РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2017 Справа №910/13926/17
За позовом Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний

банк України"

до Приватного акціонерного товариства "Бліц-Інформ"

про стягнення заборгованості 4 931 099, 44 грн.

Суддя Трофименко Т.Ю.

У засіданні брали участь:

від позивача: Головіна О.І. - по дов. №01-01/6986 від 31.08.2012р.

від відповідача: Гелетій І.І. - по дов. №41/3 від 29.08.2017р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Бліц-Інформ" про стягнення заборгованості в сумі 4 931 099,44 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Приватне акціонерне товариство "Бліц-Інформ" не виконало умови Кредитної угоди №27106К4 від 01.02.2006 року, щодо повернення Публічному акціонерному товариству "Державний експортно-імпортний банк України" (позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом) кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом.

З цих підстав позивач за первісним позовом просив суд задовольнити позов та стягнути з відповідача на свою користь 1 818 857,20 - процентів за користування кредитом, 1 887 921,25 грн. - плати за управління кредитом, 80 748,10 грн. - 3% річних від простроченої суми боргу за процентами за користування кредитом, 95 483,51 грн. - 3% річних від простроченої суми боргу за платою за управління кредитом, 4143 915,93 грн. - інфляційне збільшення суми боргу за процентами за користування кредитом, 634 113,45 грн. - інфляційне збільшення суми боргу за платою за управління кредитом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.08.2017 року порушено провадження по справі та призначено справу до розгляду на 20.09.2017 року.

В судовому засіданні 20.092017р. представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача письмового відзиву на позов не надав, проти задоволення позову в судовому засіданні заперечував.

В судовому засіданні 20.09.2017р. оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

01.02.2006 року між Відкритим акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" (перейменовано на Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України"; далі по тексту - Банк, позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом) та Закритим акціонерним товариством "Холдингова компанія "Бліц-Інформ" (правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Бліц-Інформ"; далі по тексту - Позичальник, ПрАТ "Бліц-Інформ", відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом) укладено Кредитний договір №27106К4 зі змінами, внесеними до нього відповідно до Договорів про внесення змін: № 27106К4-1 від 17.11.2006р, № 27106К4-1(2) від 24.03.2006р, №27106К4-2(3) від 30.08.2007р., №27106К4-3 від 30.12.2008р., №27106К4-4-1 від 31.03.2009р., №27106К4-4 від 23.04.2009р., №27Ю6К4-5 від 24.04.2009р., №27106К4-6 від 31.07.2009р., №27106К4-7 від 01.09.2009р., №27106К4-8 від 18.09.2009р., №27106К4- 9 від 29.10.2009р., № 27106К4-10 від 30.12.2009р., №27106К4-11 від 16.02.2010р., № 27106К4-12 від 29.04.2010р., №27106К4-13 від 30.06.2010р., №27106К-14 від 31.08.2010р., №27106К4-15 від 30.11.2010р., №27106К4-16 від 31.03.2011р., №27106К4-17 від 28.04.2011р., №27Ю6К4-18 від 31.05.2011р., №27106К4-19 від 07.07.2011р., №27106К4-20 від 07.10.2011р., №27106К4-21 від 31.01.2012р., №27106К4-22 від 01.06.2012р., №27106К4-23 від 13.07.2012р., №27106К4-24 від 28.09.2012р., №27106К4-25 від 01.11.2013р., №27106К4-26 від 04.02.2014р., №27106К4-27 від 05.03.2014р., №27106К4-28 від 31.03.2014 (далі разом по тексту - Кредитний договір).

Відповідно до п.п 3.1.1, 3.2.1, З.2.2., 3.3.1 Кредитного договору Банк зобов'язався надані Позичальнику кредит у формі невідновлюваної кредитної лінії з лімітом заборгованості 1 734 000,00 Євро строком до 31.01.2011 року на умовах забезпеченості, повернення, відкличності, строковості, платності та цільового характеру використання, а Позичальник зобов'язався:

- повністю повернути кредит 31.01.2011 (п. 3.2.2 Кредитного договори);

- щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом у валюті кредиту та плату за управління кредитом у національній валюті у розмірах, передбачених Кредитним договором (пп. 3.2.5, 3.2.6, 3.5.1, 4.1.1 Кредитного договору);

- сплачувати у випадках та у розмірах, передбачених Кредитним договором, штрафні санкції, а саме пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня (п.п. 3.2.10, 3.4.2, 3.5.3, 4.2, 7.2 Кредитного договору).

