ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2017 року Справа № 904/3955/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Березкіної О.В. (доповідач)

суддів Чимбар Л.О., Іванов О.Г.,

Секретар судового засідання Логвіненко І.Г.

За участю прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської обл. ОСОБА_1, службове посвідчення №028865 від 17.09.2014р.;

представники сторін:

від відповідача-2: ОСОБА_2, довіреність №б/н від 01.05.2017 р., представник;

представник відповідача-1 в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином;

розглянувши матеріали апеляційної скарги Науково-виробничого фермерського господарства "Компанія "ОСОБА_3"

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30 травня 2017року у справі № 904/3955/17

За позовом ОСОБА_4 місцевої прокуратури Дніпропетровської області, м. Синельникове, Дніпропетровська область

до Відповідача-1: Зайцівської сільскої ради Синельниківського району Дніпропетровської області, с. Зайцеве, Дніпропетровська область

Відповідача-2: Науково-виробничого фермерського господарства "Компанія "ОСОБА_3", м. Синельникове, Дніпропетровська область

про визнання незаконним рішення Зайцівської сільскої ради Синельниківського району Дніпропетровської області №83-9/V11 від 03.11.2016р. частково; визнання незаконним договору оренди земельної ділянки від 01.12.2016р.; зобов'язання повернути земельну ділянку

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину постанови ( ст.ст.85,99,105 ГПК України).

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 30 травня 2017 року у справі № 904/3955/17 (суддя Новікова Р.Г.) позовні вимоги Керівника ОСОБА_4 місцевої прокуратури м. Синельникове до Зайцівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області та Науково-виробничого фермерського господарства Компанія ОСОБА_3 задоволено.

Суд визнав незаконним рішення Зайцівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області №83-9/VII від 03.11.2016р. в частині надання в оренду Науково-виробничому фермерському господарству Компанія ОСОБА_3 земельної ділянки площею 6,52га, кадастровий номер :01:002:0351 із земель комунальної власності Зайцівської сільської ради.

Суд визнав недійсним договір оренди земельної ділянки від 01.12.2016р., укладений між Зайцівською сільською радою Синельниківського району Дніпропетровської області та Науково-виробничим фермерським господарством Компанія ОСОБА_3, площею 6,52га з кадастровим номером :01:002:0351.

Суд зобов'язав Науково-виробниче фермерське господарство Компанія ОСОБА_3 м. Синельникове протягом 30 календарних днів з моменту набрання чинності судовим рішенням повернути Зайцівській сільській раді Синельниківського району Дніпропетровської області земельну ділянку площею 6,52 га з кадастровим номером :01:002:0351.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач 2 - Науково-виробниче фермерське господарство "Компанія "ОСОБА_3", звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог .

В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, на неповне з`ясування обставин справи, які мають значення для її правильного вирішення, невідповідність висновків фактичним обставинам справи.

Зокрема апелянт посилається на те, що суд першої інстанції прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі без належного з'ясування та підтвердження наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави та не взяв до уваги, що згідно ч.3 п.1 статті 131-1 Конституції України прокурору надано право представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку визначеному законом.

Суд не врахував те, що Зайцівська сільрада має право бути самостійним позивачем у здійсненні нею захисту своїх інтересів, тому лише не вжиття дій, направлених на захист власних ( державних) інтересів надавало прокурору права, після підтвердження суду наявності підстав для такого представництва, бути позивачем у цьому господарському процесі та діяти у інтересах конкретного суб'єкта владних повноважень ( Зайцівської сільської ради).

Апелянт посилається на те, що прокуратура як державний орган зобов'язана діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому отримання нею інформації шляхом вивчення стану додержання вимог земельного законодавства у Зайцівській сільській раді є незаконним та відповідно, в межах виконання власних повноважень, не може бути підставою для пред'явлення позову до відповідача 1та відповідача 2 у господарському суді.

Також апелянт вважає, що судом не враховано фактичні дані щодо здійсненя користування земельною ділянкою, так як земельна ділянка передана у оренду законно, обгрунтовано, на підставі того, що користування апелянтом ( відповідачем 2) вказаною земельною ділянкою розпочалося 26 липня 2006 року з дати реєстрації договору оренди земельної ділянки №83, який було укладено між ОСОБА_4 районною державною адміністрацією та НФВГ «Компанія Маїс» на підставі розпорядженя голови ОСОБА_4 райдержадміністрації №362 Р-06 від 07 червня 2006 року, з терміном дії до 31 грудня 2008 року.

