається друга сторона.

Так, відповідно до Положення про Державну інспекцію сільського господарства України, затвердженого Указом Президента від 13 квітня 2011 року № 459/2011 "Про Державну інспекцію сільського господарства України" Державна інспекція сільського господарства України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Проте, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2014 р. № 442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" та постанови Кабінету Міністрів України від 30 червня 2015 року № 447 "Про ліквідацію територіальних органів Державної інспекції сільського господарства" Державна інспекція сільського господарства та її територіальні органи ліквідуються як юридичні особи публічного права, функції із здійснення державного нагляду (контролю) в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, родючості ґрунтів покладаються на Державну службу з питань геодезії, картографії га кадастру.

Статтею 5 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" здійснення державного контролю за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності покладено на центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Наразі таким центральним органом виконавчої влади є саме Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру.

Згідно з п. 1 Положення "Про державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру" № 15 від 14.01.2015, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Відповідно до ст. 28 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади" міністерства, інші центральні органи виконавчої влади та їх територіальні органи звертаються до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Таким чином, у вказаному спорі відповідним повноважним органом виконавчої влади є Головне управління Держгеокадастру у Луганській області.

В свою чергу підставою звернення прокурора до суду стало порушення відповідачами земельного законодавства, в частині визначення розмірів земельних ділянок переданих в оренду, що впливає на розміри орендної плати за договором оренди земельних часток (паїв) та відповідні надходження до бюджету, та бездіяльність органу державного контролю за додержанням земельного законодавства.

Звернення прокурора до суду спрямовано на захист належного економічного регулювання земельних правовідносин, забезпечення надходження платежів з орендної плати до місцевих бюджетів у законодавчо визначених межах шляхом їх вірного правового врегулювання, оскільки порушується порядок встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), не визначення реальних розмірів земельних ділянок.

Судом також враховано, що орендна плата за користування не витребуваними земельними ділянками, які передані на підставі ст.13 вказаного Закону Станично- Луганською районною державною адміністрацією відповідачу у відповідності до оспорюваного договору надходять до селищного бюджету Гарасимівської селищної ради.

Зазначене перебуває під охороною держави, і дотримання у цій сфері відносин вимог земельного та податкового законодавства становить також державний інтерес, а тому, за висновком суду, захист такого інтересу відповідає функціям прокурора.

Під час розгляду спору господарським судом встановлено, що 17.05.2016 головою Станично-Луганської районної державної адміністрації прийнято розпорядження №129 в п.1 якого вирішено передати ПрАТ СВФ «Агротон» в оренду: ріллі площею 136,6209 га, номера паїв згідно схеми розподілу земель КСП «Герасимівське»: НОМЕР_19-11,47 га, НОМЕР_10-8,07 га, НОМЕР_13-7,61 га, НОМЕР_20-8,44 га, НОМЕР_21 - 6,63 га, НОМЕР_22 - 8,46 га, НОМЕР_23 - 9,18 га, НОМЕР_24 - 6,64 га, НОМЕР_25-10,55 га, НОМЕР_12 - 7,03 га, НОМЕР_14 - 5,46 га, НОМЕР_26-7,16 га, НОМЕР_27 - 11,36 га, НОМЕР_15 - 6,40 га, НОМЕР_11-6,56 га, НОМЕР_28 - 9,42 га, НОМЕР_30 - 6,18 га із складу тимчасово нерозподілених (незапитаних) земельних часток (паїв) реформованого КСП «Герасимівське» Гарасимівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва до моменту отримання їх власниками свідоцтва про право власності на земельні ділянки, але не більше ніж 10 років.

Встановлено орендну плату в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельних ділянок з урахуванням коефіцієнту індексації на поточний рік (п.2 розпорядження).

Зобов'язано ПрАТ СВФ «Агротон» впродовж шести місяців укласти договір оренди земельних часток (паїв) з райдержадміністрацією та зареєструвати його належним чином (п.3 розпорядження (а.с.19)).

На підставі вищезазначеного розпорядження 01.06.2016 між відповідачем-1 - Станично-Луганською районною державною адміністрацією (орендодавець) та відповідачем-2 - Приватним акціонерним товариством сільськогосподарська виробнича фірма "Агротон" (орендар) укладено договір оренди земельних часток (паїв №2), який зареєстровано 10.06.2016 Гарасимівською сільською радою у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) за №01 (а.с.16).

