номер провадження справи 12/98/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2017 Справа № 908/1460/17

Господарський суд Запорізької області у складі судді Смірнова О.Г.,

За участю секретаря судового засідання Бамбизова М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу № 908/1460/17

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Авангард-Агро

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Арні 2010

про стягнення 63954,47 грн.

за участю представників:

від позивача ОСОБА_1, довіреність № 01/17 від 05.01.2017 року

від відповідача не зявився

З метою усунення суперечностей у доводах та доказах сторін, у судовому засіданні 05.09.2017 року згідно вимог ст. 77 ГПК України була оголошена перерва до 14.09.2017 року, без винесення процесуального документу суду, за наслідком якого був складений протокол відповідно до вимог ст. 811 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю Авангард-Агро звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Арні 2010 з позовними вимогами про стягнення грошових коштів (завданих збитків) в сумі 63954,47 грн.

27.07.2017 року на адресу суду від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи документів.

Ухвалою господарського суду від 03.08.2017 року була задоволена заява відповідача про відкладення розгляду справи, а саме розгляд справи був відкладений на 05.09.2017 року о 14:30.

03.08.2017 року на адресу суду від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи документів.

14.09.2017 року на адресу суду від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи документів, а саме: актів надання послуг № 3962, № 3954, № 3945 від 28.09.2016 року та акту зарахування зустрічних однорідних вимог від 01.12.2016 року.

Представник позивача в судовому засіданні 14.09.2017 року підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача в судове засідання 14.09.2017 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить розписка від 05.09.2017 року, яка містить підпис представника відповідача.

Неприбуття у судове засідання представника відповідача, який був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання, не перешкоджає розгляду спору по суті згідно вимог ст. 75 ГПК України, тому суд дійшов висновку, що справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Зясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи позивача, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що 17.09.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Арні 2010, далі Постачальник, та Товариством з обмеженою відповідальністю Авангард-Агро, далі Покупець, був укладений договір на поставку нафтопродуктів № 335/2015, далі Договір, предметом якого (п. 1.1. Договору) є паливно-мастильні матеріали (далі ПММ).

Відповідно до п. 1.2. Договору Постачальник зобовязується поставити ПММ (далі Товар), а Покупець, в свою чергу, зобовязується прийняти Товар за кількістю та якістю та оплатити в строки, зазначені в даному Договорі.

Згідно з п. 2.1., 3.1. 3.3. Договору якість Товару повинна відповідати ГОСТУ, що засвідчується сертифікатом якості заводу виробника на кожний вид та партію Товару. Кожна партія Товару поставляється Покупцю за його письмовою або усною заявкою зі складу ПММ Постачальника, або іншого місця зберігання, у строк, не більше 2-х днів з моменту отримання заявки. Фактом виконання зобовязань Постачальником у задовільному обсязі та асортименті є факт відвантаження Товару в автотранспорт Покупця або (при поставці автотранспортом Постачальника) на склад ПММ Покупця. Претензії по якості Товару можуть бути заявлені виключно в момент приймання-передачі Товару, а про скриті недоліки у строк не більше десяти днів з часу отримання Товару Покупцем та тільки на підставі відповідних документів незалежних спеціалістів.

Умовами п. 4.5. Договору сторони визначили, що загальну вартість даного Договору складає сума усіх накладних, оформлених (виданих Покупцю) за даним договором, які підтверджують факт передачі Продукції Покупцю, її кількість та якість.

Пунктом 5.3. Договору передбачено, що у випадку поставки неякісного Товару Постачальник зобовязаний провести його заміну або відшкодувати витрати Покупця, повязані з цим.

Згідно з п. 8.1. Договору даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2016 року, а в частині взаєморозрахункыв до їх повного виконання. У випадку, якщо за 1 (один) календарний місяць до закінчення строку дії даного Договору жодна із сторін не попередить іншу про його розірвання, Договір вважається пролонгованим на наступний календарний рік на тих же умовах.

