ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2017 року Справа № 904/6407/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Вечірка І.О. (доповідач)

суддів: Іванова О.Г., Чимбар Л.О.

секретар: Логвіненко І.Г.

за участю:

від відповідача: Василишин Р.М., довіреність № б/н від 10.07.2017 р.;

позивач та треті особи в судове засідання не з'явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 12.07.2017 року

у справі № 904/6407/17

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Одеса

до Громадської організації "Всеукраїнське товариство "Кожен спроможен", м. Дніпро

треті особи ОСОБА_3, м. Дніпро;

ОСОБА_4, м. Дніпро

про захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 12.07.2017 року у справі № 904/6407/17 (суддя - Золотарьова Я.С.) відмовлено в задоволенні позовних вимог Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Громадської організації "Всеукраїнське товариство "Кожен спроможен" про захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації, треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Не погодившись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 12.07.2017 року, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на те, що:

- ФОП ОСОБА_2 є продавцем спірного товару та користувачем торговельної марки "Цитрус гаджети та аксесуари". Розповсюджена відповідачем інформація стосується саме ФОП ОСОБА_2 як продавця товару та особи, яка здійснює господарську діяльність з використання торговельної марки "Цитрус";

- у відеороліку чітко зазначається адреса здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_2, де проводився відеозапис, а саме - м. Дніпро, вул. Міронова, 1. Також, у відеороліку "Цитрус. Очередная ложь. Часть 2" зазначаються суб'єкти господарювання, які здійснюють діяльність в магазині - ФОП ОСОБА_2 та ТОВ "Померанч";

- розповсюджена інформація вводить споживачів в оману щодо якості товару, що реалізується не лише у магазині "Цитрус", що розташований за адресою: м. Дніпро, Європейська площа, 1, а й взагалі по всій мережі магазинів "Цитрус", знижує довіру до торгової марки "Цитрус гаджети та аксесуари", ганьбить ділову репутацію позивача, знижує оцінку його підприємницької діяльності в очах учасників суспільних відносин;

- рішення господарського суду прийнято з порушенням норм матеріального права, а висновки суду, які стали підставою для відмови у задоволенні позовних вимог є передчасними та такими, що не відповідають дійсності.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02.08.2017 року колегією суддів у складі: головуючий суддя - Вечірко І.О., судді - Дармін М.О., Іванов О.Г. апеляційну скаргу прийнято до розгляду та призначено в судовому засіданні на 30.08.2017 року.

Розпорядженням керівника апарату суду № 1552/17 від 30.08.2017 року призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів у зв'язку із перебуванням у відпустці судді Дарміна М.О.

Автоматичною системою документообігу визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Вечірко І.О., судді - Іванов О.Г., Чимбар Л.О.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.08.2017 року розгляд справи відкладено на 18.09.2017 року.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу та його представник в судовому засіданні 18.09.2017 року проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги, оскаржуване рішення залишити без змін.

Особа, яка подала апеляційну скаргу та треті особи наданими їм процесуальними правами не скористались та не забезпечили явку в судове засідання свого повноважного представника, хоча про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Беручи до уваги, що неявка в судове засідання особи, яка подала апеляційну скаргу та третіх осіб не перешкоджає перегляду справи по суті, матеріали справи є достатніми для розгляду апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про перегляд справи за відсутності вказаних осіб.

Заслухавши пояснення представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, колегія суддів апеляційного господарського суду приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Розглядаючи апеляційну скаргу суд апеляційної інстанції встановив наступне.

06.06.2017 року до господарського суду Дніпропетровської області від Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 надійшла позовна заява до Громадської організації "Всеукраїнське товариство "Кожен спроможен" про захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 07.06.2017 року вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та призначено в судовому засіданні на 27.06.2017 року.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 27.06.2017 року залучено до участі в справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_3. Залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_4. Розгляд справи відкладено на 12.07.2017 року.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 12.07.2017 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Оскаржуване рішення мотивовано тим, що:

- позивач має невиключне право на використання торговельної марки, що належить ТОВ "Померанч", тобто на час дії субліцензійного договору володіє майновими правами інтелектуальної власності на торговельну марку. Немайнові права за цим договором ФОП ОСОБА_2 не передавались;

- інформація, яка була викладена журналістом відповідача у відеороліках "ЦИТРУС ВНЕ ЗАКОНА" та "ЦИТРУС. ОЧЕРЕДНАЯ ЛОЖЬ. ЧАСТЬ 2" про спростування якої просить позивач, не стосується позивача та не порушує його особистих немайнових прав;

- вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

При з'ясуванні законності та обґрунтованості прийнятого місцевим господарським судом рішення апеляційний господарський суд враховує наступне.

