Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "19" вересня 2017 р. Справа № 906/654/17

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Терлецької-Байдюк Н.Я.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - угода-доручення від 29.11.2016;

ОСОБА_2 - довіреність №06 від 03.03.2017;

від відповідача: ОСОБА_3 - довіреність від 13.06.2017;

від третьої особи: не з'явився;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Бердичівський машинобудівний завод "Прогрес" (м. Бердичів Житомирська область)

до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк "Фінанси та кредит" ОСОБА_4 (м. Київ)

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Публічного акціонерного товариства "Суднобудівельний завод "Залів" (м.Керч, АР Крим)

про розірвання договору іпотеки єдиного майнового комплексу №2715ЦИК/0409 від 21.04.2009

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання договору іпотеки єдиного майнового комплексу №2715ЦИК/0409 від 21.04.2009, посвідченого приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу у Житомирській області ОСОБА_5 21.04.2009 за реєстраційним №462, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Бердичівський машинобудівний завод "Прогрес" та Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит", шляхом визнанням права Публічного акціонерного товариства "Бердичівський машинобудівний завод "Прогрес" про відмову від виконання в зв'язку з пропуском строку позовної давності на вимогу про його виконання (редакція позивача). Витрати по сплаті судового збору просить покласти на відповідача.

05.09.2017 до суду від Публічного акціонерного товариства "Бердичівський машинобудівний завод "Прогрес" надійшла заява про уточнення позовних вимог, відповідно до якої пункт 1 прохальної частини позовної заяви позивач просить викласти в наступній редакції: "Розірвати договір іпотеки єдиного майнового комплексу №2715ЦИК/0409 від 21.04.2009, посвідчений приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу у Житомирській області ОСОБА_5 21.04.2009 за реєстраційним №462, укладений між Публічним акціонерним товариством "Бердичівський машинобудівний завод "Прогрес" та Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит". В іншій частині позовні вимоги залишити в редакції, зазначеній у позовній заяві.

З врахуванням приписів ст.22 ГПК України дана заява прийнята судом до розгляду.

Ухвалою господарського суду від 05.09.2017 залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство "Суднобудівельний завод "Залів" (АР Крим, м. Керч), яке є позичальником за кредитним договором, на забезпечення виконання якого між сторонами укладено вказаний іпотечний договір.

Вимоги щодо підстав розірвання договору іпотеки позивач обґрунтовує тим, що банк без згоди позивача, в односторонньому порядку уклав з позичальником близько 70-ти додаткових угод різного змісту, що призвело до збільшення грошових зобов'язань "ПАТ "Бердичівський машинобудівний завод "Прогрес", забезпечених іпотекою у сумі, що у два рази перевищує основне зобов'язання, на що іпотекодавець згоди не давав, та не був повідомлений про вказані зміни.

Як на підставу для розірвання договору іпотеки позивач посилається на ч.2 ст. 651 ЦК України (істотне порушення умов договору) та ст. 19 Закону України "Про іпотеку", оскільки відповідачем не надані докази державної реєстрації змін до договору іпотеки.

Крім того, враховуючи, що строк виконання іпотеки настав 10.04.2013, жодних договорів про внесення змін до договору іпотеки щодо продовження терміну дії основного зобов'язання, а саме кредитного договору № 1286м-09 від 11.02.2009, між іпотекодержателем та іпотекодавцем не укладалось, позивач вважає, що строк забезпеченого іпотекою основного зобов'язання скінчилася 10.04.2013, а відповідно і зобов'язання позивача за договором іпотеки припинилися 11.04.2016 в зв'язку зі спливом строку позовної давності та втратою іпотекодержателем суб'єктивного права вимагати в судовому/примусовому порядку виконання зобов'язання.