У відповідності до предмету договору орендодавець передає, а орендар приймає в оренду незапитані земельні частки (паї) - рілля, НОМЕР_18 загальною площею 136,6209 умовні кадастрові гектари із складу земель реформованого КСП «Герасимівське» Гарасимівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області, вартістю 3758864 грн 50 коп. (з урахуванням коефіцієнту індексації грошової оцінки земель на 2016 рік - 4,796 та коефіцієнту 1,756, який застосовується згідно змін, внесених до Методики нормативно грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.10.2011 №1185) (розділ 1, п.1.1. договору).

Згідно умов укладеного договору земельні частки (паї) передаються в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

В п.2.2. договору сторони погодили, що за користування вказаними в договорі незапитаними земельними частками орендар сплачує орендодавцю щороку орендну плату в сумі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням коефіцієнту індексації на поточний рік, що становить 112765 грн 94 коп.

Орендар сплачує орендну плату протягом терміну дії договору щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця на розрахунковий рахунок Гарасимівської сільської ради.

Договір укладено сторонами на строк до моменту отримання їх власниками свідоцтва про право власності на земельні ділянки, але не більше ніж на 10 років. Початок дії договору 17 травня 2016, закінчення 17 травня 2026.

Договір може бути припинений у будь-який час за взаємної згоди сторін. Сторони не маю право відмовитись від виконання умов цього договору в односторонньому порядку. За орендодавцем зберігаються всі права розпорядження незапитаними земельними частками (паями). Реорганізація орендодавця не є підставою для припинення договору оренди незапитаних земель часток (паїв). У разі виділення всіх земельних ділянок на основі не витребуваних земельних часток (паїв) в натурі (на місцевості) зобов'язання сторін припиняються відповідно до чинного законодавства (п. 2.3 договору).

Додатками до договору, які є його невід'ємними частинами, є: 1) план або схема земельних часток (паїв); 2) акт приймання-передачі земельних часток (паїв) 3) розрахунок розміру орендної плати за земельні частки (паї) 4) розпорядження голови Станично-Луганської районної державної адміністрації від 17 травня 2016 року №129.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам сторін, суд виходить з наступного.

За своєю правовою природою, договір оренди земельних часток (паїв) №2, укладений між Станично-Луганською районною державною адміністрацією (орендодавець) та Приватним акціонерним товариством сільськогосподарська виробнича фірма "Агротон" (орандар), є правочином.

Згідно частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України, підставами недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами (стороною) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України.

Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до частини 1, 2 статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень визначених цим кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власністю або надання їх у користування.

Згідно ст.80 Земельного кодексу України, суб'єктами права власності на землю є громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органами місцевого самоврядування - на землі комунальної власності; держава яка реалізує це право через відповідні органи державної влади; - на землі державної власності.

Відповідно до ст.17 Земельного кодексу України до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить, зокрема, розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом

Згідно із ч.3 ст.122 Земельного кодексу України районній державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті у власність або користування у межах сіл, селищ, міст районного значення дляв сіх потреб та за межами населених пунктів для ведення водного господарства, будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі, тощо) з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті, індивідуального дачного будівництва.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності відповідно до ст.124 Земельного кодексу України,здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст.122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладання договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Указом Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 08.08.1995 №720/95 було передбачено порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям.

Організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі на місцевості із земель, що належать колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариством на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками визначено Законом України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв).

Згідно з пунктом 12 Порядку організації робіт та методики розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) , затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.02.2004 №122 (далі-Порядок), нерозподілені (не витребувані) земельні частки (паї) передаються в розпорядження сільських, селищних, міських рад чи райдержадміністрацій з метою надання їх в оренду.

Відповідно до ст.13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" нерозподілені не витребувані земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмові формі у разі якщо відоме їх місцезнаходження.

З викладеного вбачається, що нерозподілені (не витребувані) земельні ділянки не є землями державної чи комунальної власності, а перебувають лише у розпорядженні відповідних рад та адміністрацій, а відтак надання таких ділянок у користування здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування відповідно до наданих їм повноважень до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку.

При цьому, власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження.

В матеріалах справи відсутні докази повідомлення власників земельних часток (паїв) про розподіл таких земельних ділянок.

Наразі про перевищення своїх повноважень органом державної влади також свідчить зміст Перехідних положень Закону України "Про оренду землі", щодо права громадян - власників сертифікатів на право на земельну ділянку (пай) до виділення їм у натурі (на місцевості) земельних ділянок на укладання договорів оренди земель сільськогосподарського призначення, місце розташування яких визначається з урахуванням вимог раціональної організації території і компактності землекористування, відповідно до цих сертифікатів з дотриманням вимог цього Кодексу.

Після виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) договір оренди землі переукладається відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що ї раніше укладений, і може буди змінений лише за згодою сторін. Припинення дії договору оренди допускається лише у випадках визначених цим Законом.

