ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2017 р. Справа № 909/714/16

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Матущака О.І.

суддів Кравчук Н.М.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал ФІД» м.Тернопіль від 02.06.2017 р.

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 18.05.2017 р.

у справі № 909/714/16

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал ФІД» м.Тернопіль

до відповідачів: 1.товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія сервіс» м.Городенка Івано-Франківської області

2. товариства з обмеженою відповідальністю «Буд М» м.Запоріжжя

про визнання недійсним договору оренди №01/04/15-ХАТП від 01.05.2015 р.

за участю представників сторін від:

від позивача (апелянта): ОСОБА_2 довіреність б/н від 10.04.2017 року;

від відповідача 1: не зявився;

від відповідача 2: не зявився,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 18.05.2017 р. (у складі колегії суддів: головуючого судді: Малєєвої О.В., суддів: Деделюк Б.В., Фрич М.М.) відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Рішення суду мотивоване тим, що сам факт недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, за ст. 218 ЦК України не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. При цьому, суд у даній справі позбавлений можливості достовірно встановити, чи вчинений оспорюваний правочин у письмовій формі, оскільки пояснення ОСОБА_3 як керівника ТОВ «МТП-Городенка» про те, що ним такий договір не підписувався, не є достатнім доказом, а проведення почеркознавчої експертизи відповідно до постанови Вищого господарського суду України від 09.02.2017 р. у цій справі не є потрібним з огляду на інші докази у справі та наявність іншого способу захисту порушеного права позивача шляхом визнання недійсним правочину, на підставі якого він набув право власності на майно. Посилання позивача на підробку документів допустимими доказами не підтверджено.

Позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що оспорюваний договір директором ТОВ «Мрія сервіс» (змінено назву з ТОВ «МТП-Городенка») підписаний не був. При цьому, скаржник зазначає, що Вищий господарський суд України при прийнятті постанови від 09.02.2017 р. вказав, що судом першої інстанції не достатньо обґрунтовано необхідність проведення експертизи. У звязку з чим, апелянт вважає, що оскільки ним заперечується факт підписання договору директором ТОВ «Мрія сервіс» ОСОБА_3, місцевий господарський суд повинен був навести аргументи щодо неможливості вирішення даної справи без проведення експертизи.

Відповідачем-1 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Свої заперечення обґрунтовує тим, що фактичне отримання ТОВ «МТП-Городенка» обєкта оренди підтверджується підписаним актом приймання-передачі обєкта оренди від 01.05.2015 р., копія якого знаходиться в матеріалах справи.

Крім цього, відповідачем-1 подано клопотання №15-08-17/гс-12 від 15.08.2017 р. про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням господарського суду Запорізької області в межах справи №908/688/16 про банкрутство ТОВ «Буд М» за заявою ліквідатора ТОВ «Буд М» про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 23.10.2015 р., посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі №3355, на підставі якого власником спірного нерухомого майна став позивач у даній справі.

Розглянувши вказане клопотання, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у його задоволенні, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ГПК України, господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Необхідно зазначити, що пов'язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку ,доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи. Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між со6ою справ різними судами або з інших причин. Іншим судом, про який йдеться у частині першій статті 79 ГПК, є будь-який орган, що входить до складу судової системи України згідно з статтею 3 та частиною другою статті 17 3акону України «Про судоустрій і статус суддів» (вказаної позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Враховуючи те, що предметом спору у справі №908/688/16 є визнання недійсним договору купівлі-продажу від 23.10.2015 р., а предметом даного позову є визнання недійсним договору оренди №01/04/15-ХАТП від 01.05.2015 р., заявником не подано доказів, на підтвердження того, що обставини, які будуть встановлені у рішенні суду у справі №908/688/16 будуть мати істотне значення для вирішення даного спору, з огляду і на різний характер спірних правовідносин, а також те, що за будь-яких обставин, навіть у разі визнання недійсним договору купівлі-продажі, станом на дату подання позову у даній справі, позивач був і залишається на сьогодні належним власником спірного майна.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам апеляційної скарги та відзиву на неї, заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом та перевірено судом апеляційної інстанції, відповідно до договору купівлі-продажу від 23.10.2015 р. ТОВ «Глобал ФІД», як покупець, придбав у ТОВ «Буд М», як продавця, нерухоме майно - будівлі та споруди, що знаходяться за адресою Тернопільська область, Гусятинський район, м. Хоростків, вул. Заводська, 1а, надалі «Будівлі та споруди», а саме А - гараж (цистерни для бензину в автогаражі - 2 шт.) загальною площею 837,5 кв.м; Б - контора загальною площею 196,2 кв.м; В - мехмайстерня (гараж ля ремонту тракторів; артсвердловина №1 для питної води) загальною площею 1384,4 кв.м, Г - майстерня загальною площею 392,5 кв.м.

