РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2017Справа №910/11945/17
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної О.С. розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ферозіт" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкс Строй Лтд" про стягнення 27 802,97 грн., за участю представників позивача - Марчука В.П., довіреність №б/н від 20.06.2017 року, відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року до господарського суду м. Києва звернувся позивач з позовом до відповідача про стягнення 21 240,00 грн. основного боргу; 3 056,14 грн. пені; 488,81грн. 3% річних та 3 018,02 грн. інфляційних втрат у зв'язку з неналежним виконанням останнім взятих на себе зобов'язань з оплати вартості поставленного товару за договором поставки № РЕ/К1/22/16 від 14.03.2016 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.08.2017 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 09.08.2017 року.

Представник відповідача в судове засідання 18.09.2017 року не з'явився, відзив на позов не надав, про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. 64 ГПК України.

Враховуючи те, що нез'явлення представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представника відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.03.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ферозіт" (надалі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Люкс Строй Лтд" (надалі - покупець) було укладено договір № РЕ/К1/22/16 поставки товарів (надалі - договір), за умовами якого постачальник зобов'язується постачати і передавати у власність покупцю будівельні матеріали (у подальшому - товар), для використання у господарській діяльності, а покупець зобов'язується приймати цей товар та своєчасно здійснювати його оплату на умовах даного договору. (п. 1.1. договору).

Пунктом 1.2. договору встановлено, що асортимент товару, його кількість, дата поставки і ціна визначаються згідно видаткових накладних (в подальшому - накладні). Ціни на кожну наступну поставку встановлюються в накладних.

Згідно п. 2.6. договору перехід права власності на поставлену партію товару відбувається в момент підписання накладної.

Відповідно до п. 4.1. договору форма оплати - передоплата в розмірі 50 відсотків від загальної вартості партії товару, що поставляється. Решта суми - протягом 21 календарного дня від дати отримання товару

Поясненнями позивача, а також наявною в матеріалах справи видатковою накладною № КЛ000002881 від 16.08.2016 року, підтверджується факт поставки позивачем відповідачу товару на суму 21 240,00 грн.

Отже, позивач виконав взяті на себе зобов'язання з поставки товару відповідачу, а відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання з оплати отриманого товару та на даний час має перед позивачем заборгованість у сумі 21 240,00 грн.

Доказів сплати вказаної заборгованості відповідачем суду не надано.

Ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення основного боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню на суму 21 240,00 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв'язку з цим, позов в частині стягнення 3 % річних та інфляційних втрат обґрунтований та підлягає задоволенню 3% річних у розмірі 488,81 грн. та інфляційних втрат у розмірі 3 018,02 грн., за розрахунком позивача, який здійснено у відповідності до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Згідно пункту 5.2. договору у випадку порушенні строків передбачених даним договором, винна сторона сплачує іншій пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки.

На підставі вищевикладених норм закону та умов договору у зв'язку з порушенням відповідачем виконання зобов'язань з оплати у визначений договором строк за поставлену продукцію позивачем нараховано 3 056,14 грн. пені.

Позовні вимоги в частині стягнення 3 056,14 грн. пені у зв'язку з простроченням відповідачем виконання взятих на себе зобов'язань з оплати вартості поставленого товару на підставі ст. 230 ГК України є обґрунтованими та підлягають задоволенню, за розрахунком позивача, який відповідає умовам договору та вимогам закону.

Судові витрати відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкс Строй Лтд" (03134, м. Київ, вул. Симиренка, 36; код 39600103) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ферозіт" (48100, Тернопільська область, м. Теребовля, вул. Шевченка, 171; код 37961273) 21 240 (двадцять одна тисяча двісті сорок) грн. 00 коп. основного боргу, 3 056 (три тисячі п'ятдесят шість) грн. 14 коп. пені, 488 (чотириста вісімдесят вісім) грн. 81 коп. 3% річних, 3 018 (три тисячі вісімнадцять) грн. 02 коп. інфляційних втрат та 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп. судового збору.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 25.09.2017р.

Суддя С.О. Чебикіна