Отже сертифікат на право на земельну ділянку частку (пай) прирівняні до правовстановлюючих документів та засвідчують право власників таких сертифікатів які взяли участь у розподілі земельних часток, самостійно володіти, користуватися та розпоряджатися земельною часткою (паєм), що узгоджується з положеннями п.3 Указу Президента України № 1529/99 від 03.02.1999 "Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки".

Як вбачається з матеріалів справи, Станично-Луганська районна державна адміністрація в розпорядженні від 17 травня 2016 року №129 вирішила передати відповідачу в оренду номера паїв згідно схеми розподілу земель КСП «Герасимівське»: НОМЕР_19-11,47 га, НОМЕР_10-8,07 га, НОМЕР_13-7,61 га, НОМЕР_20-8,44 га, НОМЕР_21 - 6,63 га, НОМЕР_22 - 8,46 га, НОМЕР_23 - 9,18 га, НОМЕР_24 - 6,64 га, НОМЕР_25-10,55 га, НОМЕР_12 - 7,03 га, НОМЕР_14 - 5,46 га, НОМЕР_26-7,16 га, НОМЕР_27 - 11,36 га, НОМЕР_15 - 6,40 га, НОМЕР_11-6,56 га, НОМЕР_28 - 9,42 га, НОМЕР_30 - 6,18 га як нерозподілені (незапитані) земельні частки (паї) реформованого КСП «Герасимівське» Гарасимівської сільської ради

Загальна площа невитребуваних земельних часток (паїв) вказаних у розпорядженні складає 136,6209 га.

У статті 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" міститься імперативний припис, яким надаються розпорядження щодо передачі в оренду не витребуваних земельних ділянок лише до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку.

Як свідчать матеріали справи, у відповідності до розпорядження голови Станично-Луганської районної державної адміністрації №129 від 17.05.2016 та укладеного між сторонами договору, були передані в оренду як невитребувані земельні частки/паї на загальну площу 136,6209 га., з яких на час укладення договору частина громадян-власників, в кількості 9 осіб із 17 зазначених в розпорядженні невитребуваних земельних паїв (в додатку №1 до договору), вже оформили своє право власності, отримавши державні акти на право власності на земельні ділянки. Зазначене підтверджується даними, наданими відділом Держгеокадастру у Станично-Луганському районі Луганської області в листі №22-12-0.27-276/112-17 від 14.08.2017 та Луганської місцевою прокуратурою, а також долученими копіями державних актів (а.с. 21; 23-34; 141-146).

Зокрема, оформили свої права приватної власності на землю наступні громадяни:

1) пай № НОМЕР_16 - площею 7,16 га - гр. ОСОБА_3 (державний акт на право приватної власності на землю НОМЕР_1 від 21.01.2002) (а.с.23);

2) пай №1 - площею 6,18 га - гр. ОСОБА_4 (державний акт на право приватної власності на землю НОМЕР_2 від 21.01.2002) (а.с.24);

3) пай НОМЕР_15 - площею 6,40 га - гр. ОСОБА_2 (державний акт на право приватної власності на землю НОМЕР_3 від 21.01.2002) (а.с.25);

4) пай НОМЕР_14 - площею 5,46 га - гр. ОСОБА_5 (державний акт на право приватної власності на землю НОМЕР_4 від 21.01.2002) (а.с.26);

5) пай НОМЕР_13 - площею 7,61 га - гр. ОСОБА_6 (державний акт на право приватної власності на землю НОМЕР_5 від 21.01.2002) (а.с.27);

6) пай НОМЕР_21 - площею 6,63 га - гр. ОСОБА_7 (державний акт на право приватної власності на землю НОМЕР_6 від 21.01.2002) (а.с.28);

7) пай НОМЕР_12 - площею 7,03 га - гр.ОСОБА_8 (державний акт на право приватної власності на землю НОМЕР_7 від 21.01.2002) (а.с.29);

8) пай НОМЕР_11 - площею 6,56 га - гр. ОСОБА_9 (державний акт на право приватної власності на землю НОМЕР_8 від 21.01.2002) (а.с.30);

9) пай НОМЕР_10 - площею 8,07 га - гр. ОСОБА_10 (державний акт на право приватної власності на землю НОМЕР_9 від 21.01.2002) (а.с.31).

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що райдержадміністрація, приймаючи розпорядження №129 від 17.05.2016 та укладаючи з відповідачем оспорюваний договір оренди, перевищила свої повноваження.

