ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2017 р. Справа № 911/2358/17

Господарський суд Київської області у складі судді Янюк О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Комунального підприємства «Виробниче управління житлово-комунального господарства 1», м.Узин Київської області

до 1) Узинської міської державної нотаріальної контори Головного управління юстиції в Київської області Міністерства юстиції України;

2) Головного територіального управління юстиції в Київській області

про стягнення 8 951,09 грн.

За участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність №5-Д від 18.08.2017);

від відповідача-1: не з'явився;

від відповідача -2: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

03.08.2017 Комунальне підприємсто «Виробниче управління житлово-комунального господарства 1» (далі позивач, КП «ВУЖКГ-1») звернулось до Господарського суду Київської області (далі суд) із позовною заявою до Узинської міської державної нотаріальної контори Головного управління юстиції в Київської області Міністерства юстиції України (далі відповідач-1, Узинська МДНК) та Головного територіального управління юстиції в Київській області (далі відповідач-2, ГТУЮ в Київській області) про стягнення 8 951,09грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача-1 судовий збір 1 600,00грн.

У позовній заяві вказує на порушення відповідачем-1 умов Договору №24 від 03.09.2007 у частині виконання зобов'язань з оплати одержаної теплової енергії за період з 01.10.2016 по 30.04.2017, у зв'язку з чим у останнього виникла заявлена до стягнення сума заборгованості.

04.08.2017 ухвалою суду порушено провадження у справі та у порядку ст. 65 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) зобов'язано сторін надати суду докази, необхідні для вирішення спору.

На підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладався. Черговий розгляд справи призначений на 25.09.2017.

Відповідачі явку своїх повноважних представників у судове засідання не забезпечили, про причини неявки суд не повідомили. Так, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання вимог ч. 1 ст. 64 та ст. 87 ГПК України. У разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомлену суду стороною, а у разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом (п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»). За таких обставин, суд вважає відповідачів належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи (а.с. 33-34, 52-59).

Процесуальним правом, передбаченим ст. 59 ГПК України, відповідач-1 не скористався та відзиву на позов не надав.

До того ж, явка обов'язковою судом не визнавалась, а тому, ураховуючи, що явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору. За таких обставин, суд визнав за можливе розглянути справу у відсутність представників відповідачів на підставі ст. 75 ГПК України за наявними у справі матеріалами.

Під час судового засідання представник позивача підтримав позовні вимоги та надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача-2 проти позову заперечував, про що зазначив у відзиві на позовну заяву (а.с. 42-45), зокрема, зазначив, що Узинська МДНК станом на 2007 рік не була розпорядником бюджетних коштів, а відтак остання не мала права укладати Договір №24 від 03.09.2007, а тому він є нікчемним.

На підставі ст. 85 ГПК України у судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, судом встановлені наступні обставини.

03.09.2007 КП «ВУЖКГ-1» (за договором теплопостачальна організація) та Узинською МДНК (за договором споживач) було підписано договір №24 від 03.09.2007 (далі Договір) відповідно до умов якого, теплопостачальна організація бере на себе зобовязання постачати споживачеві теплову енергію в потрібних йому обсягах, а споживач зобовязується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим Договором та у відповідності до «Правил користування тепловою енергією» та «Правил експлуатації систем теплопостачання комунальної енергетики України» (розділ 1 Договору, а.с. 7-10).

Розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводиться виключно в грошовій формі відповідно до установлених тарифів (розрахунків). Розрахунковим періодом є місяць , датою закінчення якого є двадцяте число поточного місяця (пп. 7.1, 7.3 Договору).

Договір набирає чинності з дня його підписання та діє до 03.09.2008, крім зобов'язань споживача по сплаті за вже спожиту теплову енергію (п.11.1, 11.3 Договору)

Крім того, п. 11.5 Договору передбачено, що Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде заявлено однією із сторін.

Як зазначає позивач у позовній заяві, на виконання умов Договору у період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року тепловою організацією була відпущена (поставлена) споживачу теплова енергія на загальну суму 8 951,09грн.

Проте, як вбачається із наданих позивачем актів здачі прийняття робіт теплову енергію позивачем було поставлено на суму 7 016,87грн, а саме, за актом: №ОУ-0000353 від 28.03.2017 на суму 882,01грн; №ОУ-0000235 від лютого 2017 року на суму 2 140,52грн; №ОУ-0000102 від 26.01.2017 на суму 2 198,85грн та №ОУ-0004225 від грудня 2016 року на суму 1 795,49грн (а.с.19-22). Зазначені акти підписані обома сторонами без зауважень.

Таким чином, у звязку із неналежним виконанням відповідачем-1 умов Договору в частині оплати, у останнього виникла заборгованість, яка у добровільному порядку ним оплачена не була. Зазначене і стало підставою для звернення позивача із відповідним позовом до суду.

