Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

28 вересня 2017 справа № 927/755/17

Позивач: Виробничо - комерційне підприємство - товариство з обмеженою відповідальністю «Торгсервіс»

41300, Сумська обл.., м. Кролевець, вул.. Кооперативна,4

Відповідач: Фізична особа - підприємець ОСОБА_1

16675, Ніжинський р-н, с. Шняківка,вул.. Шевченка,9

Предмет спору: про стягнення 52308,03 грн.

Суддя Н.О.Скорик

від позивача: Фонталіна М.О. - дов. № б/н від 25.09.2017 - представник

від відповідача: не з'явився

Суть спору:

Виробничо - комерційним підприємством - товариством з обмеженою відповідальністю «Торгсервіс» подано позов до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення, 10200 грн. вартості тари з врахуванням ПДВ, 2641,28 грн. пені,2550 грн. штрафу,16990,50 відсотків,2417,70 грн. інфляційних згідно договору № 51 від 08.05.2015, 10916,31 грн. вартості неповернутого майна із врахуванням ПДВ,7414 грн. пені згідно договору суборенди № 18778N00048 від 30.12.2015.

Позивач, заявою № 07-09-1/17-юр від 07.09.2017 зменшив позовні вимоги в частині стягнення інфляційних. Позовні вимоги в цій частині позову складають 1595,94 грн. Суд заяву прийняв. Справа розглядається з врахуванням поданої заяви.

Відповідач відзиву на позов не надав, проти позовних вимог не заперечив.

Ухвала суду від 09.08.2017 про порушення провадження у справі направлялась відповідачу за вказаною позивачем в позовній заяві адресі, а також визначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань адресою як місце проживання фізичної особи - підприємця: Ніжинський р-н, с. Шняківка,вул.. Шевченка,9. Зазначена ухвала повернута відділенням зв'язку з відміткою «за зазначеною адресою не проживає».

За тією ж адресою державної реєстрації відповідачу направлялась і ухвала господарського суду Чернігівської області від 19.09.2017 про відкладення розгляду справи.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом (п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011).

Пунктом 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 встановлено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що явка представників сторін судом обов'язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статтею 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком учасників судового провадження, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд

Встановив:

Відповідно до ст.. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

08.05.2015 між сторонами укладено договір № 51 відповідно до умов якого постачальник (позивач) зобов'язувався передавати у власність покупцеві (відповідачу) товар, в строки та на умовах, передбачених даним договором, а покупець зобов'язувався в термін та на умовах, передбачених цим договором приймати цей товар, оплачувати його вартість, повертати тару. Найменування товару, його кількість, ціна та загальна вартість зазначається у товаро - транспортних накладних, які складаються сторонами при прийманні - передачі кожної партії товару і є невід'ємною частиною даного договору (п.1,1.1. договору).

Згідно ст.. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Пунктами 4.1.,4.2. договору сторони визначили, що оплата кожної партії товару здійснюється покупцем шляхом перерахування 100% вартості на розрахунковий рахунок постачальника, шляхом внесення готівки в касу постачальника. Відстрочка оплати за кожну окрему партію товару становить 7 (сім) календарних днів з моменту поставки товару, але у будь - якому разі до наступної поставки товару.

Розділом 5 договору «ТАРА» сторони визначили, що покупець зобов'язується при одержанні кожної партії товару повертати продавцю зворотну тару. Зворотною тарою сторони вважають наступні вили тари, які не є товаром, та в кількості не більше, ніж використано при пакуванні поставленого товару: поелетіленові ящики, пакети, КЕГи ємністю 30 і 50 л, вуглекислотні балони, якщо інше не зазначено в товаро - транспортній накладній. Покупець зобов'язаний повернути 100% тари. Ящики, палети, КЕГи, вуглекислотні балони повертаються за цінами, які діяли на момент відвантаження товару. У випадку, якщо тара не буде передана на протязі 7 (семи) днів з моменту поставки товару, така тара стає товаром і вважається проданою покупцю, який в строки, передбачені п.4.2. договору повинен сплатити вартість, та нарахований на цю вартість ПДВ в розмірі 20%.

Відповідно до акту звірки розрахунків станом на 08.07.2016 відповідачем визнано неповернення тари - КЕГи 50 л. в кількості 6 шт. та балонів вуглекислотних в кількості 3 шт. (а.с.51). З аналізу накладних на поставку товару та накладних на повернення тари (а.с.25-45) вбачається, що вищезазначені КЕГи були поставлені в якості тари згідно накладної № NE - 0006719 від 28.06.2016 (неповернутими залишились КЕГИ в кількості 3 шт.) та накладної № NE - 0007057 від 05.07.2016 (неповернутими залишились КЕГИ в кількості 3 шт.). Поставка балонів вуглекислотних відбувалась згідно накладних № NE - 0011659 від 04.09.2015, № NE-0012605 від 29.09.2015, № NE-0005123 від 25.05.2016 (а.с.46-48), за якими поставлено балонів в кількості 3 шт.

