ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2017 р. Справа № 911/1827/17

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Комунального підприємства «Броварське районне виробниче управління житлово-комунального господарства» Броварської районної ради

до Броварської районної державної адміністрації

про стягнення 37297,14 грн. та розірвання договору

секретар судового засідання: Діхтярук Є.А.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність № 141 від 14.07.2017 р.);

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність № 11/01-18 від 07.06.2017 р.);

Обставини справи:

Комунальне підприємство Броварське районне виробниче управління житлово-комунального господарства Броварської районної ради (далі позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Броварської районної державної адміністрації (далі відповідач) про стягнення 37297,14 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору оренди комунального майна № 13/2014 від 22.12.2014 р. в частині відшкодування витрат на утримання орендованого нежитлового приміщення, у звязку з чим останній має заборгованість по відшкодуванню витрат за утримання нежитлового приміщення за період з січня 2015 р. по квітень 2017 р. у загальному розмірі 37297,14 грн., яку позивач і просить суд стягнути з відповідача, а також покласти на відповідача судові витрати.

При цьому позивач посилався на те, що частка Броварської районної державної адміністрації Київської області, яка орендує приміщення на 4-му поверсі будівлі для розміщення архівного сектору, яке не має окремого входу ( працівники і відвідувачі архівного відділу для входу в орендоване приміщення використовують центральний вхід, коридор першого поверху та сходові марші), у витратах комунального підприємства на утримання місць загального користування будівлі розраховується відповідно до орендованої площі, тобто 66,6 кв.м. У відшкодування витрат за утримання місць загального користування входить: прибирання приміщень загального користування будівлі (центральний вхід, вестибюль та коридор першого поверху, туалети першого поверху, сходові марші), утримання інженерних мереж (вода, стоки, електроенергія), оплата праці прибиральниці, сантехніка, електрика разом із нарахуванням на фонд оплати праці. У відшкодування витрат за охорону приміщення входить також оплата праці охоронників разом із нарахуванням на фонд оплати праці. Вищевказані витрати розподіляються між всіма орендарями будівлі пропорційно до займаної ними площі.

19.07.2017 р. до господарського суду Київської області від представника відповідача надійшло клопотання б/н від 19.07.2017 р. (вх. № 14467/17 від 19.07.2017 р.) про ознайомлення з матеріалами справи.

24.07.2017 р. до господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання № 105 від 14.07.2017 р. (вх. № 14680/17 від 24.07.2017 р.), за змістом якого позивач на виконання ухвали суду надає докази направлення/ вручення відповідачу актів здачі виконаних робіт та рахунків-фактур.

У судовому засіданні 24.07.2017 р. представник відповідача заявив про направлення відповідачем відзиву на адресу суду поштою 21.07.2017 р., який, однак, станом на час проведення судового засідання до суду не надійшов.