Як зазначає позивач в позові, з вересня 2015 року по липень 2016 року відповідач постачав позивачу дизельне пальне, яким останній заправляв свою сільськогосподарську техніку та автомобілі, інших постачальників пального позивач не мав. При цьому вказує, що Постачальник під час поставки товару не надавав сертифікат якості. Разом з тим зазначає, що в липні 2016 року декілька одиниць техніки позивача зупинилися через поломку паливних систем транспорту, зокрема:

1) Автомобіль Fiat Doblo Combi, державний номер НОМЕР_1, що знаходився на гарантійному обслуговуванні, 26.07.2016 року. перестав заводитися та був доставлений на станцію СТО «Ніка-Запоріжжя» для ремонту. Але СТО відмовило позивачу в гарантійному ремонті, оскільки висновком спеціалізованого підприємства «Запоріжжя Воsch ОСОБА_2» ЧП «Семериков Роман Михайлович» згідно з наряд-замовленням № 473 від 29.07.2016 року було встановлено, що несправністю форсунок СRІ автомобіля Fiat Doblo Combi - є знос сідла шарикового клапана, ерозія, знос на корпусі голки розпилювача. Причина низької якості, з абразивами, дизельне паливо.

Позивач вказує, що такий висновок не є гарантійним випадком, і тому ремонт відбувався за його кошти, таким чином діагностика та ремонт паливної системи автомобіля Fiat Doblo Combi коштував позивачу - 2165,09 грн., з яких: 600 грн. - діагностика, 1565,09 грн. безпосередній ремонт паливної системи.

2) Автомобіль FAW, державний номер НОМЕР_2 наприкінці липня 2016 року теж зупинився, оскільки перестав заводитися, була відсутня тяга та втрата потужності. Спеціалізованим підприємством «Запоріжжя Воsch ОСОБА_2» ЧП «Семериков Роман Михайлович» було виконано ремонт паливної апаратури автомобіля на суму 29999,38 грн.

Позивач зазначає, що ремонт паливної системи автомобіля FAW, державний номер НОМЕР_2 коштував йому - 29999,38 грн.

3) Трактор ХТЗ-17221-29, державний номер 10985АР у липні 2016 року теж зупинився, оскільки перестав заводитися.

ЧП Бабаєв ОСОБА_3 виконав діагностику та ремонт форсунки СDІ на суму 7250,00 грн. та ремонт секції Дойц та ремонт форсунки Воsch зроблено на суму 31790,00 грн.

Позивач зазначає, що ремонт паливної системи трактора ХТЗ-17221-29 коштував йому 39040,00 грн., з яких: 884,00 грн. - діагностика форсунки СDІ, 6366,00 грн. - ремонт форсунки СDІ, 14400,00 грн. - ремонт секції Дойц та 10140,00 - ремонт форсунки Воsch.

Позивач в позові вказує, що через неякісне пальне, що постачав відповідач протягом тривалого часу позивач був змушений виконати ремонт автотранспорту на загальну суму 63954,47 грн., що є його безпосередніми реальними збитками. При цьому зазначає, що 10.08.2016 року відповідачу було направлено претензію у звязку з поломкою техніки, в якій пропонувалося зявитися відповідачу для вирішення питання щодо відшкодування збитків о 9 годині 15.08.2016 року. Втім відповідач на претензію не відреагував, у призначений час не зявився, письмово нічого не повідомив. Поряд з цим вказує, що 03.07.2017 року на адресу відповідача була направлена вимога № 20 від 27.06.2017 року про відшкодування збитків у розмірі 63954,47 грн., яка була залишена відповідачем без задоволення.

Надавши правову кваліфікацію правовідносинам сторін, оцінивши та дослідивши надані до матеріалів справи докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Предметом позову в даній справі є вимоги позивача про стягнення з відповідача збитків у в сумі 63954,47 грн., завданих на його думку поставкою відповідачем неякісного пального, яким були заправлені автомобілі, зазначені в позові.