Згідно з п. 3.1.2., 3.1.3, 3.3.1 Кредитного договору кредит надається шляхом відкриття Банком акредитиву у розмірі 1 734 000,00 євро відповідно до Контракту №14/11/2005-АА від 15.12.2005р., укладеним з фірмою "Ротомек СпА" (Італія). Кредит використовується для здійснення платежів Інобанком за Акредитивом, відкритим Банком на підставі Заяви Позичальника на Акредитив, підтвердженим Інобанком. Акредитив в розмірі 1 734 000,00 евро відкривається на користь Бенефіціара згідно з Контрактом № 14/11/2005-АА від 15.12.2005, з урахуванням умов, узгоджених з Інобанком (Banca Nazionale del Lavoro Spa, Італія). Основні умови Акредитиву визначаються в Заявах на Акредитиви, які оформляються згідно з Уніфікованими правилами та звичаями для документарних акредитивів №500 в редакції 1993 та відповідно до умов, визначених в Контракті № 14/11/2005-АА від 15.12.2005.

Банк в повному обсязі виконав свої зобов'язання за Кредитним договором, а саме: на підставі заяви Позичальника про відкриття документарного акредитива від 03.02.2006р. відкрив безвідкличний документарний акредитив згідно з Контрактом №14/11/2005-АА від 15.12.2005р. та надав Позичальнику кошти в межах ліміту кредитування на загальну суму 1 734 000,00 євро шляхом перерахування кредитних коштів для подальшого продажу з позичкового рахунку 0520 на рахунок № НОМЕР_2. Зазначене підтверджується випискою з позичкового рахунку за наданим кредитом НОМЕР_3 за 26.09.2006р. на суму 306 000,00 євро та виписка з позичкового рахунку за наданим кредитом № НОМЕР_4 за 31.10.2006 на суму 1 428 000,00 євро.

Договором про внесення змін №27106К4-5 від 24.04.2009р., Договором про внесення змін №27106К4-8 від 18.09.2009р. та Договором про внесення змін №27106К4-20 від 07.10.2011р. внесені зміни до Кредитного договору та викладено пункт 3.1.1. в новій редакції, відповідно до якого Банк відкриває Позичальнику невідновлювану кредитну лінію з лімітом заборгованості в сумі 1 591 200,00 Євро, в т.ч. за рахунок ресурсів Інобанку (частина А) - 724 200,00 євро та за рахунок власних коштів Банку (частина Б) 867 000,00 євро, та в сумі 1 510 824,00 гривень за рахунок власних коштів Банку (частина В) строком до 21.10.2011р..

Видача кредиту на цю суму підтверджується виписками з позичкового рахунку №0520 за період з 01.02.2006р. по 30.06.2014р. та випискою з позичкового рахунку НОМЕР_1 за період з 01.02.2006р. по 30.06.2014р.

Договором про внесення змін №27106К4-21 від 31.01.2012р. внесені зміни до Кредитного договору в частині встановлення кінцевого строку погашення кредиту - 25.01.2013р.

Додатковою угодою №27106К4-25 від 01.11.2013р. внесені зміни до Кредитного договору в частині переведення заборгованості Позичальника за Кредитним договором, що обліковувалась в іноземній валюті, в гривню за курсом НБУ станом 01.11.2013р. та у зв'язку з цим викладено п. 3.2.1 Кредитного договору в новій редакції, відповідно до якої Банк відкриває Позичальнику невідновлювану кредитну лінію з лімітом заборгованості 10 963 942,62 грн., що утворилась шляхом конвертації заборгованості в сумі 867 000,00 євро в гривню (9 453 118,62 грн.) за рахунок валютної позиції Банку за курсом НБУ на дату конвертації, та з частини заборгованості, яка обліковується в гривні в сумі 1 510 824,00 грн.

Відповідно до п.п. 3.2.5, 3.5.1 Кредитного договору Позичальник зобов'язаний щомісячно сплачувати Банку проценти за користування кредитом у розмірі, зазначеному в п. 3.2 Кредитного договору, у валюті кредиту. Проценти нараховуються у валюті кредиту на суму фактичної заборгованості за кредитом, із розрахунку фактичної кількості днів періоду нарахування процентів на основі банківського року і підлягають сплаті з 1 по останній день кожного місяця відповідно до індивідуального графіка погашення процентів. Протягом цього періоду сплачуються проценти за попередній місяць. Проценти за останній період нарахування підлягають сплаті не пізніше наступного банківського дня після погашення основного боргу за кредитом.