В судовому засіданні представник позивача підтримала уточнені позовні вимоги.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві від 04.09.2017 (а.с.3-5 т.2). Зазначив, що невірним є посилання позивача на ст.651 ЦК України як на підставу для розірвання договору іпотеки. Згідно ч.2 ст.651 ЦК України істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Разом з тим позивач не вказує, яку саме шкоду завдано банком та не надано відповідних доказів. Вказує, що порядок зміни та розірвання господарських договорів, передбачений ст.188 ГК України. В порушення вимог вказаної статті позивач не звертався до банку з пропозицією про розірвання іпотечного договору з викладених в позові підстав. Наведене свідчить про передчасне звернення позивача до суду з даним позовом. Щодо твердження позивача про пропущення строку позовної давності зазначає, що згідно до п.8.4.3 договору іпотеки іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до чинного законодавства України у разі, коли в момент настання терміну виконання зобов'язань, забезпечених іпотекою, вони не будуть виконані чи будуть виконані неналежним чином. За умовами додаткової угоди від 06.02.2015 до кредитного договору від 11.02.2009, а саме додатку №5 "графік зниження ліміту кредитної лінії", строк повернення кредитних коштів визначено датою 08.04.2016. Згідно умов договору іпотеки та Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель вправі задовольнити вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки тільки після невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Крім того, пунктом 14 договору іпотеки єдиного майнового комплексу №2715 ЦИК/0409 від 21.04.2009 визначено, що в разі зміни будь-якого строку виконання основного зобов'язання, право іпотеки не припиняється. При цьому, якщо збільшується розмір основного зобов'язання, право іпотеки розповсюджується також і на такі зобов'язання. А пунктом 17 договору іпотеки передбачено, що цей договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до повного виконання позичальником своїх зобов'язань за основним зобов'язанням. Згідно Закону України "Про іпотеку" іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У жодній нормі права не зазначено, що не внесення змін до іпотечного договору, при внесенні змін до основного зобов'язання, договір іпотеки припиняється. Одночасно, підписуючи іпотечний договір від 21.04.2009, іпотекодавець (позивач) погодився відповідати за зобов'язаннями боржника (позичальника - ВАТ "Суднобудівний завод "Залів"), як за кредитним договором, так і за додатковими угодами до нього. При цьому у договорі іпотеки відсутнє будь - яке застереження на майбутнє щодо змісту таких додаткових угод.

Представник третьої особи (ПАТ "Суднобудівельний завод "Залів") в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Матеріалами справи підтверджується, що 11.02.2009 між Відкритим акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" (банк/відповідач) та Відкритим акціонерним товариством "Суднобудівний завод "Залів", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Суднобудівний завод "Залів" (позичальник/третя особа), укладено договір про мультивалютну кредитну лінію №1286м-09 з додатковими угодами до нього (а.с.51-198 т.2), за умовами якого банк надає позичальнику грошові кошти в тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання (далі - кредитні кошти (п.1.1 договору).

Згідно з умовами зазначеного кредитного договору надання кредитних коштів здійснювалося окремими частинами (траншами) на умовах, визначених кредитним договором в рамках відновлюваної мультивалютної кредитної лінії з лімітом максимальної заборгованості 300000000,00 гривень і з врахуванням його зменшення згідно графіку зниження ліміту (додаток №1 до кредитного договору), з оплатою за користування кредитними коштами процентів згідно пункту 3.1 кредитного договору.

Відповідно до додаткової угоди від 06.02.2015 до кредитного договору надання кредитних коштів здійснювалося окремими частинами на умовах, визначених цим договором в межах відновлюваної мультивалютної кредитної лінії з лімітом максимальної заборгованості у сумі 346000000,00 гривень (ліміт кредитної лінії), з врахуванням графіку зниження ліміту кредитної лінії (додаток №5 до договору) із сплатою за користування кредитними коштами відповідно до розділу 3 цього договору. Позичальник зобовязується повернути всі отримані кредитні кошти у валютах заборгованості по кожному траншу до 08 квітня 2016 року.

21.04.2009, з метою забезпечення виконання зобов'язань, визначених кредитним договором №1286м-09 від 11.02.2009, між Відкритим акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" (відповідач/іпотекодержатель) та Відкритим акціонерним товариством "Бердичівський машинобудівний завод "Прогрес", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Бердичівський машинобудівний завод "Прогрес" (позивач/іпотекодавець) укладено договір іпотеки єдиного майнового комплексу №2715ЦИК/0409, посвідчений приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Житомирської області ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за № 462 (а.с.25-32 т.1), за умовами якого іпотекодавець передає в заставу іпотекодержателю наступне майно: Єдиний майновий комплекс підприємства - іпотекодавця, який складається з усіх видів майна, призначених для його діяльності, включаючи будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги та інші права, які належать іпотекодавцю. Зазначений склад єдиного майнового комплексу, який передається в заставу, є вичерпним. Нерухоме майно єдиного майнового комплексу складається з будівель та споруд, зазначених в п. 1 договору іпотеки. Устаткування, інвентар, інше майно та права єдиного майнового комплексу підприємства - іпотекодавця зазначені у переліку згідно додатку №1 до договору іпотеки. Нерухоме майно єдиного майнового комплексу (предмет іпотеки) знаходиться на земельній ділянці:

- загальною площею 31,44 га, яка передана в користування іпотекодавця згідно Державного акту на право постійного користування землею серії ЖТ-26 №000020, виданого на підставі рішення виконкому Бердичівської районної Ради народних депутатів від 22.06.1995, та зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею №22;

- загальною площею 34,9324 га, яка розташована на території Великонизгірецької сільської ради, та належить іпотекодавцю згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02.12.2004, із змінами до договору, посвідченого приватним нотаріусом Бердичівського районного округу ОСОБА_6, за реєстраційним номером 1375, з угодою про внесення змін від 26.04.2005 до договору купівлі-продажу від 02.12.2004.