Будівлі та споруди належать продавцеві на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого ОСОБА_5, приватним нотаріусом Гусятинського районного нотаріального округу 07.08.2014 р. по реєстру за №842.

Згідно п. п. 8, 9, 10. 15 вказаного договору, цей договір укладено з моменту його нотаріального посвідчення.

Передача будівель та споруд здійснюється продавцем покупцеві протягом одного дня з моменту нотаріального посвідчення договору. Передача будівель та споруд продавцем і прийняття покупцем засвідчуються актом приймання-передачі, який підписується сторонами.

Право власності на будівлі та споруди за цим договором виникає у покупця з моменту реєстрації права власності в Державному реєстр речових прав на нерухоме майно, що за домовленістю сторін здійснюється в день нотаріального посвідчення цього договору.

Продавець гарантує, що незастережених недоліків, які значно знижують цінність або можливість використання за цільовим призначенням будівель та споруд, немає; від покупця не приховано обставин, які мають істотне значення; до укладення цього договору будівлі та споруди іншим особам не відчужено; щодо будівель та споруд відсутні судові спори; внаслідок відчуження будівель та споруд не буде порушено прав та законних інтересів інших осіб; щодо будівель та споруд відсутні будь-які обтяження (заборони відчуження, арешти, податкові застави) та речові права третіх осіб.

Відповідно до витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №46226648 від 23.10.2015 р., за позивачем зареєстровано право власності на будівлі та споруди.

Як вбачається з копій матеріалів справи, між ТОВ «Буд М» в особі директора ОСОБА_6, як орендодавцем, та ТОВ «МТП - Городенка» в особі директора ОСОБА_3, як орендарем, 01.05.2015 р. підписано договір оренди №01/04/15-ХАТП, відповідно до п. 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне володіння та користування на умовах оренди приміщення «гараж (цистерни 2 шт.)», літера А, площею 837,5 кв.м, «Майстерня», літера Г, площею 392,5 кв. м, «мехмайстерня (гараж для ремонту тракторів. Арт свердловина №1)», літера В, площею 1384,4 кв.м, «Контора», літера Б, площею 196,2 кв.м, що знаходяться по вул. Заводська, 1а у м. Хоростків, Гусятинського району, Тернопільської області (надалі «об'єкт оренди»).

Відповідно до п.п. 2.1, 7.1 вказаного договору, вступ орендаря у володіння та користування об'єктом оренди настає одночасно з підписанням сторонами акту його прийому-передачі.

Договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2017р.

Згідно копії акту приймання - передачі обєкту оренди від 01.05.2015 р., яка знаходиться в матеріалах справи, на виконання умов договору орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне володіння та користування для потреб ведення господарської діяльності об'єкт оренди, що визначений п. 1 договору оренди.

Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань № від 17.10.2016 р. підтверджується, що станом на 01.05.2015 ОСОБА_3 був керівником ТОВ «МТП- Городенка».

Згідно письмової заяви ОСОБА_3 від 04.08.2016 р., підпис якого на даній заяві нотаріально посвідчений, він, перебуваючи на посаді директора ТОВ «МТП- Городенка», договір оренди не укладав та не підписував, не скріплював його печаткою і не уповноважував будь-яких інших осіб на укладення такого договору. Також ОСОБА_3 стверджує, що ОСОБА_6 (директор ТОВ «БУД М») йому не відомий, з ним він не знайомий та жодних документів з ним не підписував. Також зазначає, що в смт. Гусятин, в місці укладення договору, він ніколи не був.

Вищезазначене і стало підставою звернення до суду з позовом про визнання недійсним вищезазначеного договору оренди.