Додатковою угодою № 27106К4-25 від 01.11.2013 до Кредитного договору сторони виклали термін «Індивідуальний графік погашення процентів та комісій» статті 1 Кредитного договору в новій редакції, якою передбачили, що сплата Позичальником нарахованих та несплачених процентів за період з лютого 2009 року по жовтень 2013 року в сукупності за всіма наступними кредитними договорами: № 27105К27 від 16.12.2005; № 27106К4 від 01.02.2006; № 27106К21 від 26.07.2006; № 27107К8 від 15.06.2007; № 27107К9 від 19.06.2007; № 27107К11 від 03.07.2007; № 27108К7 від 27.03.2008; № 27108К8 від 27.03.2008; № 27108К11 від 22.04.2008; № 27109К1 від 08.01.2009; № 27109К8 від 07.07.2009; № 27112У1 від 05.01.2012, здійснюється щомісячно в сумі не менше екв. 1500,00 тис. грн. після повного погашення заборгованості за Кредитним договором № 27112У1 від 05.01.2012. Проценти та комісії, які будуть нараховані, починаючи з листопада 2013 року, підлягають сплаті в повному обсязі щомісячно у встановленому порядку.

Пунктом 3.2.5 Кредитного договору (з врахуванням внесених до нього змін п. 1.1 Додаткової угоди № 27106К4-28 від 31.03.2014) встановлений наступний розмір процентів за користування кредитом: в розмірі 0,1% річних за період з 01.11.2013 по 31.12.2014, в розмірі 10% річних за період з 01.01.2015 до кінця строку дії цього Договору.

Згідно з п. 4.1 Кредитного договору Позичальник зобов'язаний щомісячно сплачувати Банку плату за управління кредитом. Плата за управління кредитом нараховується за період нарахування плати за управління кредитом у національній валюті за курсом НБУ на дату нарахування і підлягає сплаті з 1 по останній день кожного місяця. Протягом цього періоду сплачується плата за управління кредитом за попередній місяць. Плата за управління кредитом за останній період нарахування плати за управління кредитом підлягає сплаті не пізніше наступного банківського дня після погашення основного боргу за кредитом.

Пунктом 3.2.6 Кредитного договору (з врахуванням внесених до нього змін п. 1.2 Додаткової угоди № 27106К4-28 від 31.03.2014) встановлений наступний розмір плати за управління кредитом: в розмірі 1000,00 грн. щомісяця.

Водночас, сторони погодили, що у випадку недотримання Позичальником зобов'язань, передбачених п. 5.2.11 Кредитного договору, плата за управління кредитом підвищується до рівня 0,7% від суми кредитної заборгованості щомісячно, починаючи з першого числа місяця, в якому не виконано таке зобов'язання та до кінця місяця, в якому зазначене зобов'язання буде виконане.

Однак, Позичальником було порушено умови п. 5.2.11 Кредитного договору. Враховуючи факт невиконання Позичальником положень п. 5.2.11 Кредитного договору, настала умова, за якої Банк мав право збільшити ставку плати за управління кредитом у встановленому п. 3.2.6 Кредитного договору (в редакції п. 1.2 Додаткової угоди № 27106К4-28 від 31.03.2014) розмірі, порядку та на відповідний строк, а саме: розмір плати за управління кредитом, нарахованої починаючи з 01.08.2014, був збільшений та становив 0,7% від суми кредитної заборгованості за Кредитним договором.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.02.2017р. у справі 3910/16952/14 первісний позов задовольнити повністю.

Припинено провадження у справі (за первісним позовом) в частині стягнення 10 963 942 (десять мільйонів дев'ятсот шістдесят три тисячі дев'ятсот сорок дві) грн. 62 коп. - заборгованості за кредитом.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Бліц-Інформ" (02156, м. Київ, ВУЛИЦЯ КІОТО, будинок 25; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" (03150, м. Київ, ВУЛИЦЯ АНТОНОВИЧА, будинок 127; ) 2 751 962 (два мільйони сімсот п'ятдесят одну тисячу сто п'ятдесят одну) грн. 18 коп. - процентів за користування кредитом, 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп. - плати за управління кредитом, 777 766 (сімсот сімдесят сім тисяч сімсот шістдесят шість) грн. 90 коп. - пені за порушення строків погашення кредиту, 186 513 (сто вісімдесят шість тисяч п'ятсот тринадцять) грн. 83 коп. - пені за порушення строків сплати процентів за користування кредитом, 678 (шістсот сімдесят вісім) грн. 89 коп. - пені за порушення строків сплати плати за управління кредитом, 460 916 (чотириста шістдесят тисяч дев'ятсот шістнадцять) грн. 78 коп. - 3% річних від простроченої суми боргу за кредитом, 109 974 (сто дев'ять тисяч дев'ятсот сімдесят чотири) грн. 91 коп. - 3% річних від простроченої суми боргу за процентами за користування кредитом, 286 (двісті вісімдесят шість) грн. 43 коп. - 3% річних від простроченої суми боргу за платою за управління кредитом, 1 347 860 (один мільйон триста сорок сім тисяч вісімсот шістдесят) грн. 95 коп. - інфляційне збільшення суми боргу за кредитом, 83 096 (вісімдесят три тисячі дев'яносто шість) грн. 06 коп. - інфляційне збільшення суми боргу за процентами за користування кредитом, 1 219 (одну тисячу двісті дев'ятнадцять) грн. 00 коп. - інфляційне збільшення суми боргу за платою за управління кредитом, 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. - судового збору, 69 584 (шістдесят дев'ять тисяч п'ятсот вісімдесят чотири) грн. 40 коп. - вартості проведення судової експертизи.