Після підписання акту звірки позивачем здійснювались поставки товару та зворотної тари КЕГи 50 л Оболонь в кількості 21 шт. відповідно до видаткових накладних № NE - 0007331 від 12.07.2016, № NE - 0007674 від 19.07.2016, № NE - 0008251 від 02.08.2016, № NE - 0010162 від 22.09.2016 (а.с.13-24).

Відповідно до накладних на повернення тари та до визначених відповідачем в цих накладних підстав повернення , борг по неповерненню 6-ти КЕГ ліквідовано шляхом їх повернення за накладними на повернення тари:

№ NE - 001662 від 13.07.2016 - 3 шт. (в рахунок поставки за накладною № NE - 0006719 від 28.06.2016),

NE - 001663 від 13.07.2016 - 2 шт. (в рахунок поставки за накладною NE - 0007057 від 05.07.2016),

NE - 001840 від 20.07.2016 - 1 шт. (в рахунок поставки за накладною NE - 0007057 від 05.07.2016).

Часткове повернення КЕГ 50 л. (в кількості 16 шт.), поставлених після підписання акту звірки розрахунків, проводилось відповідачем по накладних на повернення тари № NE - 001604 від 08.07.2016 - 1 шт., № NE - 001841 від 20.07.2016 - 1 шт., № NE - 001979 від 27.07.2016 - 1 шт., № NE - 002141 від 03.08.2016 - 5 шт., № NE - 002142 від 03.08.2016 - 2 шт., № NE - 002294 від 10.08.2016 - 2 шт., № NE - 002295 від 10.08.2016 - 2 шт., № NE - 002645 від 31.08.2016 - 2 шт.

Балон в кількості 1 шт. був повернутий накладною на повернення тари № NE - 002296 від 10.08.2016.

Як зазначає позивач в позовній заяві, та підтверджується матеріалами справи - накладними на повернення тари, станом на день подачі позову до суду відповідачем не повернуто КЕГи 50 л. в кількості 5 шт., що були передані згідно видаткових накладних № NE - 0008251 від 02.08.2016 (не повернуті 4 шт.), № NE0010162 від 22.09.2016 (не повернута 1 шт.) та балони 20 л вуглекислотні в кількості 2 шт., що були передані згідно накладних № NE-0012605 від 29.09.2015, № NE-0005123 від 25.05.2016. Загальна вартість тари з врахуванням ПДВ становить 10200 грн.

Відповідач на день винесення рішення судом доказів повернення тари не надав.

Позивач свої вимоги про стягнення вартості 10200 грн. вартості тари обґрунтовує порушенням відповідачем умов п. 5.3. договору.

З огляду на умови договору та надані позивачем докази неповернення відповідачем в установлені договором строки тари, вимоги позивача по стягненню 10200 грн., що включає в себе вартість КЕГ в кількості 4 шт. (1600 грн. +20% =1980 грн.) та 2 шт. балонів (250 грн.+20%= 300 грн.), вимоги останнього є правомірними, підтверджуються матеріалами справи і підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (ст. ст.. 258, 259 Цивільного кодексу України).

Пунктом 6.1. договору сторони встановили, що за кожен день прострочення оплати товару покупець сплачує на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період ,за який сплачується пеня. За порушення терміну розрахунків за отриману продукцію покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 25% від не перерахованої суми (п. 6.4. договору).

За користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (ст.. 536 Цивільного кодексу України). Статтею 692 Цивільного кодексу України у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Відповідно до п. 6.5. договору у випадку порушення п. 4.2. договору покупець сплачує за користування чужими 0,5% від суми несвоєчасно оплаченого товару.

Позивачем нараховано та пред'явлено до стягнення 2641,28 грн. пені за прострочку виконання грошового зобов'язання, в тому числі по оплаті вартості балонів: поставлених та неповернутих за накладною № NE-0012605 від 29.05.2015 за період прострочення виконання зобов'язання з 14.10.2015 по 17.07.2017, за накладною № NE-0005123 від 25.05.2016 за період з 09.06.2016 по 17.07.2017; за порушення зобов'язання по оплаті вартості КЕГ, поставлених та неповернутих за накладною № NE-008251 від 02.08.2016 за період прострочення виконання грошового зобов'язання з 17.08.2015 по 17.07.2017, за накладною № NE-0010162 від 22.09.2016 за період з 06.10.2016 по 17.07.2017.

