ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"20" вересня 2017 р. Справа № 922/686/17

Вх. номер 29240

Суддя господарського суду Лаврова Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши заяву ТОВ «Компанія Лимард» про розстрочку виконання рішення суду по справі

за позовом: ПАТ "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" ПАТ" Українська залізниця"

до ТОВ "Компанія Лимард", м. Харків

про стягнення коштів

за участю представників:

стягувача не зявився,

боржника ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

Харківський апеляційний господарський суд постановою від 09.09.2017 року у справі за № 922/686/17 рішення господарського суду Харківської області від 24.04.17 у справі № 922/686/17 скасував в частині залишення без розгляду позовних вимог про стягнення 1750,91 грн. Прийняв в цій частині нове рішення. Позовні вимоги задовольнив . В іншій частині рішення господарського суду Харківської області від 24.04.17 у справі № 922/686/17 залишив без змін.

Виклав резолютивну частину рішення в наступній редакції: стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Лимард" (вул. Короленка, буд. 25, приміщення 3-13, м. Харків, 61003, , п/р №4228 в ПАТ "КОМЕРЦІЙНИЙ ОСОБА_2", м. Київ, МФО 306500) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" (пр-т Повітрофлотський, 11/15, м. Київ, 03049, , рахунок: ТВБВ №10026/084 філії - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ "Ощадбанк", МФО 322669, р/р №8368) штрафні санкції у розмірі 264387,90 грн. та судовий збір 3965,83 грн.

11.09.2017 року до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Лимард" (боржник) надійшла заява про розстрочку виконання даного рішення на 12 місяців із щомісячним погашенням в сумі 22.214,75 грн.

Ухвалою суду від 12.09.2017 р. було прийнято подану заяву та призначено до розгляду у судовому засіданні на 20.09.2017 р. о 09:45.

Представник заявника у судовому засіданні підтримав заяву про розстрочку виконання рішення по справі.

Стягувач правом на участь представника у судовому засіданні не скористався.

Подану заяву боржник обґрунтовував тим, що своєчасне виконання судового рішення щодо сплати заборгованості є неможливим через наявність інфляційних процесів в економіці, скрутне фінансове становище ТОВ «Компанія Лимард», необхідність здійснювати виплати заробітної плати робітникам.

Діяльність підприємства ускладнена наявністю дебіторської заборгованості, що, на думку заявника, підтверджується договором поруки від 24.05.2017 р. між ТОВ «ДТЕК Трейдінг» та ТОВ «Компанія Лимард», за яким поручитель зобовязується відповідати перед кредитором за виконання боржником своїх зобовязань по основному договору у розмірі 1.909.628,51 грн.

Дослідивши матеріали справи, поданої боржником заяви та вислухавши пояснення представника боржника, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Зазначена норма Конституції України кореспондується з ст. 115 ГПК України якою передбачено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому ГПК України та Законом України «Про виконавче провадження».

У відповідності із частиною 1 статті 121 Господарського процесуального кодексу України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Згідно із п.7.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. №9 підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

В п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" №14 від 26.12.2003 р. зазначено, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 351 Цивільного процесуального кодексу і ст. 121 Господарського процесуального кодексу, їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Таким чином, вирішуючи питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів в економіці держави та інші обставини справи, які б свідчили про можливість надання відповідачу відстрочки виконання судового рішення.

На підтвердження свого скрутного матеріального стану заявником надано копію фінансового звіту станом на 31 грудня 2016 року, копію договору поставки №1837-РА від 30.11.2016 р., договір поруки від 24.05.2017 р.

Однак, суд не приймає зазначені документи як достатні докази, які підтверджують наявність особливих обставин, що ускладнюють виконання рішення по справі.

Наданий фінансовий звіт ТОВ «Компанія Лимард» відображає фінансові показники підприємства станом на 31.12.2016 р. та не дає можливості встановити актуальні результати фінансової діяльності та фінансові можливості заявника станом на момент виконання судового рішення тобто на вересень 2017 року.

Також, суд не може розглядати як доказ тяжкого фінансового положення боржника договір поруки від 24.05.2017 р. та договір поставки №1837-РА від 30.11.2016 р., строк дії якого було встановлено до 31.12.2016 р. (п. 8.1 вказаного договору).

Відповідно до п. 5.4 Постанови пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013 р. господарським судам необхідно мати на увазі, що за приписом частини п'ятої статті 11 ЦК України грошове зобов'язання може виникати з рішення суду. За загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Докази щодо наявності виняткових обставин у розумінні ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, які б слугували підставою для надання розстрочки виконання рішення суду, не були надані боржником. Боржник не надав достатніх доказів на підтвердження обставин, в обґрунтування поданої заяви, у тому числі доказів неможливості чи утруднення саме на даний час виконання рішення суду, відсутності активів для виконання рішення суду та реальної загрози зупинення господарської діяльності у зв'язку з виконанням рішення суду, винятковості випадку, з наявністю якого процесуальний закон пов'язує можливість надання розстрочки виконання рішення суду.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за необхідне відмовити боржнику в задоволенні заяви про розстрочення виконання рішення.

Керуючись ст.ст. 86, 121 господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Лимард» про розстрочку виконання рішення суду (вх. №29240 від 11.09.2017 р.) по справі №922/686/17.

Суддя Лаврова Л.С.

ухвала підписана 21.09.2017 року