Пунктом 2 договору іпотеки визначено, що майно передається в іпотеку як забезпечення повернення кредиту, наданого ПАТ "Суднобудівний завод "Залів" за кредитним договором №1286м-09 від 11.02.2009 та додаткових угод до нього на суму 331064115,00, строком до 10.02.2012, а також процентів за користування кредитом, виходячи з п.3.1 основного зобовязання, а також комісійної винагороди, неустойки за кредитним договором або за основним зобовязанням, враховуючи відшкодування збитків, завданих прострочкою платежів за вищезазначеним договором, відшкодування витрат по зверненню стягнення на предмет іпотеки, в повному обсязі (в тому числі витрати за виконавчим написом), визначеному на момент фактичного задоволення вимог. У випадку зміни сторонами умов основного зобов'язання іпотекодавець зобов'язується невідкладено укласти з іпотекодержателем відповідний договір про внесення змін до цього договору.

Відповідно до п.12 договору іпотеки взаємовідносини сторін протягом дії договору, в частині, не врегульованій цим договором, визначаються чинним законодавством України.

При частковому виконанні основного зобов'язання позичальником, іпотека зберігається в первісному обсязі (п.13 договору іпотеки).

Пунктом 14 договору сторони погодили, що в разі зміни будь-якого строку виконання основного зобов'язання, право іпотеки не припиняється. При цьому, якщо збільшується розмір основного зобов'язання, право іпотеки розповсюджується також і на такі зобов'язання.

Цей договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до повного виконання позичальником своїх зобов'язань за основним зобов'язанням (п.17 договору іпотеки).

В подальшому між тими ж сторонами 02.02.2010 укладено договір про внесення змін до договору іпотеки єдиного майнового комплексу №2715ЦИК/0409, відповідно до якого змінено п.2 договору іпотеки та викладено його в наступній редакції: "зазначене в п.1 цього договору майно передається в іпотеку, як забезпечення повернення кредиту, ВАТ "Суднобудівний завод "Залів" (надалі - позичальник) за кредитним договором №1286м-09 від 11.02.2009 та додаткових угод до нього (надалі - основне зобов'язання) на суму 331064115,00грн., строком до 10.04.2013 включно, а також процентів за користування виходячи з п.3.1 основного зобов'язання, а також комісійної винагороди, неустойки за цим договором або за основним зобов'язанням, враховуючи відшкодування збитків, завданих прострочкою платежів за вищезазначеним договором, відшкодування витрат по зверненню стягнення на предмет іпотеки, в повному обсязі (в тому числі витрати за виконавчим написом), визначеному на момент фактичного задоволення вимог. Проценти за користування кредитом сплачуються позичальником з п.3.4 основного зобов'язання. У випадку зміни сторонами умов основного зобов'язання іпотекодавець зобов'язується невідкладно укласти іпотекодержателем відповідний договір про внесення змін до цього договору".

Також п.3 договору іпотеки викладено в наступній редакції: "3. Узгоджена сторонами ринкова вартість предмету іпотеки, враховуючи оцінку, викладену у звіті про експертну оцінку, виданого TOB "Кредитне Брокерське Агентство" 22.01.2010, становить 359 948 000,00грн." (а.с.150 т.1)

18.06.2010 договором про внесення змін до договору іпотеки єдиного майнового комплексу № 2715ЦИК/0409 від 21.04.2009 сторони домовились викласти додаток № 1 в новій редакції: "2. Цей договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до повного виконання позичальником своїх зобов'язань за основним зобов'язанням" (а.с.151 т.1).

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що банк без його відома та згоди уклав з позичальником близько 70-ти додаткових угод до кредитного договору різного змісту, що призвело до збільшення грошових зобов'язань "ПАТ "Бердичівський машинобудівний завод "Прогрес", забезпечених іпотекою. При цьому, додаткові угоди до іпотечного договору не укладались.

Позивач вважає, що такими діями банку порушені його права як іпотекодавця, та посилаючись на приписи ч.2 ст. 651 ЦК України, ст. 19 Закону України "Про іпотеку", просить розірвати договір іпотеки, укладений між сторонами.