Нарахування пені позивачем здійснювалось з врахуванням п. 9.6. договору, відповідно до якого сторони домовились, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання грошових зобов'язань за даним договором не припиняється строком , визначеним п. 6 ст.232 Господарського кодексу України, і здійснюється до моменту повного розрахунку, а строк позовної давності щодо стягнення таких санкцій , відповідно до положень ст.. 259 Цивільного кодексу України, продовжується до трьох років.

Вимоги позивача по стягненню пені підлягають частковому задоволенню в сумі 2638,24 грн., оскільки позивачем при здійсненні нарахування пені за прострочку виконання грошового зобов'язання не враховано, що 2016 рік високосний, тобто кількість днів для розрахунку становить 366.

Відповідно до п. 6.4. договору позивачем нараховано 2550 грн. штрафу у розрахунку 25% від неповернутої суми за порушення відповідачем терміну оплати вартості неповернутої тари як товару (10200 грн.*25%).

Відповідач не надав доказів відсутності своєї вини в простроченні повернення тари та несвоєчасній оплаті її вартості.

Таким чином, вимоги позивача по стягненню штрафу є правомірними і підлягають задоволенню.

Пунктом 6.5. договору сторони обумовили, що у випадку порушення п. 4.2. договору покупець сплачує постачальнику за користування чужими коштами 0,5% від суми несвоєчасно оплаченого товару (п. 2 ст. 536 та п. 3 ст.692 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 6.5.,5.3. договору за порушення відповідачем п. 4.2. договору позивачем нараховано та пред'явлено до стягнення 16990,50 грн. процентів за користування чужими коштами.

Прострочка повернення тари та несвоєчасна оплата її вартості в порушення умов договору підтверджується матеріалами справи. Отже, вимоги позивача про стягнення 16990,50 грн. процентів за користування коштами підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Позивачем нараховано та пред'явлено до стягнення 1595,94 грн. інфляційних за період прострочення: з жовтня 2015 по липень 2017, включно, за прострочку виконання грошового зобов'язання по оплаті вартості балонів, та за період з серпня 2016 по липень 2017, включно за прострочення виконання грошового зобов'язання по оплаті вартості КЕГ.

Відповідач не надав доказів сплати даної суми нарахувань.

Враховуючи, що за зазначений позивачем період прострочення оплати вартості балонів та КЕГ розмір інфляційних нарахувань становить 1611,86 грн., а позивачем пред'явлено вимоги про стягнення 1595,94 грн. інфляційних, які підтверджуються матеріалами справи, не сплачені відповідачем, вимоги є правомірними і підлягають задоволенню в повному обсязі в сумі 1595,94 грн.

30.12.2015 між сторонами був укладений договір суборенди майна № 18778N00048, відповідно до умов якого орендар (позивач) передає суборендареві (відповідачу) у строкове платне користування (оперативну суборенду), а суборендар приймає торгово - рекламне обладнання (надалі іменується «майно»), та зобов'язується сплачувати орендарю орендну плату (п.1.1.договору суборенди). Пунктом 1.2. договору суборенди сторони визначили перелік, модель, заводський номер (за наявності), рік виробництва, місцезнаходження, вартість та кількість майна, переданого в суборенду, а саме: холодильник ЕСО ХШВ-350 «Оболонь» вартістю 3915,47 грн., холодильник «Електролюкс»V-400Е «Оболонь» вартістю 2578,96 грн., комплекс Пінгвін - 2М вартістю 2602,50 грн.. Загальна вартість майна становила 9096,93 грн.

Факт передачі майна в суборенду підтверджується підписаним сторонами актом прийому - передачі майна в суборенду від 30.12.2015. Зазначений акт є невід'ємною частиною договору (п. 2.2. договору суборенди).

Пунктом 7.2. договору суборенди сторони визначили, що даний договір укладається терміном на 1 (один) календарний рік, якщо інше не випливатиме з тексту цього договору або чинного законодавства. Якщо суборендар продовжує користуватися майном після закінчення терміну дії договору, то, за відсутності письмових заперечень сторін або власника , заявлених не пізніше 10 (десяти) календарних днів до закінчення терміну дії договору, то строк дії даного договору продовжується ще на один календарний рік. Даний договір припиняє свою дію достроково у випадку припинення дії укладеного між орендарем та суборендарем договору купівлі договору купівлі - продажу (договору поставки) продукції, що виробляється/реалізується виробником та його корпоративними підприємствами. Датою закінчення дії даного договору, в такому випадку, вважається дата припинення дії відповідного договору купівлі - продажу (договору поставки) продукції (п. 7.3,7.4, п.п.7.4.2 договору суборенди).