Після спливу строку оренди апелянт продовжив користування земельною ділянкою на умовах договору оренди, а орендодавець (ОСОБА_4 райдержадміністрація) не направляла листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору. На підставі цього, відповідач зазначає, що договір оренди був поновлений на новий строк на тих самих умовах, а тому були відсутні підстави для проведення земельних торгів щодо спірної земельної ділянки.

Спірна земельна ділянка розташована в оточенні земельних ділянок, які перебувають в користуванні відповідача 2 ( апелянт), та не має підїзного шляху, що унеможливлює її обробіток іншим користувачем.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26 червня 2017 року апеляційна скарга Науково-виробничого фермерського господарства "Компанія "ОСОБА_3" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30 травня 2017року у справі № 904/3955/17 була прийнята до розгляду, розгляд справи було призначено у судовому засіданні на 20 липня 2017 року, колегією суддів у складі: головуючий суддя-доповідач ОСОБА_5, судді: Дармін М.О., Антонік С.Г.

У зв'язку з відпусткою судді Антоніка С.Г. , за розпорядженням керівника апарату суду від 19 липня 2017року, проведено автоматичну зміну складу колегії суддів, за результатами якої для розгляду апеляційної скарги у справі №904/3955/17 визначено колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя - Березкіна О.В. (доповідач), судді - Дармін М.О., Іванов О.Г.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19 липня 2017 року прийнято апеляційну скаргу Науково-виробничого фермерського господарства "Компанія "ОСОБА_3" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30 травня 2017року у справі № 904/3955/17 до провадження та призначено у судовому засіданні на 31 серпня 2017 року, колегією суддів у складі: головуючий суддя-доповідач ОСОБА_5, судді: Дармін М.О., Іванов О.Г.

За розпорядженням керівника апарату суду від 30 серпня 2017р., у зв'язку з відпусткою судді Дарміна М.О., проведено автоматичну зміну складу колегії суддів, за результатами якої для розгляду апеляційної скарги у справі №904/3955/17 визначено колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя Березкіна О.В. (доповідач), судді Чимбар Л.О., Іванов О.Г.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 31 серпня 2017 року розгляд апеляційної скарги Науково-виробничого фермерського господарства "Компанія "ОСОБА_3" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30 травня 2017року у справі № 904/3955/17 було відкладено на 21 вересня 2017 року, колегією суддів у складі: головуючий суддя-доповідач ОСОБА_5, судді: Іванов О.Г., Чимбар Л.О.

Представник відповідача 2- Науково-виробниче фермерське господарство "Компанія "ОСОБА_3" ( апелянт) в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30 травня 2017 року по справі № 904/3955/17 скасувати та прийняте нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 місцевої прокуратури Дніпропетровської області до відповідача-1: Зайцівської сільскої ради Синельниківського району Дніпропетровської області, с. Зайцеве, Дніпропетровська область та відповідача-2: Науково-виробничого фермерського господарства "Компанія "ОСОБА_3", м. Синельникове, Дніпропетровська область про визнання незаконним рішення Зайцівської сільскої ради Синельниківського району Дніпропетровської області №83-9/V11 від 03.11.2016р. частково; визнання незаконним договору оренди земельної ділянки від 01.12.2016р.; зобов'язання повернути земельну ділянку.

Представник позивача ОСОБА_4 місцевої прокуратури Дніпропетровської області в запереченні на апеляційну скаргу просив відмовити голові Науково-виробничого фермерського господарства «Компанія «ОСОБА_3» у задоволенні апеляційної скарги, рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30 травня 2017 року у справі № 904/3955/17 залишити без змін.

Представник відповідача -1 Зайцівської сільскої ради в судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2 постанови).

Статтею 22 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Суд вважає за необхідне розглянути справу за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України, за відсутності представника відповідача -1 , оскільки про час та місце розгляду справи він повідомлений в належний спосіб, у справі достатньо матеріалів для розгляду апеляційної скарги, розгляд справи неодноразово відкладався.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, представника відповідача-2 , дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Зайцівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області №83-9/VII від 03.11.2016р. земельна ділянка площею 6,52га кадастровий номер :01:002:0351 була надана в оренду Науково-виробничому фермерському господарству Компанія ОСОБА_3.

Зайцівською сільською радою Синельниківського району Дніпропетровської області (далі орендодавець) та Науково-виробничим фермерським господарством Компанія ОСОБА_3 (далі орендар) був підписаний договір оренди земельної ділянки від 01.12.2016р. (далі - договір від 01.12.2016р.), зареєстрований приватним нотаріусом ОСОБА_4 районного нотаріального округу Дніпропетровської області за №18088841 від 12.12.2016р.