Законодавець зазначає, що ст. 623 ЦК України як загальна норма та статті 224, 225 ГК України, як норми спеціальні, передбачають, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Нормою ч. 2 ст. 224 ГК України визначено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Частина 1 статті 225 ГК України визначає, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною;

неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною;

матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Частина перша статті 623 ЦК України покладає на боржника, який порушив зобовязання, обовязок відшкодувати збитки, що стали наслідком зазначеного порушення. Отже, це правило передбачає стягнення з боржника всіх збитків. Разом з тим, законодавець не позбавлений права визначати саме поняття збитків більш широко чи вузько.

У частинах 1-3 ст. 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода)(неодержані доходи). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства на час стягнення збитків, на позивача покладається обовязок довести суду згідно ст. 33 ГПК України наступне:

· по-перше, наявність протиправної поведінки (діяльності або бездіяльності учасника господарських відносин) особи, яка завдала збитки;

· по-друге, факт заподіяння йому збитків;

· по-третє, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобовязань;

· по-третє, причинно-наслідковий звязок між протиправною поведінкою та заподіяними збитками.

· по-четверте, вину заподіювача збитків. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання відповідальності у вигляді стягнення збитків.

З матеріалів справи вбачається, що в обґрунтування заявлених вимог, зокрема наявності першого елементу складу господарського правопорушення позивач вказує факт поставки відповідачем за договором на поставку нафтопродуктів № 335/2015 від 17.09.2015 року неякісного пального, яким були заправлені автомобіль Fiat Doblo Combi, державний номер НОМЕР_1, автомобіль FAW, державний номер НОМЕР_2 та трактор ХТЗ-17221-29, державний номер 10985АР, що призвело до виходу їх з ладу та понесення позивачем збитків на їх ремонт в сумі 63954,47 грн.

Так, в якості підтвердження факту поставки відповідачем пального за договором на поставку нафтопродуктів № 335/2015 від 17.09.2015 року позивач надав суду видаткові накладні № РН-1822 від 07.10.2015 року, № РН-1578 від 17.09.2015 року, № РН-2177 від 23.11.2015 року, № РН-2065 від 04.11.2015 року, № РН-0028 від 15.01.2016 року, № РН-2370 від 18.12.2015 року, № РН-0198 від 19.02.2016 року, № РН-0141 від 09.02.2016 року, № РН-0536 від 06.04.2016 року, № РН-0373 від 16.03.2016 року, № РН-0817 від 07.05.2016 року, № РН-0681 від 22.04.2016 року, № РН-1213 від 23.06.2016 року, № РН-0931 від 24.05.2016 року, № РН-1386 від 09.07.2016 року та товарно-транспортну накладну на відпуск нафтопродуктів від 09.07.2016 року, засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи (а.с. 65-72).

Зі змісту вказаних видаткових накладних вбачається, що останні не містять посилання на договір, на підставі якого вони складалися, натомість посилаються на рахунки-фактури, які відсутні в матеріалах справи.

Разом з тим позивач не надав суду будь-яких доказів, які підтверджують, що він заправляв автомобіль Fiat Doblo Combi, державний номер НОМЕР_1, автомобіль FAW, державний номер НОМЕР_2 та трактор ХТЗ-17221-29, державний номер 10985АР, саме паливом, яке отримав від відповідача за договором на поставку нафтопродуктів № 335/2015 від 17.09.2015 року.

В матеріалах справи відсутні докази в підтвердження приймання позивачем від відповідача за договором на поставку нафтопродуктів № 335/2015 від 17.09.2015 року пального за якістю відповідно до положень Інструкції «Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю» № П-7 від 25.04.1966 року.

Умовами п. 3.3. договору на поставку нафтопродуктів № 335/2015 від 17.09.2015 року передбачено, що претензії по якості Товару можуть бути заявлені виключно в момент приймання-передачі Товару, а про скриті недоліки у строк не більше десяти днів з часу отримання Товару Покупцем та тільки на підставі відповідних документів незалежних спеціалістів.