Зокрема, в порушення вимог Земельного кодексу України, ст.13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" райдержадміністрація розпорядилася земельними ділянками загальною площею 136,6209 га в умовних кадастрових гектарах, рілля (що відповідало наведеному в розпорядженні та додатку до договору переліку земельних паїв), частина з яких на час укладення договору вже не відносилася до невитребуваних, оскільки на них громадянами були оформлені права власності, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями державних актів громадян про право власності на земельні ділянки, а отже не могли й бути предметом оспорюваного договору.

Стаття 13 зазначеного вище Закону встановлює право відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної адміністрації на підставі своїх рішень передавати в оренду саме невитребувані земельні ділянки і саме на підставі договору оренди земельної ділянки.

При цьому, нерозподілені (не витребувані) земельні ділянки не є землями державної чи комунальної власності, а перебувають лише у розпорядженні відповідних рад та адміністрацій, а відтак надання таких ділянок у користування здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування відповідно до наданих їм повноважень до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку.

В даному випадку, райдержадміністрація могла розпорядитися саме земельними ділянками, які не було витребувано, шляхом укладання саме договору оренди землі, (як зазначено у ст.13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", а не земельними паями (право на розпорядженнями якими у неї взагалі відсутнє) шляхом підписання договору оренди земельних часток (паїв).

Зазначене свідчить про те, що прийнявши зазначене розпорядження та уклавши оспорюваний договір, сторонами не з'ясовувалось питання можливості передання в оренду вказаних земельних ділянок як невитребуваних земельних часток (паїв).

Відповідні зміни до договору, з метою приведення його умов у відповідність до вимог ст.13 вказаного Закону, у зв'язку із оформленням прав власності на земельні ділянки частиною громадян (що зокрема, вплинуло на зменшення кількісного переліку не витребуваних земельних часток, які могли б бути надані та перебувати в оренді, а також на загальну площу таких невитребуваних земельних ділянок) сторонами також не вносилися.

Суд також звертає увагу на те, що положеннями Закону України "Про землеустрій" визначено правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою, які спрямовані на регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування.

У статті 25 вказаного Закону зазначено, що документація із землеустрою розробляється і вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації.

Технічна документація із землеустрою - сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутній дозвіл Станично-Луганської районної державної адміністрації на виготовлення та затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж не витребуваних земельних ділянок в натурі (на місцевості), що були передані в оренду відповідачу.

Матеріали справи свідчать про те, що акт встановлення меж невитребуваних земельних ділянок, що передані в оренду відповідачу не розроблявся, кадастровий план на невитребувані земельні ділянки загальною площею 136,6209 га також не складався. В додатках до договору наявна лише схема-розміщення тимчасово-незапитаних земельних часток (паїв) (а.с.158) та розрахунок орендної плати за земельні частки (паї) ( а.с.17).

Відповідач у відзиві зазначає про те, що згідно даних Гарасимівської сільської ради, проект організації території земельних часток (паїв) колишнього КСП «Гарасимівське» розроблявся Обласним центром впровадження «Агроцентрнаука» у 2000 році з виготовленням відповідних графічних матеріалів. Однак, на підтвердження вказаних доводів належних доказів не долучено.

Натомість матеріали справи свідчать про прийняття відповідного розпорядження про надання в оренду не витребуваних земельних часток (паїв) за відсутності розробленого проекту організації території.

Враховуючи зазначене, суд зауважує про те, що у разі передачі в оренду земельних ділянок без затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок чи технічної документації із землеустрою із встановленням меж земельних ділянок в натурі на місцевості, такі об'єкти оренди є невизначеними, неможливо достовірно встановити їх площу, межі і місце розташування на місцевості.

Враховуючи встановлені у справі обставини щодо прийняття відповідачем-1 спірного розпорядження та укладання спірного договору за відсутності відповідних текстових, графічних матеріалів та без визначення місця розташування земельних ділянок, їх розміру, та з перевищенням повноважень наданих відповідачу - 1 приписами ст.13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", суд дійшов висновку про незаконність дій відповідача-1, що тягне за собою визнання їх недійсними.

Судом враховується правова позиція Верховного Суду України, викладена у постанові № 3-553гс15(911/3396/14) від 30.09.2015, згідно якої самостійний позов про визнання незаконними та скасування рішень органів місцевого самоврядування про передачу земельних ділянок дійсно не виконує функції захисту прав особи, оскільки не впливає на права та обов'язки сторін таких правовідносин у зв'язку з тим, що дія цих ненормативних актів вичерпується фактом їх виконання, що, однак, не виключає можливості оскарження зазначених актів у комплексному поєднанні із вимогами про визнання недійсними правовстановлюючих документів, виданих на підставі цих оскаржуваних актів, що і має місце у даній справі, яка розглядається.