Підсумовуючи викладене, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Правовідносини у сфері теплопостачання регулюються положеннями ЦК України, ГК України, а також положеннями спеціальних нормативно-правових актів.

Згідно із ч. 1 ст. 1 Закону України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 №2633-IV (далі Закон №2633-IV), теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об'єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-IV (далі Закон №1875-IV) комунальними послугами є результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби, зокрема, юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням.

Згідно з ч. 2 ст.19 Законом №1875-IV, учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Відповідно до ст. 24 Закону №2633-IV, споживач зобовязаний своєчасно укладати договір з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Як вбачається із матеріалів справи Договір був підписаний КП «ВУЖКГ-1» та Узинською МДНК, яка є споживачем та, яка відповідно до Закону, зобовязана була укласти Договір на постачання теплової енергії. Доказів протилежного суду сторонами надано не було.

Відтак, судом не береться до уваги твердження відповідача-2 про те, що Узинська МДНК не мала права укладати зазначений Договір, оскільки вона у 2007 не була розпорядником коштів, так як остання є безпосереднім споживачем комунальних послуг, а тому, відповідно до ч. 2 ст. 20 Закону №1875-IV зобовязана укласти відповідний договір та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені, зокрема, законом. Крім того, факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд України у постанові від 20.04.2016 № 6-2951цс15).

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст. 526, 625 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Аналогічне положення стосовно господарських зобов'язань міститься у ст. 193 ГК України.

Як вбачається із позовних вимог КП «ВУЖКГ-1», останній просить стягнути з відповідача-1 заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 8 951,09грн.

Проте, позивачем виконувались прийняті на себе зобов'язання за Договором лише на суму 7 016,87грн. що підтверджується актами здачі прийняття робіт №ОУ-0000353 від 28.03.2017 на суму 882,01грн, №ОУ-0000235 від лютого 2017 року на суму 2 140,52грн, №ОУ-0000102 від 26.01.2017 на суму 2 198,85грн та №ОУ-0004225 від грудня 2016 року на суму 1 795,49грн (а.с.19-22). Претензій щодо кількості або якості відпущеної теплової енергії від відповідача-1 не надходило. Разом з цим, відпуск теплової енергії на суму 1 934,22грн (1934,22=8 951,09-7 016,87грн) у період з жовтня по листопад 2016 року та квітень 2017 року позивачем не доведено та жодними доказами не підтверджено.

Таким чином, вартість теплової енергії за період з грудня 2016 року по березень 2017 року Узинською МДНК не оплачена, через що у останньої перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 7 016,87грн, яка підлягає стягненню з відповідача-1.

Щодо доводів відповідача-2 про те, що між позивачем та відповідачем-1 не укладались додаткові угоди щодо пролонгації Договору суд зазначає наступне.

Як зазначено у Договорі, останній вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде заявлено однією із сторін (п. 11.5 Договору). Доказів щодо припинення дії Договору на підставі п.11.5 Договору суду сторонами надано не було.

Відтак, підсумовуючи викладене та ураховуючи те, що своєчасне внесення платежів за отриману теплову енергію є одним з основних обов'язків відповідача-1, належне виконання якого вимагається законом та Договором, а також те, що доказів внесення плати відповідачем-1 суду не надано, суд дійшов висновку, що основна заборгованість відповідача у розмірі 7 016,87грн (за період з грудня 2016 року по березень 2017 року) є обґрунтованою та підлягає стягненню з останнього.

Крім того, під час розгляду справи судом встановлено, що позивачем заявлені позовні вимоги лише до Узинської МДНК, яка є самостійною юридичною особою, а тому в порядку ст. 80 ГПК України суд вважає за необхідне припинити провадження відносно ГТУЮ в Київській області у звязку із відсутністю вимог до останнього (відсутність предмету спору).

На підставі ст. 49 ГПК України при частковому задоволенні позову судові витрати покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 75, 80, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області (09161, Київська обл., Білоцерківський район, м.Узин, вул. Лесі Українки, 72а, ідентифікаційний код 26130013) на користь Комунального підприємства «Виробниче управління житлово-комунального господарства-1» (09161, Київська обл., Білоцерківський район, м.Узин, вул. Лесі Українки, 20 а, ідентифікаційний код 35088890) 7 016,87грн (сім тисяч шістнадцять грн 87 коп) заборгованості, 1 254,26грн (одна тисяча двісті пятдесят чотири грн 26 коп) судового збору.

3.В іншій частині позовних вимог відмовити.

4.Припинити провадження у справі в частині позовних вимог до Головного територіального управління юстиції в Київській області.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя О.С. Янюк

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 27.09.2017.