Позивачем до матеріалів справи надані претензії № 50 та № 51 від 10.08.2016 року, адресовані відповідачу з посиланням на постачання неякісного дизельного пального. При цьому в якості доказу їх направлення на адресу відповідача до справи доданий фіскальний чек № 7011 від 10.08.2016 року (а.с. 19).

Однак, з вказаного фіскального чеку суд позбавлений можливості встановити що саме було надіслано на адресу відповідача.

Докази предявлення позивачем претензій по якості поставленого пального у строк, визначений п. 3.3. договору на поставку нафтопродуктів № 335/2015 від 17.09.2015 року, в матеріалах справи відсутні.

Стосовно другого елементу господарського правопорушення факту заподіяння збитків слід зазначити, що позивач не довів суду факт заподіяння збитків та їх розмір, що вбачається з наступного.

Матеріали справи свідчать, що власником автомобіля Fiat Doblo Combi, державний номер НОМЕР_1 та автомобіля FAW, державний номер НОМЕР_2 є Товариство з обмеженою відповідальністю Авангард-Інвест (Орендодавець), яке передало їх в оренду позивачу (Орендар) за договорами оренди транспортних засобів від 01.06.2015 року та від 05.01.2015 року.

Умовами п. 6.1.2. вказаних договорів оренди транспортних засобів передбачений обовязок Орендодавця: виконувати ремонт автомобіля.

Пунктами 6.2.5. вказаних договорів оренди транспортних засобів передбачений обовязок Орендаря: компенсувати витрати за ремонт автомобіля.

Як свідчать докази у справі, витрати за ремонт автомобіля Fiat Doblo Combi, державний номер НОМЕР_1, в сумі 1565,09 грн., а також витрати за діагностику паливної апаратури вказаного автомобіля в сумі 600,00 грн. були оплачені Товариством з обмеженою відповідальністю Авангард-Інвест, що підтверджується виписками банку по рахунку ТОВ Авангард-Інвест за 22.08.2016 року та 08.08.2016 року (а.с. 16, 25).

Разом з тим, матеріали справи свідчать, що витрати за ремонт автомобіля FAW, державний номер НОМЕР_2 в сумі 29999,37 грн. також були оплачені Товариством з обмеженою відповідальністю Авангард-Інвест, що підтверджується виписками банку по рахунку ТОВ Авангард-Інвест за 28.09.2016 року (а.с. 31).

З матеріалів справи вбачається, що згідно акту зарахування зустрічних однорідних вимог від 01.12.2016 року, підписаного між Товариством з обмеженою відповідальністю Авангард-Інвест (сторона 1) та Товариством з обмеженою відповідальністю Авангард-Агро (сторона 2, позивач у справі), останні дійшли згоди зарахувати зустрічні однорідні вимоги, зокрема за непогашеним зобовязанням позивача (сторони 2) перед Товариством з обмеженою відповідальністю Авангард-Інвест (стороною 1) в сумі 32164,47 грн., яке виникло на підставі акта № 3945 від 08.08.2016 року, № 3954 від 22.08.2016 року, № 3962 від 28.09.2016 року на виконання робіт стороною 1 в адресу сторони 2 «відшкодування витрат по діагностуванню та ремонту паливної апаратури автомобілів» та непогашене грошове зобовязання сторони 1 перед стороною 2 в сумі 32164,47 грн., яке виникло на підставі видаткової накладної № 10 від 10.08.2016 року на відвантаження стороною 2 в адресу сторони 1 ТМЦ «дрова».

Однак, з наданих позивачем до матеріалів справи документів суд позбавлений можливості дослідити дійсність вказаних вимог та строк їх настання відповідно до приписів ч. 1 ст. 601 ЦК України.

При цьому позивачем в позовній заяві заявлені до стягнення також збитки в сумі 39040,00 грн. за ремонт паливної системи трактора ХТЗ-17221-29, державний номер 10985АР, який належить на праві власності позивачу згідно свідоцтва про реєстрацію машини серія АС № 131925 від 12.04.2011 року.