Разом з тим, суд не може погодитися із доводами прокурора в частині підстави для визнання спірного договору оренди земельних часток (паїв) недійсним факт непроведення нормативної грошової оцінки у встановленому законодавством порядку, із застосуванням положень ч.1 п. 289.1 ст. 289 ПК України та ч.1 ст. 13 Закону України "Про оцінку земель", вважає їх помилковими, оскільки наведені норми регулюють питання встановлення орендної плати за земельні ділянки саме державної та комунальної власності, до яких спірні земельні частки (паї) не відносяться.

З огляду на наведене, розпорядження голови Станично-Луганської районної державної адміністрації від 17 травня 2016 року №129 "Про передачу в оренду незапитаних земельних часток (паїв) Приватному акціонерному товариству сільськогосподарській виробничій фірмі "Агротон" та укладений між сторонами договір оренди земельних часток (паїв) №2 від 01 червня 2016 року підлягає визнанню недійсними на підставі ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України.

Господарський суд також зазначає, що відповідно до приписів ст.236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 01.07.2015 у справі №3-195гс15, частиною 3 ст.207 Господарського кодексу України передбачено, що господарське зобов'язання, визнане судом недійсним, також вважається недійсним з моменту його виникнення. Якщо ж за змістом зобов'язання воно може бути припинено лише на майбутнє, таке зобов'язання визнається недійсним з моменту його виникнення і припиняється на майбутнє, а не з моменту укладення.

При цьому суд враховує, що оскільки зобов'язання за договором оренди може бути припинено лише на майбутнє, в зв'язку з неможливістю повернення одержаного за ним, то спірний договір підлягає визнанню недійсним з припиненням зобов'язань за ним лише на майбутнє, що відповідає також п. 2.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними".

У зв'язку із визнанням договору оренди недійсним, вимога про зобов'язання Приватне акціонерне товариство сільськогосподарську виробничу фірму "Агротон" повернути Станично-Луганській районній державній адміністрації, як розпоряднику майна, земельні ділянки, що передані йому згідно договору оренди земельних часток (паїв) №2 від 01.06.2016 року, також підлягає задоволенню.

Відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору в сумі 4800 грн 00 коп. слід покласти на відповідачів.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов першого заступника керівника Луганської місцевої прокуратури №2 поданий в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області до відповідачів - Станично-Луганської районної державної адміністрації та Приватного акціонерного товариства сільськогосподарська виробнича фірма "Агротон", задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним розпорядження голови Станично-Луганської районної державної адміністрації від 17 травня 2016 року №129 "Про передачу в оренду незапитаних земельних часток (паїв) Приватному акціонерному товариству сільськогосподарській виробничій фірмі "Агротон".

3. Визнати недійсним договір оренди земельних часток (паїв) №2 від 01 червня 2016 року, укладений між Станично-Луганською районною державною адміністрацією та Приватним акціонерним товариством сільськогосподарською виробничою фірмою "Агротон", зареєстрований у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Гарасимівської сільської ради за №1 від 10.06.2016 року. Припинити зобов'язання за договором на майбутнє.

4. Зобов'язати Приватне акціонерне товариство сільськогосподарська виробнича фірма "Агротон" (м.Сєвєродонецьк Луганської області, проспект Гвардійський, буд.10Б, офіс 12, ідентифікаційний код 30280120) повернути Станично-Луганській районній державній адміністрації (смт. Станиця Луганська, Луганська область, вул. Центральна, 25, ідентифікаційний код 20188543) шляхом складання акту прийому-передачі незапитувані земельні частки (паї) - рілля, загальною площею 136,6209 га, що були передані йому згідно договору оренди земельних часток (паїв) №2 від 01.06.2016 року.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Стягнути зі Станично-Луганської районної державної адміністрації (смт. Станиця Луганська, Луганська область, вул. Центральна, 25, ідентифікаційний код 20188543) на користь Прокуратури Луганської області (м.Сєвєродонецьк Луганської області, вул.Богдана Ліщини, б.27, ідентифікаційний код 02909921) витрати зі сплати судового збору в сумі 2400 грн 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

6. Стягнути з Приватного акціонерного товариства сільськогосподарська виробнича фірма "Агротон" (м.Сєвєродонецьк Луганської області, проспект Гвардійський, буд.10Б, офіс 12, ідентифікаційний код 30280120) на користь Прокуратури Луганської області (м.Сєвєродонецьк Луганської області, вул.Богдана Ліщини, б.27, ідентифікаційний код 02909921) витрати зі сплати судового збору в сумі 2400 грн 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку встановленого для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 03.10.2017.

Суддя О.В. Драгнєвіч