Звертаючись із позовною заявою позивач просив суд:

- визнати інформацію, розміщену у відеороліку "ЦИТРУС ВНЕ ЗАКОНА", поширену в мережі Інтернет на відеохостінгу You Tube, а також в соціальній мережі vk.com, а саме: "на всех товарах этого производителя должна присутствовать наклеечка, которую затираешь монеточкой, вбиваешь на сайте производителя номер и получаешь фальсификат это или нет. Это фальсификат. 100% Вам это говорю. "Вы продали человеку не качественный товар. Фальсификат."; "У меня есть две независимые экспертизы, которые показывают, что вы торгуете товарами, которые были ранее в потреблении, в воде, вскрывались и т.д."; "Наша редакция постоянно получает жалобы на некачественный товар и на невыполнение законных прав потребителей магазина "Цитрус", "Обожаю получать письма от недовольных клиентов. У меня их столько...!!!"; "сертификат не имеет никакой юридической силы...", а також інформацію, розміщену у відеоролику "ЦИТРУС. ОЧЕРЕДНАЯ ЛОЖЬ. ЧАСТЬ 2", поширену в мережі Інтернет на відоехостінгу You Tube , а також в соціальній мережі vk.com 20 січня 2017 року, а саме: "два месяца нам никто не ответил, не по нашему запросу, что мы готовы судиться, не ответили по экспертизе, никто её так и не провёл, клиенту никто не позвонил" недостовірною, та такою, що порочить ділову репутацію Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2;

- зобов'язати Громадську організацію "Всеукраїнське товариство "Кожен спроможен" видалити відеоролик "ЦИТРУС ВНЕ ЗАКОНА", розповсюджений на відеохостингу You Tube та в соціальній мережі vk.com 18.11.2016 року, а також, відеоролик "ЦИТРУС. ОЧЕРЕДНАЯ ЛОЖЬ. ЧАСТЬ 2", розповсюджений на відеохостингу You Tube та в соціальній мережі vk.com 20.01.2017 року;

- зобов'язати Громадську організацію "Всеукраїнське товариство "Кожен спроможен" протягом 7 днів з дня набрання рішенням законної сили спростувати поширену про Фізичну особу - підприємця ОСОБА_2 недостовірну інформацію, розміщену в мережі Інтернет на відоехостінгу You Tube та в соціальній мережі vk.com, шляхом розміщення на відоехостінгу You Tube та в соціальній мережі vk.com від імені Громадської організації "Всеукраїнське товариство "Кожен спроможен" відеоролику наступного змісту: "інформація, поширена у відеоролику "ЦИТРУС ВНЕ ЗАКОНА" 18.11.2016 року про те що в мережі "Цитрус" здійснюється реалізація 100 % фальсифікованого товару, здійснюється реалізація неякісного товару, інформація щодо наявності у Громадської організації "Всеукраїнське товариство "Кожен спроможен" документів, які підтверджують, що у мережі "Цитрус" реалізуються товари, які були раніше в експлуатації, мають сліди водного, механічного пошкодження, наявності листів споживачів про порушення їх прав магазином "Цитрус", а також інформація про підробку магазином "Цитрус" документів, зокрема сертифікатів якості товару є недостовірною", а також відоеоролику наступного змісту: "інформація, поширена у відеоролику "ЦИТРУС. ОЧЕРЕДНАЯ ЛОЖЬ. ЧАСТЬ 2" 20.01.2017 року, про те що "два месяца нам никто не ответил, не по нашему запросу, что мы готовы судиться, не ответили по экспертизе, никто ее так и не провел, клиенту никто не позвонил"- є недостовірною".