Необхідно також зазначити, що ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 17.10.2016 р., яка залишена без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 14.11.2016 р., зупинено провадження у справі у звязку з призначенням почеркознавчої експертизи для встановлення факту належності підпису на оригіналі договору оренди №01/04/15-ХАТП від 01.05.2015р. ОСОБА_3

Постановою Вищого господарського суду України від 09.02.2017 р. задоволено касаційну скаргу ТОВ «Мрія сервіс» та скасовано вищезазначені судові акти, а справу направлено для розгляду по суті в суд першої інстанції.

Приймаючи постанову у цій справі, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Межі перегляду справи в апеляційному порядку визначаються ст.101 ГПК України, яка передбачає, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Апеляційна інстанція, користуючись правами, наданими суду першої інстанції, як то передбачено статтею 99 ГПК України, перевіряє законність прийнятого судом першої інстанції рішення саме на момент його прийняття.

Враховуючи вищезазначене, а також те, що скаржник у апеляційній скарзі посилається на підроблення договору оренди №01/04/15-ХАТП від 01.05.2015 р. та акту приймання-передачі від 01.05.2015 р., незважаючи на те, що такий було оглянуто судом першої інстанції, зобовязаний перевірити законність прийнятого рішення, а відповідно і повторно оглянути оригінали вказаних документів, враховуючи те, що про необхідність такого огляду звертається увага апелянта.

Отже, з огляду на вищевказані норми законодавства та обставини у справі, а також те, що предметом спору у даній справі є визнання недійсним договору оренди №01/04/15-ХАТП від 01.05.2015 р., ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 12.07.2017 р. відкладено розгляд справи на 26.07.2017 р. та зобовязано відповідача-1 подати суду оригінал договору оренди №01/04/15-ХАТП від 01.05.2015 р. та оригінал акту приймання-передачі від 01.05.2015 р. до цього договору.

Відповідач-1 вимоги вищезазначеної ухвали суду не виконав, однак через свого представника подав для долучення до матеріалів справи запит Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області за вих. № 7984/9/2/-2017 від 21.07.2017 р. про надання оригіналів документів, а саме: договору оренди №01/04/15-ХАТП від 01.05.2015 р. та оригінал акту приймання-передачі від 01.05.2015 р. до цього договору, у звязку з проведенням досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000036 від 15.07.2017 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, а також оригінал супровідного листа на виконання цього запиту про надсилання витребовуваних документів від 24.07.2017 р. із відміткою на ньому про отримання їх нарочно старшим слідчим СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7

У звязку з цим, ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 26.07.2017 р. у цій справі зобовязано Головне управління Національної поліції України в Тернопільській області надіслати в адресу суду до дати розгляду справи оригінал договору оренди №01/04/15-ХАТП від 01.05.2015 р. та оригінал акту приймання-передачі від 01.05.2015 р., для огляду в судовому засідання.

В резолютивній частині вказаної ухвали було зазначено, що у разі неможливості надіслати вищезазначені документи з підстав, визначених чинним законодавством України, зобовязати старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 (особою, якою отримувався оригінал договору оренди №01/04/15-ХАТП від 01.05.2015 р. та оригінал акту приймання-передачі від 01.05.2015 р.) особисто зявитися в судове засідання та надати суду для огляду оригінали витребуваних документів, а також попереджено зобовязану особу про відповідальність, передбачену ст. 382 Кримінального кодексу України за невиконання рішення (ухвали) суду.

Враховуючи те, що станом на дату, призначену справи до розгляду 21.08.2017 р., вищезазначена ухвала апеляційного господарського суду від 26.07.2017 р. виконана не була, витребовувані документи суду на надіслані (не подані), будь-яке письмове пояснення чи інша інформація суду про неможливість виконання ухвали, суду не надходила, судом апеляційної інстанції було надіслано повідомлення в порядку ст.90 Господарського процесуального кодексу України в адресу прокуратури Тернопільської області.

На адресу Львівського апеляційного господарського суду 08.09.2017 р. надійшов лист від прокуратури Тернопільської області №17/1756 вих.17 від 01.09.2017 р., в якому зазначено, що у звязку з поданим повідомленням в порядку ст.90 ГПК України Львівським апеляційним господарським судом, слідчим відділом прокуратури області 01.09.2017 р. внесені відомості до єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000203 за фактом умисного невиконання ухвали Львівського апеляційного господарського суду від 26.07.2017 р. посадовими особами Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області у даній справі за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України.