Згідно розділів 1-3 договору від 01.12.2016р., орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне володіння та користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 6,5200га, у тому числі, рілля 6,5200га; кадастровий номер :01:002:0351, строком на 15років. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки на дату підписання договору становить 231323грн.37коп.

В пункті 4.1 договору від 01.12.2016р. визначено, що орендна плата за користування земельною ділянкою за один рік оренди становить 6% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки та складає на дату підписання (2016рік) 13880грн.

Згідно пункту 4.3 договору від 01.12.2016р. виплата орендної плати здійснюється орендарем в безготівковій формі, щорічно не пізніше 30 березня року, наступного за календарним роком оренди.

Пунктом 5.2 договору оренді від 01.12.2016р. передбачено, що земельна ділянка надається для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно акту приймання-передачі земельної ділянки від 01.01.2016р. орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 6,5200га.

Звертаючись до Зайцівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області та Науково-виробничого фермерського господарства Компанія ОСОБА_3 м. Синельникове із позовом про визнання незаконним рішення Зайцівської сільської ради №83-9/VII від 03.11.2016р. в частині надання в оренду Науково-виробничому фермерському господарству Компанія ОСОБА_3 земельної ділянки площею 6,52га, кадастровий номер :01:002:0351 із земель комунальної власності Зайцівської сільської ради; визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 01.12.2016р., укладеного між відповідачами, площею 6,52га з кадастровим номером :01:002:0351; зобовязання відповідача 2 повернути відповідачу 1 земельну ділянку площею 6,52га з кадастровим номером :01:002:0351, позивач ОСОБА_4 місцева прокуратура Дніпропетровської області, посилався на порушення положень статей 127, 134, 135 Земельного кодексу України та передачу земельної ділянки в оренду без проведення земельних торгів.

Прокурор вказує, що в порушення наведених норм Зайцівською сільською радою Синельниківського району Дніпропетровської області було прийнято рішення №83-9/VII від 03.11.2016р. в частині надання в оренду Науково-виробничому фермерському господарству Компанія ОСОБА_3 земельної ділянки площею 6,52га, кадастровий номер :01:002:0351 із земель комунальної власності без проведення земельних торгів.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд першої інстанції виходив з того що,

передача в оренду земельної ділянки загальною площею 6,52га, кадастровий номер :01:002:0351 із земель комунальної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва мала відбуватись виключно на засадах (земельних торгах). Докази проведення таких торгів, участі в них відповідача 2 та визначення його переможцем в матеріалах справи відсутні, що є підставою для визнання незаконним рішення Зайцівської сільської ради в цій частині, визнання незаконним договору оренди спірної земельної ділянки та зобов'язання відповідача 2 повернути земельну ділянку.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", іншими нормативно - правовими актами.

Статтею 116 ЗК України встановлено, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Як встановлено судом першої інстанції, розпорядженням ОСОБА_4 районної державної адміністрації №362р-06 від 07.06.2006р. за результатами розгляду Науково-виробничого фермерського господарства Компанія ОСОБА_3 було надано дозвіл на оренду земельних ділянок (непереоформлені паї) для сільськогосподарського виробництва на території Зайцівської сільської ради.

На підставі цього розпорядження, ОСОБА_4 районною державною адміністрацією та Науково-виробничим фермерським господарством Компанія ОСОБА_3 був підписаний договір оренди земельної ділянки, зареєстрований в книзі державної реєстрації договорів оренди Зайцівської сільської ради, про що у книзі записів зроблений запис від 06.07.2006р. за №27. Договір взятий на облік районним відділом земельних ресурсів за №83 від 26.07.2006р.

Згідно цього договору орендодавцем (ОСОБА_4 районною державною адміністрацією) було передано орендарю (Науково-виробничому фермерському господарству Компанія ОСОБА_3) в строкове платне володіння та користування земельну ділянку площею 47,36га (непереоформлені паї), розташовану на території Зайцівської сільської ради.

Відповідно до пунктів 1.4 та 4.1 договору грошова оцінка земельної ділянки складає 513796грн.91коп. з урахуванням індексації на 2006р. Розмір орендної плати за один рік становить 7706грн.95коп. (без ПДВ)

В пункті 3.1 вказаного договору оренди зазначено, що кінцевий термін дії договору 31.12.2008р.