Після судового засідання 24.07.2017 р. до господарського суду Київської області від відповідача надійшов лист № 2010/01-11 від 20.07.2017 р. (вх. № 14712/17 від 24.07.2017 р.), за яким відповідач надає витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань для долучення до матеріалів справи, а також відзив на позовну заяву, за змістом якого відповідач проти позову заперечує, посилаючись при цьому на те, що належного обґрунтованого розрахунку заявлених до стягнення сум позивачем ні до суду, ні до Броварської районної державної адміністрації не надано. Крім того, відповідач зазначає, що згідно договорів № 477-ТО від 01.08.2016 р., № 5 від 28.03.2016 р., № 663-ТО від 09.02.2017 р. на централізовану охорону майна на обєкті ТОВ «АЛЬФА-БЕЗПЕКА», послуги з охорони приміщення архівного сектору Броварської районної державної адміністрації, що знаходиться за адресою: Київська обл., м. Бровари, бульв. Незалежності, буд. 39, (4-й поверх), надаються не позивачем, а іншою організацією відповідно до вказаних договорів. Стосовно витрат за утримання приміщення, відповідач вказує на те, що пунктом 2.2.3 договору від 22.12.2014 р., яким встановлено зобовязання зі сплати санітарного обслуговування прибудинкової території та допоміжних приміщень будівлі та технічного обслуговування будівлі, не передбачено складання актів здачі-прийняття робіт, а розрахунку витрат на суму 4252,73 грн. позивачем не надано. Щодо витрат на теплопостачання, які, на думку позивача, складають 21711,15 грн., відповідач зазначає, що якими саме підприємствами чи організаціями, за допомогою якої системи теплопостачання здійснювалося й здійснюється теплопостачання в нежитловому приміщенні 4-го поверху № 405 (1/2), 407, 408, 409, 410 загальною площею 66,6 кв.м. по вул. Незалежності, 39, і з розрахунків яких мало б здійснюватися обрахування вартості витрат (пропорційно займаній площі), невідомо, оскільки жодних договорів щодо надання таких послуг позивачем чи розрахунків підприємств, що надавали ці послуги, до суду та до адміністрації не надано і не надавалося. Стосовно витрат за електроенергію, то пунктом 4.3.1 договору № 13/2014 від 22.12.2014 р. визначено, що при відсутності лічильника або показників лічильника сума до сплати розраховується згідно вхідного лічильника в будівлю, пропорційно до орендованої площі орендарем, попередньо відрахувавши кіловат/години використаної електроенергії в приміщеннях орендарів, де встановлені лічильники. Пунктом 4.5 цього ж договору визначено, що орендар зобовязується відшкодовувати вартість послуг на підставі виставлених рахунків орендодавцем, які останній надає на підставі розрахунків підприємств, що надають комунальні послуги. Відповідач наголошує, що окремого лічильника у приміщеннях № 405 (1/2), 407, 408, 409, 410 на 4-му поверсі будівлі по вул. Незалежності, 39, немає, а позивач у позовній заяві зазначає, що витрати за електроенергію розраховуються на підставі методики від 30.12.2015 р., виходячи з показників лічильника орендаря. Згідно даної методики відшкодування за електроенергію за поточний місяць проводиться згідно електролічильника, встановленого у орендованому приміщенні за встановленим тарифом ПАТ «Київобленерго» з додаванням витрат на обслуговування електропідстанції, витрат на утримання електромереж, придбання витратних матеріалів та заробітної плати електрика комунального підприємства. Натомість позивачем не надано ні розрахунків підприємств, що надавали послуги з електропостачання, ні розрахунку витрат за електроенергію саме на суму 3426,82 грн., вимогу про стягнення з відповідача якої заявлено у позові.

Відповідач наголошував також, що надані позивачем акти здачі-прийняття робіт не підписані Броварською райдержадміністрацією, розрахунки до актів, згідно яких розраховані витрати, відсутні, що надані позивачем штатні розписи інженерно-технічних працівників, службовців Комунального підприємства «Броварське районне виробниче управління житлово-комунального господарства» Броварської районної ради та договір на оперативно-технічне обслуговування від 01.03.2016 р. та додаткова угода до цього договору від 31.12.2016 р. не підтверджують надання позивачем послуг з охорони та утримання приміщення у загальній сумі 37297,14 грн., а інших доказів наявності заборгованості Броварської районної державної адміністрації в загальній сумі 37297,14 грн. позивачем до суду не надано.

Поряд з цим, відповідач зазначав, що складання актів здачі-прийняття робіт щодо надання послуг на утримання приміщень сторонами взагалі не було передбачено. Водночас, на думку відповідача, в жодному акті наданих послуг позивачем не зазначено зміст та обсяг наданих послуг, а зазначається лише сума. Зокрема, якщо послуги надані за електроенергію, то потрібно зазначати показники лічильника (в даному випадку - основного по приміщенню), а відносно інших послуг - і розрахунок пропорційно займаній площі.

07.08.2017 р. до господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання № 80 від 01.07.2017 р. (вх. № 15697/17 від 07.08.2017 р.) про уточнення позовних вимог, за змістом якого позивач просить суд стягнути з Броварської районної державної адміністрації 37297,14 грн. заборгованості по відшкодуванню витрат на утримання нежитлового приміщення та розірвати договір оренди комунального майна № 13/2014 від 22.12.2014 р., посилаючись на те, що відповідач має заборгованість по відшкодуванню витрат за утримання орендованого нежитлового приміщення за період з січня 2015 р. по квітень 2017 р. в розмірі 37297,14 грн., у звязку з чим відповідачу неодноразово надсилались претензії, досудові повідомлення тощо, на які відповідач не реагує, акти виконаних робіт не повертає, продовжує користуватись приміщенням, взагалі не відшкодовуючи витрати на його утримання. Водночас, відповідно до умов договору, чинність договору припиняється достроковим розірванням за взаємною згодою сторін або за рішенням суду у зв'язку з невиконання умов договору орендарем, а саме - у випадку несплати орендарем орендних платежів понад три місяці та заборгованості понад місяць по сплаті комунальних послуг, що має місце в даній ситуації. Оскільки орендодавець не має можливості утримувати дане приміщення за власний рахунок, то позивач змушений просити суд розірвати договір оренди комунального майна № 13/2014 від 22.12.2014 р.