В обґрунтування доводів позовної заяви позивач посилався на те, що 10.11.2016 року споживач - громадянин ОСОБА_5 (третя особа-2) звернувся до ТОВ "Померанч" із проханням провести незалежну експертизу товару - телефону Xiaomi Redmi 3S. Оскільки зазначена заява була подана без розрахункового документу, адміністрація магазину "Цитрус" направила на адресу заявника відповідь про те, що відповідно до частини 11 статті 8 Закону України "Про захист прав споживачів" вимоги споживача розглядаються після пред'явлення споживачем розрахункового документа, а щодо товарів, на які встановлено гарантійний строк, - технічного паспорта чи іншого документа, що його замінює, з позначкою про дату продажу. Поштове відправлення повернулося у зв'язку з закінченням строків зберігання. 18.11.2016 року Громадською організацією "Всеукраїнське товариство "Кожен спроможен" на відеохостінгу You Tube та в соціальній мережі vk.com було розміщено відеорепортаж під назвою "ЦИТРУС ВНЕ ЗАКОНА". Автором вказаного відеорепортажу був журналіст Громадської організації "Всеукраїнське товариство "Кожен спроможне" ОСОБА_3 (третя особа-1). 22.11.2016 року ТОВ "Померанч" направило на адресу відповідача претензію з вимогою вилучення недостовірної інформації про мережу магазинів "Цитрус" та її спростування. 12.01.2017 року на адресу ТОВ "Померанч" від відповідача надійшла відповідь, в якій зазначено, що магазин своєю бездіяльністю спровокував поширення інформації. Також, 20.01.2017 року в мережі Інтернет на відеохостінгу You Tube та в соціальній мережі vk.com відповідачем було розміщено відеорепортаж під назвою "ЦИТРУС. ОЧЕРЕДНАЯ ЛОЖЬ. ЧАСТЬ 2". Зазначений відеоролик є продовженням першого відеоролику та пов'язаний з ним. На думку позивача вказаний відеорепортаж містить недостовірну інформацію, що порочить його ділову репутацію, зокрема: журналіст зазначив "два месяца нам никто не ответил, не по нашему запросу, что мы готовы судиться, не ответили по экспертизе, никто ее так и не провел, клиенту никто не позвонил".

Звертаючись до суду з позовом про захист ділової репутації ФОП ОСОБА_2 вказує, що інформація, яка була поширена відповідачем у відеороликах 18.11.2016 року та 20.01.2017 року на відеохостінгу You Tube та в соціальній мережі vk.com була доведена до невизначеного кола осіб. Розповсюджена інформація вводить споживачів в оману щодо якості товару, що реалізується не тільки у магазині "Цитрус", який розташований за адресою: м. Дніпро, Європейська площа, 1, а й взагалі по всій мережі магазинів "Цитрус", знижує довіру до торгової марки "Цитрус гаджети та аксесуари", ганьбить ділову репутацію позивача, знижує оцінку його підприємницької діяльності в очах учасників суспільних відносин, що і є причиною виникнення цього спору.

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу розміщення відповідачем інформації у відеоролику "ЦИТРУС ВНЕ ЗАКОНА", розповсюдженого на відеохостингу You Tube та в соціальній мережі vk.com 18.11.2016 року, а також, відеоролику "ЦИТРУС. ОЧЕРЕДНАЯ ЛОЖЬ. ЧАСТЬ 2", розповсюдженого на відеохостингу You Tube та в соціальній мережі vk.com 20.01.2017 року.

Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Водночас, статтею 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації.

Відповідно до частини 1 статті 277 Цивільного кодексу України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно із частиною 4 статті 277 Цивільного кодексу України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

В статті 51 Цивільного кодексу України встановлено, що до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Згідно частини 2 статті 34 Господарського кодексу України дискредитацією суб'єкта господарювання є поширення у будь-якій формі неправдивих, неточних або неповних відомостей, пов'язаних із особою чи діяльністю суб'єкта господарювання, які завдали або могли завдати шкоди діловій репутації суб'єкта господарювання.

Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, а також, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності , яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

За змістом статті 201 Цивільного кодексу України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, в тому числі, ділова репутація, ім'я (найменування), а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Відповідно до статті 200 Цивільного кодексу України інформацією є документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що мали або мають місце у суспільстві, державі та навколишньому середовищі.