Відповідно до п. 9.3. договору № 51 від 08.05.2015 цей договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2016. Даний договір може бути одноразово пролонгований на наступний календарний рік за умови, що за 10 днів до закінчення терміну дії даного договору жодна із сторін письмово не повідомить про своє бажання припинити дію даного договору. В частині зобов'язання покупця щодо оплати продукції та повернення (або відшкодування вартості) тари, цей договір діє до моменту повного виконання зазначених зобов'язань.

Листом № 05-12/16-юр від 05.12.2016, направленим позивачем відповідачу 05.12.2016, що підтверджується копією опису вкладення та поштовим повідомленням (а.с.56-57,92), позивач повідомив відповідача про своє небажання продовжувати дію договору № 51 від 08.05.2015 на 2017 рік та повідомив, що дія договору припиниться 31.12.2016.

Отже, договір суборенди, як і договір поставки, припинив свою дію 31.12.2016. В розділі 5 «Права та обов'язки суборендаря» договору суборенди, а саме п. 5.1.13, сторони визначили, що суборендар зобов'язується протягом 10 (десяти) робочих днів після закінчення дії договору (т.ч. дострокового) повернути майно Орендарю (а в разі отримання відповідної вимоги - власнику) у діючому стані, технічно справне та комплектне, з урахуванням його нормального зносу. Даний пункт кореспондується з умовами п. 2.3. договору суборенди. Таким чином, відповідач зобов'язаний був повернути майно до 18.01.2017.

06.04.2017 позивачем був направлений відповідачу лист № 03-04/17-юр від 03.04.2017 з вимогою повернути майно. Крім того, в зазначеному листі позивач зазначив, що в разі неповернення майна відповідачем, для останнього настануть наслідки у вигляді нарахуванні пені у розмірі 0,5% від вартості неповернутого майна та вимоги сплати вартості неповернутого майна , включаючи ПДВ.

Відповідач порушив умови договору - у визначений договором строк майно (холодильники) не повернув.

Позивачем пред'явлено до стягнення 10916,31 грн. вартості переданого в суборенду майна, включаючи ПДВ та 7414 грн. пені. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до п. 6.2. договору суборенди у випадку втрати (повного знищення) суборендарем майна (крім випадків, що мають підтвердження актами відповідних органів і які виникли внаслідок дії обставин непереборної сили) або неповерненні майна у відповідності з п. 2.3. даного договору, суборендар зобов'язаний відшкодувати орендарю (або за письмовою вимогою безпосередньо власнику) вартість майна, вказану у п. 1.2. цього договору (або специфікації), із врахуванням ПДВ, якщо інша сума відшкодування не буде додатково узгоджена між сторонами та власником. Крім того, пунктом 6.5. договору суборенди передбачено, що у випадку порушення суборендарем передбаченого даним договором строку повернення майна орендарю або власнику, суборендар сплачує відповідно орендарю або власнику пеню в розмірі 0,5% від вартості несвоєчасно повернутого майна, що вказана в п. 1.2. даного договору (або в специфікації) за кожний день затримки повернення.

В порушення умов договору відповідач вартість майна не оплатив, доказів про повернення майна або оплати вартості не надав.

В судовому засіданні 28.09.2017 представник позивача підтвердив, що холодильники не повернуті відповідачем ні позивачу, ні власнику, як і не сплачена їх вартість.

Пеню за прострочку повернення холодильників позивачем нараховано за період з 19.01.2017 по 17.07.2017 в розрахунку вартості майна без врахування ПДВ.

З врахуванням обставин справи, позовні вимоги про стягнення 10916,31 грн. вартості переданого в суборенду майна та 7414 грн. пені є правомірними, підтверджуються матеріалами справи і підлягають задоволенню.

Керуючись ст.. 258,259,536,549,692,712, Цивільного кодексу України, ст.. 49,82-85 Господарського процесуального кодексу України,суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з ФІЗИЧНОЇ ОСОБИ-ПІДПРИЄМЦЯ ОСОБА_1, Ніжинський р-н, с. Шняківка,вул. Шевченка,9, код НОМЕР_1 на користь ВИРОБНИЧО - КОМЕРЦІЙНОГО ПІДПРИЄМСТВА - ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТОРГСЕРВІС», Сумська обл., м.Кролевець, вул.Кооперативна,4, код 30033501, 10200 грн. вартості тари, 2638,24 грн. пені,2550 грн. штрафу, 16990,50 грн. процентів, 1595,94 грн. інфляційних, 10916,31 грн. вартості майна, 7414 грн. пені, 1599,91 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В решті позову відмовити.

Повне рішення підписано 29.09.2017

Суддя Скорик Н.О.