10.08.2017 р. до господарського суду Київської області від позивача надійшов лист № 87 від 08.08.2017 р. (вх. № 15988/17 від 10.08.2017 р.), за змістом якого позивач на виконання ухвали суду надає докази понесення ним витрат на утримання орендованого відповідачем приміщення для долучення до матеріалів справи, у тому числі щодо витрат за електроенергію на суму 3426,82 грн. за період з січня 2016 року по квітень 2017 року за кожен місяць окремо, витрат за теплопостачання на суму 21711,15 грн. за грудень 2015 року березень 2016 року, листопад 2016 року лютий 2017 року за кожен місяць окремо, витрат за охорону приміщення на суму 7906,44 грн. за період січень 2015 року квітень 2017 року за кожен місяць окремо; за утримання приміщень на суму 4252,73 грн. за період січень 2015 року квітень 2017 року за кожен місяць окремо.

10.08.2017 р. до господарського суду Київської області від відповідача надійшов відзив № 2494/01-11 від 09.08.2017 р. (вх. № 16000/17 від 10.08.2017 р.) на позов та уточнення позовних вимог, за змістом якого відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, наполягаючи на тому, що позивачем не зазначено посилань на докази, які б підтверджували понесення позивачем витрат на утримання та надання комунальних послуг на загальну суму 37297,14 грн.

10.08.2017 р. до господарського суду Київської області представником відповідача було подане клопотання б/н від 10.08.2017 р. (вх. № 16036/17 від 10.08.2017 р.) про продовження строку вирішення справи на 15 днів, яке було задоволено судом.

18.08.2017 р. до господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання б/н від 18.08.2017 р. (вх. № 16554/17 від 18.08.2017 р.) про ознайомлення з матеріалами справи.

29.08.2017 р. до господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання № 2494/01-11 від 28.08.2017 р. (вх. № 18044/17 від 29.08.2017 р.) про витребування доказів, за змістом якого відповідач просить суд витребувати від КП «Броварське районне виробниче управління житлово-комунального господарства» Броварської районної ради дані персоніфікованого обліку застрахованих осіб (форма ОК-7) по особах, зазначених у копіях видаткових касових ордерів та зарплатних відомостях, та штатні розписи і фінансові плани КП «Броварське районне виробниче управління житлово-комунального господарства» Броварської районної ради, затверджені Броварською районною радою, які діяли протягом 2015, 2016, 2017 років.

Розглянувши клопотання відповідача про витребування доказів, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для його задоволення з огляду на таке.

Згідно з приписами статті 38 Господарського процесуального кодексу України сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, що перешкоджають його наданню; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація; 4) обставини, які може підтвердити цей доказ. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує необхідні докази.

Дослідивши клопотання про витребування доказів, суд дійшов висновку, що відповідачем не подано доказів неможливості самостійного їх подання, зокрема, доказів звернення до позивача за наданням вказаних документів та відмови останнього у їх наданні. Відтак, передбачені процесуальним законодавством підстави для задоволення клопотання про витребування доказів у даному випадку є відсутніми.

29.08.2017 р. до господарського суду Київської області від відповідача надійшов уточнений відзив № 2494/01-11 від 28.08.2017 р. (вх. № 18045/17 від 29.08.2017 р.), за замістом якого відповідач проти позовних вимог заперечує та просить суд відмовити в задоволенні позову.

У судовому засіданні 15.09.2017 р. представник позивача позовні вимоги підтримував, представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував.

У судовому засіданні 15.09.2017 р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників процесу, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

22.12.2014 р. між Броварською районною радою Київської області (орендодавець (власник)), Комунальним підприємством «Броварське районне виробниче управління житлово-комунального господарства» Броварської районної ради (орендодавець (балансоутримувач)) та Броварською районною державною адміністрацією Київської області (орендар) був укладений договір № 13/2014 оренди комунального майна, що перебуває у спільній власності територіальних громад сіл та селищ Броварського району (далі договір оренди).