Дослідивши в сукупності всі обставини та матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, враховуючи таке.

Відповідно до пункту 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За приписами ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Іпотечні правовідносини регулюються спеціальним Законом України "Про іпотеку".

Згідно ст.1 Закону України "Про іпотеку" іпотекою визнається такий вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні та користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання, одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника.

Отже, враховуючи положення норм закону, іпотека є спеціальним заходом майнового характеру, який спрямований на забезпечення виконання основного зобов'язання, підставою якого є договір. При цьому, частинами 4, 5 статті 3 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Підстави припинення іпотеки визначені ст.17 Закону України "Про іпотеку". Іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Позивачем не наведено підстав, як конкретно визначених вказаною нормою, так і інших підстав, передбачених цим Законом для розірвання спірного договору іпотеки. Більше того, статтею 17 Закону України "Про іпотеку" унормовані підстави для припинення іпотеки, а не для розірвання договору іпотеки в судовому порядку, що не є тотожними поняттями.

Посилання позивача на норми ст.19 Закону України "Про іпотеку" як на підставу розірвання договору є помилковими.

Статтею 19 Закону України "Про іпотеку", зокрема, передбачено, що зміни і доповнення до іпотечного договору підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідні відомості про зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою підлягають державній реєстрації у встановленому законом порядку. Будь-яке збільшення основного зобов'язання або процентів за основним зобов'язанням, крім випадків, коли таке збільшення прямо передбачене іпотечним договором, може бути здійснене після державної реєстрації відповідних відомостей про зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою.

Тобто, вказаною нормою визначено порядок внесення змін і доповнень до договору іпотеки, а не підстави для його розірвання.

Як зазначалось вище, пунктом 14 договору іпотеки єдиного майнового комплексу №2715 ЦИК/0409 від 21.04.2009 визначено, що в разі зміни будь-якого строку виконання основного зобов'язання, право іпотеки не припиняється. При цьому, якщо збільшується розмір основного зобов'язання, право іпотеки розповсюджується також і на такі зобов'язання.

Згідно пункту 17 цього договору, іпотека діє до повного виконання позичальником зобов'язань за основним зобов'язанням.

Отже, укладаючи іпотечний договір від 21.04.2009, іпотекодавець (позивач) погодився відповідати за зобов'язання боржника (позичальника ПАТ "Суднобудівний завод "Залів") як за кредитним договором, так і за додатковими угодами. При цьому, у договорі іпотеки відсутнє будь - яке застереження на майбутнє щодо змісту таких додаткових угод.

Частиною 2 статті 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Отже, приписами цієї статті, на яку посилається позивач, унормовано, що підставою для розірвання договору у судовому порядку є істотне порушення другою стороною саме його умов. Крім того, правова можливість задоволення на підставі вказаної норми позовної вимоги про розірвання договору пов'язується не тільки з істотним порушенням другою стороною умов договору, а й з наявністю шкоди, завданої цим порушенням другою стороною договору.

В даному випадку, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо завдання позивачеві відповідної шкоди внаслідок не внесення змін та доповнень до іпотечного договору при внесенні змін до основного (кредитного) договору, та не доведено істотне порушення банком умов іпотечного договору.

Також помилковою є думка позивача, що строк забезпеченого іпотекою основного зобов'язання скінчилася 10.04.2013, а відповідно і зобов'язання позивача за договором іпотеки припинилися 11.04.2016 в зв'язку зі спливом строку позовної давності та втратою іпотекодержателем суб'єктивного права вимагати в судовому/примусовому порядку виконання зобов'язання.

Оспорюваним договором іпотеки та чинним законодавством не передбачена можливість його розірвання у разі зміни графіку погашення заборгованості за основним зобов"язанням. Коригування графіку погашення заборгованості за основним зобов"язанням без згоди іпотекодавця не є порушенням умов іпотечного договору, який не містить застережень про те, що іпотекодержатель та позичальник не мають права змінювати графік погашення основного зобов"язання без відповідної згоди іпотекодавця. Незалежно від того, наскільки збільшились чи зменшились термін та сума основного зобов'язання, іпотекодавець відповідає за виконання основного зобов'язання лише та виключно в межах майна за іпотечним договором.

Частинами 1 і 2 статті 43 ГПК України визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, відсутні правові підстави для задоволення позову.

Витрати по сплаті судового збору за правилами ст.49 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33,34,43,49,82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 25 вересня 2017 року.

Суддя Терлецька-Байдюк Н.Я.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - позивачу (за заявою поштою та елект поштою)

3 - третій особі (ел. поштою : )