Разом з тим, Головним управлінням Національної поліції України в Тернопільській області надіслано лист №97/88/9/2-2017 від 06.09.2017 р. (вх. №ЛАГС 01-04/5938 від 06.09.2017 р.) згідно якого повідомлено, що надати оригінал договору оренди №01/04/15-ХАТП від 01.05.2015 р. та оригінал акту приймання-передачі від 01.05.2015 р. суду є неможливим з огляду на те, що такі були повернуті ТОВ «Мрія сервіс», що підтверджується супровідним листом №8693/9/2-2017 від 26.07.2017 р.

Враховуючи вищезазначене, ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 13.09.2017 р. зобовязано відповідача-1 надіслати в адресу суду до дати розгляду справи письмові пояснення щодо вищевказаного листа Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області №97/88/9/2-2017 від 06.09.2017 р., а також вкотре надати оригінали договору оренди №01/04/15-ХАТП від 01.05.2015 р. та акту приймання-передачі від 01.05.2015 р. для огляду в судовому засіданні.

Станом на день розгляду справи відповідач-1 вищезазначені договір та акт приймання передачі суду не подав, пояснень щодо листа Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області не надав.

При прийнятті постанови суд апеляційної інстанції виходив з такого.

Відповідно до ч.1 ст.181 Господарського кодексу України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками.

Згідно ч.2 ст.207, ч.1, 2 ст. 218, ч.1 ст.215, ч.1 ст.203 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків встановлених законом.

Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або опорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо -, відеозапису та іншими доказами.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до п.1-1) ч.1 ст. 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, зокрема, якщо відсутній предмет спору.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі (вказаної позиції дотримується Вищий господарський суд України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Таким чином, оскільки апелянт стверджує, що директором ТОВ «Мрія сервіс» спірний договір та акт приймання-передачі від 01.05.2015 р. не підписувалися, а проставлений на них підпис є підроблений, при цьому, на вимогу суду відповідачем-1 не подані, у матеріалах справи відсутні, а перевірити їх наявність взагалі не є можливим, при цьому, судова колегія констатує наявність факту відсутності предмету позову.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для задоволення позову про визнання такого договору (саме №01/04/15-ХАТП від 01.05.2015 р.) недійсним з підстав того, що такий є відсутній та як такий, що не став наслідком виникнення цивільних прав та обовязків.

При цьому, судом апеляційної інстанції також враховується, що відповідач та його представник, як усно, так і письмово упродовж усього провадження у даній справі заявляючи про наявність письмової форми оспорюваного правочину, його суду так і не подав, натомість подавав неправдиву інформацію про його відсутність у звязку із передачею правоохоронним органам.

Одночасно, необхідно зазначити, що не підлягає скасуванню судове рішення, якщо апеляційною інстанцією буде з'ясовано, що його резолютивна частина є правильною, хоча б відповідні висновки місцевого господарського суду й не були належним чином обґрунтовані у мотивувальній частині рішення. Водночас, апеляційний господарський суд у мотивувальній частині своєї постанови не лише вправі, а й повинен зазначити власну правову кваліфікацію спірних відносин та правову оцінку обставин справи (вказаної позиції дотримується Вищий господарський суд України у п.12 постанови пленуму № 7 від 17.05.2011р. «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» (зі змінами та доповненнями).

З врахуванням зазначеного, підлягають виключенню з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції висновки про те, що позовні вимоги не є обґрунтованими та не підлягають до задоволення, оскільки позивачем представлено не достатньо обєктивних та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції відмовляє у задоволенні позовних вимог, оскільки предмет позовних вимог, а саме: оригінал договору оренди №01/04/15-ХАТП від 01.05.2015 р. відсутній у матеріалах справи, а його наявність чи існування загалом чи будь-де, не підтверджена належними та допустимими, чи хоча б будь-якими, доказами.

Згідно ст. 33, абзацу 2 ст. 34, ст. 43 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 18.05.2017 р. у справі

№ 909/714/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Матеріали справи повернути до господарського суду Івано-Франківської області.

Повний текст виготовлено та підписано 25.09.2017 р.

Головуючий-суддя Матущак О.І.

Судді Кравчук Н.М.

ОСОБА_1