ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

22 вересня 2017 р. Справа № 902/813/17

Господарський суд Вінницької області у складі судді Матвійчука Василя Васильовича розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Джерело»

(вул. Стеценка, 3, м. Вінниця, 21001)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал-Трейд-Груп ЛТД»

(вул. Марії Литвиненко-Вольгемут, 31/А, м. Вінниця, 21018)

про стягнення 38 932,64 грн.

за участю секретаря судового засідання Жиляк С.І.,

представників сторін:

позивача: ОСОБА_1 за довіреністю № 06/17-1 від 09.06.2017р.;

відповідача : не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Джерело» звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал-Трейд-Груп ЛТД» заборгованості в загальному розмірі 38 932,64 грн., з яких: 29 000,00 грн. основний борг, 1932,64 грн. пеня та 8000,00 грн. штраф.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобовязань за договором поставки нафтопродуктів № 1 від 18.05.2017 р. в частині проведення розрахунків за поставлений товар.

Ухвалою суду від 04.09.2017 р. за вказаним позовом порушено провадження у справі № 902/813/17 з призначення до розгляду в судовому засіданні на 22.09.2017 р. та зобов'язано сторін надати суду докази необхідні для вирішення спору в даній справі.

На визначену судом дату зявився представник позивача, який позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач правом участі в судовому засіданні не скористався, пояснень щодо обставин викладених в позові та визначених судом документів не надав. Про причини неявки суду не повідомив. При цьому суд зважає, що відповідач завчасно та належним чином повідомлений про розгляд справи в суді, оскільки ухвала про порушення провадження у справі від 04.09.2017р. отримана останнім 08.09.2017р., про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення № 5400 від 13.09.2017р.

Суд констатує, що відповідачем не подано жодного клопотання, заяви, телеграми, в тому рахунку і щодо перенесення розгляду справи, її відкладення чи неможливості забезпечити участь в судовому засіданні свого представника.

Беручи до уваги той факт, що неявка в засідання суду сторін або їх представників, належним чином та відповідно до законодавства повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними у ній матеріалами, відповідно до приписів ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про час і місце розгляду судової справи і забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Перевіривши доводи представника позивача поданими доказами, дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.

18 травня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Джерело» (позивач, за договором Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал-Трейд-Груп ЛТД» (відповідач, за договором Покупець) укладено договір поставки нафтопродуктів № 1 . (надалі Договір) (а.с.23-25)

Протягом строку дії цього Договору Постачальник зобовязується передавати Покупцю у власність нафтопродукти (надалі Товар), а Покупець приймати та оплачувати їх на умовах, викладених у Договорі. (п. 1.1. Договору)

Найменування, кількість та ціна Товару погоджуються Сторонами та зазначаються в накладних, рахунках-фактурах чи інших документах на Товар, які оформлюються на кожну окрему партію Товару і є невідємними частинами цього Договору. (п. 1.2. Договору)

Якість Товару, який поставляється, повинна відповідати діючим ДСТУ і на вимогу Покупця, супроводжуватись паспортами якості та сертифікатами відповідності заводу-виробника. (п. 1.4. Договору)

Товар поставляється погодженими партіями відповідно до письмової заявки Покупця. Поставка Товару підтверджується видатковими накладними та Товар, підписаними представниками обох Сторін. (п. 2.1. Договору)

Постачальник організовує доставку та включає вартість доставки, відвантаження та завантаження Товару у загальну вартість Товару. (п. 2.3. Договору)

Загальна ціна цього Договору визначається кількістю отриманого та оплаченого Товару Покупцем протягом всього строку дії Договору. Вартість кожної окремої партії Товару визначається Постачальником в рахунках-фактурах та накладних документах. (п. 4.1. Договору)

Покупець зобовязується оплатити повну вартість партії в розмірі 100% (в тому числі ПДВ) за Товар в сумі, відображеній в рахунках-фактурах наданих Постачальником, до дати відвантаження Товару. (п. 4.2. Договору)

Датою оплати вважається дата зарахування грошових коштів банківською установою на банківський рахунок Постачальника. (п. 4.4. Договору)

Цей Договір набирає чинності з дати його укладення та діє до 31 грудня 2017 року, а в частині розрахунків до їх повного проведення. (п. 7.1. Договору)

На виконання взятих на себе зобовязань за Договором, позивач, за видатковими накладними № TU-000000001 та № TU-000000001 від 24.05.2017 р. поставив, а відповідач отримав обумовлений Сторонами товар загальною вартістю 305 562,02 грн.. (а.с. 26)

При цьому суд зважає, що в матеріалах справи відсутні будь-які претензії відповідача щодо якості товару.