На підтвердження понесених збитків на ремонт вказаного трактора позивач надав до матеріалів справи: рахунок-фактуру № СФ-0000154 від 10.08.2016 року на діагностику та ремонт форсунки CDI на суму 7250,00 грн., рахунок № СФ-0000197 від 12.10.2016 року на ремонт секції Дойц та ремонт форсунки Bosch на суму 24540,00 грн., а також акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000131 від 18.08.2016 року, підписаний між ПП ОСОБА_4 та Товариством з обмеженою відповідальністю Авангард-Інвест та акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000208 від 27.12.2016 року, підписаний між ПП ОСОБА_4 та Товариством з обмеженою відповідальністю Авангард-Агро.

Зі змісту вказаних документів відсутні можливість визначити щодо якого транспортного засобу виконувалися роботи, зазначені у вказаних рахунках-фактурах та актах здачі-прийняття робіт (надання послуг).

Крім того, позивачем не надано до матеріалів справи доказів в підтвердження виходу з ладу в липні 2016 року паливної системи трактора ХТЗ-17221-29, державний номер 10985АР, в т.ч., що він перестав заводитися та зупинився.

З матеріалів справи вбачається, що оплату рахунка-фактури № СФ-0000154 від 10.08.2016 року на суму 7250,00 грн. було здійснено Товариством з обмеженою відповідальністю Авангард-Інвест, що підтверджується платіжним дорученням № 321 від 17.08.2016 року, а оплату рахунка-фактури № СФ-0000197 від 12.10.2016 року на суму 24540,00 грн. здійснено позивачем, що підтверджується банківською випискою (а.с. 34, 35).

Враховуючи вищевикладене, позивач не довів факт заподіяння збитків, в т.ч. їх розмір.

Оскільки позивач не довів суду наявність протиправної поведінки відповідача у вигляді поставки неякісного пального за договором на поставку нафтопродуктів № 335/2015 від 17.09.2015 року, відтак останній не довів і наявність причинно-наслідкового звязку між протиправною поведінкою та заподіяними збитками, а також вину заподіювача збитків.

Стаття 33 ГПК України зобовязує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Вимоги статті 34 ГПК України визначають, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім, ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З аналізу змісту норми ч. 1 ст. 22 ЦК України вбачається, що основною підставою для відшкодування збитків як однієї з форм цивільної-правової відповідальності є порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків.

Позивач не довів суду факт порушення відповідачем вимог чинного законодавства, наявність протиправної поведінки у вигляді поставки неякісного пального за договором на поставку нафтопродуктів № 335/2015 від 17.09.2015 року, яким були заправлені спірні транспортні засоби, факт заподіяння збитків та їх розмір, причинно-наслідковий звязок між протиправною поведінкою відповідача та утворенням збитків для позивача, а також вину відповідача в заподіянні збитків, а отже в діях відповідача відсутній склад цивільного правопорушення, відтак позивач не довів підстави покладення відповідальності на відповідача за законом.

За таких обставин, у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Авангард-Агро до Товариства з обмеженою відповідальністю Арні 2010 про стягнення завданих збитків в сумі 63954,47 грн. слід відмовити.

Витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,00 грн. покладаються на позивача у справі Товариство з обмеженою відповідальністю Авангард-Агро згідно вимог ст. ст. 44, 49 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося 14.09.2017 року згідно частини 2 статті 85 ГПК України було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивну частини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 42, 43, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-84, ч. 2 ст. 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Авангард-Агро до Товариства з обмеженою відповідальністю Арні 2010 про стягнення завданих збитків в сумі 63954,47 грн. - відмовити.

2. Витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,00 грн. покладаються на позивача у справі Товариство з обмеженою відповідальністю Авангард-Агро.

Повне рішення складено 19.09.2017 року

Суддя О.Г.Смірнов

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.