Згідно акту приймання-передачі від 26.07.2006р. до договору оренди, орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку площею 47,36га ріллі.

У подальшому, рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.01.2014р. у справі №191/5390/13-ц було визнано відумерлою спадщину у вигляді земельної ділянки площею 6,520га вартістю 154331,328грн., призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташованої на території Зайцівської сільської ради Синельниківського району, Дніпропетровської області яка належала на праві приватної власності на землю ОСОБА_3

Передано у власність територіальної громади Зайцівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області земельну ділянку площею 6,520га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка залишилася після смерті ОСОБА_3

ОСОБА_4 районною державною адміністрацією Дніпропетровської області 14.09.2016р. зареєстровано право власності Зайцівської сільської ради на земельну ділянку площею 6,52га, кадастровий номер :01:002:0351 та внесений відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №16433277.

25 жовтня 2016 року НВФГ « Компанія «ОСОБА_3» звернулась до Зайцівської мільської ради із заявою про передання в оренду земельної ділянки сільськогогосподарського призначення площею 6,52 га, з кадастровим номером :01:002:0351, яка належить до комунальної власності Зайцівської мільської ради, терміном на 15 років (а.с. 23)

Відповідно до ч.2 ст. 127 ЗК України, продаж земельних ділянок державної та комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) на конкурентних засадах у формі аукціону здійснюється у випадках та порядку, встановлених главою 21 цього Кодексу.

За приписами ч.1 ст.134 ЗК України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частинами 2,3 статті 134 ЗК України встановлені випадки, коли земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах).

Передача в оренду земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва не віднесена наведеною вище правовою нормою, до випадків, за якими земельні ділянки або право на них не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах).

Відповідно до ч.2 ст.135 ЗК України продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) здійснюється виключно на земельних торгах, крім випадків, встановлених частинами другою і третьою статті 134 цього Кодексу. На земельних торгах не може бути використане переважне право купівлі.

Таким чином, рішення Зайцівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області №83-9/VII від 03.11.2016р. про передачу в оренду Науково-виробничому фермерському господарству Компанія ОСОБА_3 земельної ділянки площею 6,52га кадастровий номер :01:002:0351, було прийнято Зайцівською сільською радою в порушення вищевказаних вимог законодавства.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 16 та ст. 21 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав є визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування. Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно правових висновків, викладених у постанові Судових палат у цивільних, адміністративних та господарських справах Верховного Суду України від 16.12.2015р. у справі №6-2510цс15, рішення органу місцевого самоврядування у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акта, вичерпує свою дію після його реалізації, а вимоги про визнання такого рішення незаконним повинні розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло речове право. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним розглядається як спосіб захисту порушеного цивільного права за п. 10 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України та повинна предявлятися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства.

Як вказано в постанові Судових палат в адміністративних справах і господарських справах Верховного Суду України від 11.11.2014р. у справі №21-493а14 у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

В даних спірних правовідносинах сільська рада виступає як власник землі, вільний у виборі контрагента і вказаний спір підвідомчий господарському суду.

З урахуванням наведеного, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для визнання незаконним рішення Зайцівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області №83-9/VII від 03.11.2016р. про передачу в оренду Науково-виробничому фермерському господарству Компанія ОСОБА_3 земельної ділянки площею 6,52га кадастровий номер :01:002:0351.

Частиною 1 статті 124 ЗК України встановлено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частиною 1 статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Оскільки, спірний договір оренди земельної ділянки від 01.12.2016р. (далі - договір від 01.12.2016р.), зареєстрований приватним нотаріусом ОСОБА_4 районного нотаріального округу Дніпропетровської області за №18088841 від 12.12.2016р., укладено сторонами без дотримання встановленого законодавством порядку надання земельної ділянки в оренду, зокрема, без проведення земельних торгів, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для визнання недійсним спірного договору оренди.

Частиною 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Таким чином, у звязку з визнанням недійсним договору оренди землі від 01.12.2016р., спірна земельна ділянка підлягає поверненню власнику.

Доводи відповідачів щодо нерозповсюдження вимог цієї статті на правовідносини між ними, вказуючи на поновлення згідно статті 33 Закону України Про оренду землі договору оренди, укладеного раніше з ОСОБА_4 районною державною адміністрацією, шляхом підписання договору оренди земельної ділянки від 01.12.2016р. із Зайцівською сільською радою, є неспроможними, оскільки дослідивши зміст обох договорів (як укладеного з ОСОБА_4 районною державною адміністрацією, так і з Зайцівською сільською радою), суд дійшов висновку, що в даному випадку відбулось укладення нового договору оренди, а не поновлення раніше існуючого.