Як встановлено судом, відповідач зобовязання за Договором виконав частково в сумі 276 562,02 грн. та з порушення строків, визначених Договором. Так останнім, до дати поставки Товару проведено оплату в сумі 245 562,02 грн. В подальшому, в період з 26.05.2017р. по 06.07.2017р. відповідачем оплачено Товар на суму 31 000 грн. Неоплаченим залишився Товар на суму 29 000,00 грн.

Неналежне виконання відповідачем зобовязань за Договором і стало підставою для звернення позивача з позовом до суду про стягнення основного боргу та нарахування штрафних санкцій.

З врахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як зазначено в ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Дії позивача по передачі товару та дії відповідача по прийняттю вказаного товару, за визначеною ціною свідчать про те, що у боржника (відповідача) виникло зобовязання по оплаті отриманого товару.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Матеріали справи підтверджують невиконання відповідачем договірних зобов'язань щодо проведення розрахунків за Товар у встановлений Договором строк.

Виходячи з встановлених обставин справи та наведених вище законодавчих приписів, позивачем правомірно заявлено до стягнення 29 000,00 грн. боргу.

Поряд з цим, за порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань, позивачем заявлено до стягнення 1932,64 грн. пені та 8000,00 грн. штрафу.

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов'язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до п.3 ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України та ст. 230 Господарського кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

Згідно ч.1 ст.550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Стаття 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Одним із видів господарських санкцій, які відповідно до статті 217 ГК України можуть застосовуватися у сфері господарювання, є штрафні санкції, що можуть застосовуватися у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня) відповідно до умов договору між сторонами.

Відповідно до 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Пунктом 5.4. Договору визначено, що у разі прострочення строків оплати за Товар, Покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Відповідно до 5.5. Договору у разі прострочення строків оплати за Товар на строк більше 10 (десяти) календарних днів Покупець додатково сплачує штраф у розмірі 20% (двадцять) відсотків від суми заборгованості.

Таким чином суд вважає, що вимоги щодо стягнення пені та штрафу є правомірними, оскільки відповідають умовам укладеного договору та чинному законодавству.

Перевіривши за допомогою системи «ЛІГА ЗАКОН» правильність проведеного позивачем розрахунку пені судом виявлено помилку в періодах нарахування, оскільки останнім в період прострочення враховано дати платежів. Разом з тим, вказана помилка не вплинула на загальну суму пені, що підлягає стягненню з відповідача. Відтак, дана вимога підлягає задоволенню в повному обсязі.

Розглядаючи вимоги позивача про стягнення 8000,00 грн. штрафу 20% судом встановлено, що обраховано штраф арифметично вірно, відтак зазначена вимога підлягає задоволенню в повному обсязі.

Як визначає ст.32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обовязковим.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Всупереч наведеним вище нормам та вимогам ухвали суду відповідач не подав до суду жодних доказів в спростування позовних вимог позивача. Заперечення останнього спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.43, 32, 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85, 115 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал-Трейд-Груп ЛТД» (вул. Марії Литвиненко-Вольгемут, 31/А, м. Вінниця, 21018, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Джерело» (вул. Стеценка, 3, м. Вінниця, 21001, ) 29 000 (двадцять девять тисяч) грн. 00 коп. - основного боргу; 8000 (вісім тисяч) грн. 00 коп. штрафу; 1 932 (одну тисячу девятсот тридцять дві) грн. 64 коп. пені та 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. - витрат зі сплати судового збору .

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Копію рішення направити відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 26 вересня 2017 р.

Суддя Матвійчук В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - відповідачу (вул. Марії Литвиненко-Вольгемут, 31/А, м. Вінниця, 21018)