В задоволенні зустрічних позовних вимог - відмовлено повністю.

Дане рішення залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.05.2017р. та постановою Вищого господарського суду України від 17.08.2017р.

Відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Преюдиціальність - обов'язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.

ГПК перелічує такі факти залежно від того, суд якої юрисдикції виніс судовий акт:

а) обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі (за винятком встановлених рішенням третейського суду);

б) встановлені вироком у кримінальному провадженні (постановою суду у справі про адміністративне правопорушення) питання, чи мало місце діяння та чи вчинене воно особою, при розгляді господарської справи про правові наслідки дій чи бездіяльності цієї винної особи

Для рішень господарських судів важливою умовою преюдиціальності фактів, що містяться в рішенні господарського суду, є суб'єктний склад спору. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Немає винятків стосовно преюдиціальності фактів, що не входили у предмет доказування в раніше розглянутій справі. Якщо суд помилково включив факт у предмет доказування, це не позбавляє його властивостей преюдиціального факту в розгляді іншої справи. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Лише згадувані, але такі, що не одержали оцінку суду, обставини не можуть розглядатися як встановлені судом і не набувають властивості преюдиціальності.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про преюдиційність факту порушення відповідачем умов договору в частині повернення кредиту в сумі 10 963 942,62 грн., яка сплачена 19.08.2016р.

Позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 1 818 857,20 - процентів за користування кредитом, 1 887 921,25 грн. - плати за управління кредитом, 80 748,10 грн. - 3% річних від простроченої суми боргу за процентами за користування кредитом, 95 483,51 грн. - 3% річних від простроченої суми боргу за платою за управління кредитом, 4143 915,93 грн. - інфляційне збільшення суми боргу за процентами за користування кредитом, 634 113,45 грн. - інфляційне збільшення суми боргу за платою за управління кредитом.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача за первісним позовом підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Договір який укладено між позивачем за первісним позовом та відповідачем за своєю юридичною природою є кредитним договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом ч 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до пунктів 3.1. та 3.2. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 17 грудня 2013 року №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Згідно з п. 4.1. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 17 грудня 2013 року №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Пунктом 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012р. №01-06/928/2012 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права" (з посиланням на постанову Вищого господарського суду України від 05.04.2011р. № 23/466 та на лист Верховного суду України "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ від 03.04.1997р. №62-97р) зазначено, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожен місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якійсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних с способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначену позицію також підтримує і Верховний Суд України (постанова Верховного суду України від 23.01.2012р. у справі №37/64). За таких обставин, на відміну від пені, 3% річних та інфляційні втрати розраховуються за весь період прострочення, а не за шість місяців.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 1 818 857,20 - процентів за користування кредитом, 1 887 921,25 грн. - плати за управління кредитом, 80 748,10 грн. - 3% річних від простроченої суми боргу за процентами за користування кредитом, 95 483,51 грн. - 3% річних від простроченої суми боргу за платою за управління кредитом, 4143 915,93 грн. - інфляційне збільшення суми боргу за процентами за користування кредитом, 634 113,45 грн. - інфляційне збільшення суми боргу за платою за управління кредитом за період з 01.08.2014р. по 18.08.2016р. нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Бліц-Інформ" (02156, м. Київ, ВУЛИЦЯ КІОТО, будинок 25; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" (03150, м. Київ, ВУЛИЦЯ АНТОНОВИЧА, будинок 127; ) 1 818 857 грн. 20 коп. - процентів за користування кредитом, 1 887 921 грн. 25 коп. - плати за управління кредитом, 80 748 грн. 10 коп. - 3% річних від простроченої суми боргу за процентами за користування кредитом, 95 483 грн. 51 коп. - 3% річних від простроченої суми боргу за платою за управління кредитом, 4143 915 грн. 93 коп. - інфляційне збільшення суми боргу за процентами за користування кредитом, 634 113 грн. 45 коп. - інфляційне збільшення суми боргу за платою за управління кредитом та 73 966 грн. 49 коп. судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 26.09.2017р.

Суддя Трофименко Т.Ю.