Щодо посилання апелянта на безпідставне звернення прокурором до суду з цим позовом, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.2 ГПК України прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до господарського суду прокурор зазначає про це в позовній заяві. Прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді.

Частиною 1 статті 23 Закону України Про прокуратуру встановлено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (частина 3 вказаної норми).

За ч.4 ст. 23 Закону України Про прокуратуру наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України №3-рп/99 від 08.04.1999 р. у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень ст. 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, у чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує в позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції в спірних відносинах.

Під поняттям орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Представництво прокуратурою України інтересів держави в суді є одним із видів представництва в суді. За правовою природою представництво в суді є правовідносинами, в яких одна особа, представник, на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи, довірителя, і виконує процесуальні дії у суді в її інтересах, набуваючи, змінюючи, припиняючи, для неї права та обов'язки.

Відповідно до рішення Конституційного суду України №18-рп/2004 від 01.12.2004 р., види і зміст охоронюваних законом інтересів, що перебувають у логічно-смисловому зв'язку з поняттям права як правило не визначаються у статтях закону, а тому фактично є правоохоронюваними. Охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об'єктивного права в цілому, що панує у суспільстві, зокрема, справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права та є його складовою.

Для розуміння поняття охоронюваний законом інтерес важливо врахувати й те, що конфлікт інтересів притаманний не тільки правовим і не правовим інтересам, а й конгломерату власне законних, охоронюваних законом і правом інтересів. Поняття охоронюваний законом інтерес у логічно-смисловому зв'язку з поняттям права треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних та колективних потреб, які не суперечать Конституції та законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам.

За змістом ч.3 ст.23 Закону України Про прокуратуру прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, якою передбачена необхідність обґрунтування прокурором у суді наявність підстав для представництва.

Частинами 13,14 Конституції України визначено, що земля є об'єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За правилами статей 4, 5 ЗК України завданням земельного законодавства, яке включає в себе цей Кодекс та інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин, є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель, а основними принципами земельного законодавства є, зокрема, поєднання особливостей використання землі як територіального базису, природного ресурсу і основного засобу виробництва; забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом.

Стаття 80 ЗК України закріплює суб'єктний склад власників землі, визначаючи, що громадяни та юридичні особи є суб'єктами права власності на землі приватної власності, територіальні громади є суб'єктами права власності на землі комунальної власності та реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, держава, реалізуючи право власності через відповідні органи державної влади, є суб'єктом права власності на землі державної власності.

Відповідно до положень ч.1 ст.83, ч.1 ст.84 ЗК України комунальною власністю є землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст; у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Статтею 122 ЗК України визначені повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування відповідно із земель державної та комунальної власності.

Крім того, з урахуванням статей 1,2,6,10 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні №280/97-ВР від 21.05.1997р., орган місцевого самоврядування представляє відповідну територіальну громаду і здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Однак первинним суб'єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада - жителі, об'єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об'єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр.

Таким чином, земля як основне національне багатство, що перебуває під особливою охороною держави, є об'єктом права власності Українського народу, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування здійснюють права власника від імені народу, в тому числі й тоді, коли приймають рішення щодо розпорядження землями державної чи комунальної власності.

У даному випадку, незаконне надання в користування спірних земельних ділянок із земель комунальної власності безпосереднім чином зачіпає економічні, соціальні права територіальної громади, оскільки порушує законний порядок надання в користування землі, підриває авторитет органів місцевого самоврядування, а тому звернення прокурора до суду з цим позовом, спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновлення законності при вирішення суспільно значимого питання передачі в оренду спірних земельних ділянок та захист такого інтересу відповідає функціям прокурора.

Інші доводи апеляційної скарги є безпідставними і висновків суду першої інстанції вони не спростовують.

Таким чином, розглядаючи справу, суд першої інстанції дав оцінку наявним у справі доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що відповідає вимогам ст. 43 ГПК України, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, що у відповідності до ст. 103 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103,105 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Науково-виробничого фермерського господарства "Компанія "ОСОБА_3" - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30 травня 2017року у справі № 904/3955/17 - залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дати її прийняття.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 26 вересня 2017 року

Головуючий суддя О.В. Березкіна

Суддя О.Г.Іванов

Суддя Л.О.Чимбар