За змістом статті 1 Закону України "Про інформацію" під інформацією розуміються будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Таким чином, недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно із статтею 5 Закону України "Про інформацію" кожна особа має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про інформацію" встановлено, що право на інформацію охороняється законом.

Разом з тим, відповідно до частин 1, 2 статті 30 Закону України "Про інформацію" ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлювання оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема, з огляду на характер використання мовно-стилистичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Наведене відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція).

Згідно статті 10 Конвенції кожен має право на свободу вираження поглядів. Зазначена стаття передбачає різницю між "інформацією" та "ідеями". Свобода висловлювань не обмежується фактичними даними, які можна підтвердити. Вона включає також погляди, критику, припущення.

Таким чином, гарантії статті 10 Конвенції поширюються не тільки на "правдиву", тобто таку, що ґрунтується на фактах, інформацію. Особа, що висловила свої погляди, а не факти, не повинна доводити їх правдивість - це є порушенням статті 10 Конвенції (справа Європейського суду з прав людини "Торгіерсон проти Нідерландів"). Не зважаючи на існування фактів, які може бути доведено, правдивість оціночних суджень неможливо довести (Справа Європейського суду з прав людини "Лінгенс проти Австрії").

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про спростування недостовірної інформації, є сукупність таких обставин (пункти 4, 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи"):

- поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб;

- поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача;

- поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Згідно з приписами статті 277 Цивільного кодексу України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Таке спростування здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 22.09.2016 року між ФОП ОСОБА_2 (субліцензіат) та ТОВ "Померанч" (ліцензіат) було укладено субліцензійний договір про передачу прав на використання торговельної марки (а. с. 14-18).

Субліцензіат бажає отримати на умовах цього договору дозвіл у вигляді невиключної ліцензії на використання торговельної марки (знак для товарів і послуг) (далі - торговельна марка), на яку було отримано свідоцтво, в цілях виготовлення, використання, ввезення, пропозиції до продажу, продажу і іншого введення в господарський обіг товарів і послуг з використанням торговельної марки, відповідно до переліку класів товарів і послуг, зазначених у свідоцтві (пункт 1 субліцензійного договору).

За умовами пунктів 2.1, 2.2 субліцензійного договору, ліцензіат надає субліцензіату на строк дії цього договору невиключну ліцензію (невиключні права) на використання торговельної марки щодо усіх товарів і послуг, зазначених у свідоцтві за класами Міжнародної класифікації товарів і послуг (МКТП). При цьому субліцензіату надається право на використання торговельної марки на території України.

Відповідно до пункту 1.1 субліцензійного договору використання торговельної марки - нанесення її на будь-який товар, для якого вона зареєстрована, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов'язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням торговельної марки з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення); застосування її під час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої торговельна марка зареєстрована; застосування її в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет, у тому числі у доменних іменах.

Згідно з пунктом 1.6 субліцензійного договору невиключна ліцензія - це надання дозволу на використання торговельної марки із збереженням за ліцензіатом права на використання цієї торговельної марки у сфері, що обмежена цією ліцензією, включаючи право на видачу ліцензії іншим особам у цій сфері.

Відповідно до пункту 4.1 субліцензійного договору субліцензіат зобов'язаний використовувати торговельну марку відповідно до положень цього договору й отриманої від ліцензіата документації.

В пункті 4.4 субліцензійного договору сторони погодили, що субліцензіат має право використовувати торговельну марку за умови, що якість товарів і послуг, які позначаються цією маркою, не буде нижчою за якість товарів і послуг, які виготовляються і надаються ліцензіатом під тією ж маркою.

За умовами статті 492 Цивільного кодексу України торговельною маркою може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень, які придатні для вирізнення товарів (послуг), що виробляються (надаються) однією особою, від товарів (послуг), що виробляються (надаються) іншими особами. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, літери, цифри, зображувальні елементи, комбінації кольорів.

