УХВАЛА

про відмову у прийнятті позовної заяви

02.10.2017Справа № 910/16852/17

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши

позовну заяву Фірми "Т.М.М." - Товариство з обмеженою відповідальністю

до Святошинського районного віділу державної виконавчої служби міста Києва

про зняття арешту на майно,

ВСТАНОВИВ:

29.09.2017 до Господарського суду м. Києва надійшла позовна заява Фірми "Т.М.М." - товариства з обмеженою відповідальністю з вимогами до Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві про визнання бездіяльність Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві незаконною, про зобов'язання зняти арешт та заборону на відчуження на квартиру № 54 в багатоквартирному будинку № 71г, м. Києва.

Розглянувши матеріалів позовної заяви, суд прийшов до висновку щодо необхідності відмови у прийнятті позовної заяви на підставі пункту 1 частини 1 статті 62 Господарського процесуального кодексу України, так як заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Відповідно до частини 1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів;

5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери;

6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів;

7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України;

8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

Судом враховано рекомендації, викладені в пункті 3.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 № 10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" стосовно того, що господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Крім того, судом враховано рекомендації, викладені в пункті 11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 № 10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" стосовно того, що господарським судам підвідомчі на загальних підставах справи зі спорів, пов'язані з визнанням права на майно, на яке накладено арешт, і про зняття з нього арешту та з розглядом позовів до юридичної особи, яка зобов'язана здійснити стягнення коштів з боржника у разі невиконання рішення з вини цієї юридичної особи (статті 60 і 87 Закону України "Про виконавче провадження"), - за умови, коли сторонами у судовому процесі є підприємства чи організації у розумінні статті 1 Господарського процесуального кодексу України.

Також, судом враховано рекомендації, викладені в абзаці 3 пункту 9.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" стосовно того, що вимоги осіб щодо належності саме їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, реалізується шляхом подання ними з додержанням правил підвідомчості (стаття 12 Господарського процесуального кодексу України) позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним з підстав, передбачених законом. Орган Державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися господарським судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

У відповідності до норм статті 1 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду мають підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Як вбачається з обставин позовної заяви, позивачем заявлено вимоги до Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання бездіяльність незаконною, а також про зобов'язання зняти арешт та заборону на відчуження на квартиру № 54 в багатоквартирному будинку № 71г, м. Києва, накладених в рамках виконавчого провадження № 44998362.

Згідно зі статтею 6 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Зокрема, суд зазначає, що позови щодо оскарження рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності суб'єктом владних повноважень підвідомчі адміністративним судам.

Нормами статті 1 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

З огляду на те, що між позивачем та Святошинським районним відділом Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві відсутні господарські відносини врегульовані Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України, іншими актами господарського, цивільного законодавства та відсутній спір про право, що виникає з відповідних відносин, а також Святошинський районний відділ Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві не є суб'єктом господарювання в контексті статті 1 Господарського процесуального кодексу України даний спір непідвідомчий господарському суду.

Крім того, з характеру заявлених позовних вимог вбачається, що їх предметом є оскарження рішення органу Державної виконавчої служби по виконанню рішення суду, які підлягають вирішенню в рамках конкретної справи (у даному випадку № 910/9116/13 у вигляді скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень.

За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити у прийнятті позовної заяви, у зв'язку з тим, що спір не підвідомчий господарським судам.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. У прийнятті позовної заяви відмовити.

2. Позовні матеріали повернути позивачу.

Суддя Н.Б. Плотницька