Статтею 495 Цивільного кодексу України встановлено, що майновими правами інтелектуальної власності на торговельну марку є: право на використання торговельної марки; виключне право дозволяти використання торговельної марки; виключне право перешкоджати неправомірному використанню торговельної марки, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Відповідно до частини 2 статті 495 Цивільного кодексу України майнові права інтелектуальної власності на торговельну марку належать володільцю відповідного свідоцтва, володільцю міжнародної реєстрації, особі, торговельну марку якої визнано в установленому законом порядку добре відомою, якщо інше не встановлено договором .

Отже, позивач має невиключне право на використання торговельної марки, що належить ТОВ "Померанч", тобто на час дії договору володіє майновими правами інтелектуальної власності на торговельну марку. Немайнові права за цим договором позивачу не передавались.

Відповідно до частини 1 статті 494 Цивільного кодексу України набуття права інтелектуальної власності на торговельну марку засвідчується свідоцтвом. Умови та порядок видачі свідоцтва встановлюються законом.

В матеріалах справи відсутнє вищезазначене свідоцтво. Із змісту наданого до матеріалів справи субліцензійного договору від 22.09.2016 року не вбачається використання якої саме торговельної марки було предметом укладеного договору.

Згідно з Витягом із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ФОП ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

Як вбачається із матеріалів справи, третя особа у справі - ОСОБА_4 придбав 04.11.2016 року мобільний телефон Xiaomi Redmi 3S в магазині "Цитрус" в м. Дніпропетровськ, вул. Миронова, 1.

10.11.2016 року громадянин ОСОБА_4 подав заяву директору ТОВ "Померанч", в якій просив провести незалежну експертизу придбаного мобільного телефону (а. с. 31).

Листом від 10.11.2016 року адміністрація "Цитрус" повідомила ОСОБА_4 про необхідність надання розрахункового документу на товар та технічного паспорту з відміткою про дату продажу (а. с. 32).

13.01.2017 року ФОП ОСОБА_2 направив громадянину ОСОБА_4 лист, в якому повідомив про направлення запитів з метою проведення незалежної експертизи (а. с. 40).

18.11.2016 року відповідачем розміщено відеоролик "ЦИТРУС ВНЕ ЗАКОНА", розповсюджений на відеохостингу You Tube та в соціальній мережі vk.com, а також, відеоролик "ЦИТРУС. ОЧЕРЕДНАЯ ЛОЖЬ. ЧАСТЬ 2", розповсюджений на відеохостингу You Tube та в соціальній мережі vk.com 20.01.2017 року.

Судом першої інстанції та апеляційним господарським судом в засіданнях було досліджено відеоматеріал, в якому міститься інформація, що є предметом цього спору.

У репортажі "ЦИТРУС ВНЕ ЗАКОНА" йдеться про порушення порядку продажу товару в магазині "Цитрус" та згадується ТОВ "Померанч" як ліцензіат торговельної марки "Цитрус".

Слід звернути увагу, що з претензією до відповідача та кореспондента - третьої особи ОСОБА_3 зверталось саме ТОВ "Померанч", яке вважало, що у відеорепортажі поширена низка недостовірної інформації, яка ганьбить ділову репутацію мережі магазинів "Цитрус" (а. с. 19-22).

Інформація про ФОП ОСОБА_2 міститься у другому репортажі "ЦИТРУС. ОЧЕРЕДНАЯ ЛОЖЬ. ЧАСТЬ 2", але стосується лише того, що позивач здійснював господарську діяльність на підставі субліцензійного договору від 22.09.2016 року. При цьому, у відеорепортажі не міститься іншої інформації, в тому числі недостовірної щодо ФОП ОСОБА_2

За таких обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що інформація, яка була викладена журналістом Громадської організації "Всеукраїнське товариство "Кожен спроможен" у відеороликах "ЦИТРУС ВНЕ ЗАКОНА", "ЦИТРУС. ОЧЕРЕДНАЯ ЛОЖЬ. ЧАСТЬ 2" не порушує особистих немайнових прав Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні. В зв 'язку з чим місцевий господарський суд прийняв обґрунтоване рішення про відмову позивачу в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні.

Згідно із статтею 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на позивача.

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду у даній справі має бути залишено без змін.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 12.07.2016 року у справі № 904/6407/17 залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 25.09.2017 року.

Головуючий суддя ___________________ І.О. Вечірко

Суддя ___________________ О.Г. Іванов

Суддя ___________________ Л.О. Чимбар