Відповідно до п. 1.1 договору оренди у порядку та на умовах, визначених цим договором, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове, платне користування комунальне майно, а саме - нежитлові приміщення 4-го поверху № 405(1/2), 407, 408, 409, 410, розташовані в будівлі за адресою: м. Бровари Київської області, вул. Незалежності, 39, загальною площею 66,6 кв.м.

Майно передається в оренду з метою розміщення архівного сектора Броварської районної державної адміністрації Київської області (п. 1.2 договору оренди).

Пунктом 2.1 договору оренди передбачено, що орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний в договорі, одночасно з підписанням сторонами договору та акта приймання-передавання вказаного майна (додаток № 1, який є невідємною частиною договору).

Відповідно до п. 3.1 договору оренди орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду комунального майна, що перебуває у спільній власності територіальних громад, сіл та селищ Броварського району, затвердженої рішенням Броварської районної ради від 28.04.2011 р. № 97-7-VI, або за результатами конкурсу на право оренди, становить 1,00 грн. як бюджетній установі за рік, без ПДВ.

Згідно з актом приймання-передачі від 22.12.2014 р., відповідно до договору оренди комунального майна № 13/2014 орендодавець (власник і балансотримувач) передав, а орендар прийняв в строкове платне користування (оренду) нежитлові приміщення 4-го поверху № 405(1/2), 407, 408, 409, 410, розташовані в будівлі за адресою: м. Бровари Київської області, вул. Незалежності, 39, загальною площею 66,6 кв.м., які перебувають на балансі КП «Броварське РайВУЖКГ» БРР, знаходяться в задовільному санітарно-технічному стані та не потребують ремонту.

Слід зазначити, що, укладаючи договір оренди комунального майна, орендар одночасно взяв на себе обовязок з участі в утриманні зазначеного майна.

Так, згідно з пунктом 4.1 договору оренди орендар бере участь у витратах орендодавця (балансоутримувача), повязаних з експлуатацією, ремонтом і утриманням будинку та прибудинкової території сплачує експлуатаційні витрати пропорційно займаній ним площі.

Орендар зобовязується сплачувати за використану електричну енергію за діючим в розрахунковий період тарифом, згідно показників встановленого індивідуального приладу обліку спожитої електричної енергії, для визначення якої орендар 25 числа розрахункового періоду знімає та протягом доби надає орендодавцю (балансоутримувачу) показники електролічильників (п. 4.3 договору оренди).

Крім того, згідно з п. 4.4 договору оренди орендар повинен відшкодувати орендодавцю (балансоутримувачу) вартість послуг з вивезення та складування ТПВ, що складовані в спеціально встановлені контейнери, за встановленим тарифом, розраховані пропорційно до орендованої орендарем площі.

Пунктом 4.5 договору оренди визначено, що орендар також зобовязується відшкодовувати вартість послуг (теплопостачання, водопостачання та водовідведення, витрати на обслуговування електропідстанції, технічне обслуговування інженерних мереж та охорону будівлі, прибирання прибудинкової території та місць загального внутрішнього користування, земельний податок, зовнішнє освітлення) на підставі виставлених рахунків орендодавцем (балансоутримувачем), які останній надає на підставі розрахунків підприємств, що надають комунальні послуги. Кошти за отримані послуги перераховуються орендодавцю (балансоутримувачу) на розрахунковий рахунок щомісячно, не пізніше 15-го числа наступного місяця.

Поряд з цим, згідно з пунктом 6.14 договору оренди орендар зобовязаний здійснювати витрати, повязані з утриманням орендованого майна, укласти з орендодавцем (балансоутримувачем) договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна, прибудинкової території та надання комунальних послуг орендарю. Договір про відшкодування витрат балансотримувача на утримання орендованого нерухомого майна, прибудинкової території та надання комунальних послуг орендарю підписується разом з договором оренди комунального майна (додаток № 3, який є невідємною частиною договору оренди).

Пунктом 6.15 договору оренди встановлено, що орендар вносить плату орендодавцю (балансоутримувачу) за оренду та комунальні послуги згідно рахунку та акту здачі-прийняття робіт (надання послуг). Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) орендар повинен повернути орендодавцю (балансоутримувачу) не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним. В разі неповернення акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) в установлений термін вважається, що орендар не має заперечень щодо його змісту, рахунок повинен бути сплачений у повному обсязі, а орендар втрачає право у подальшому посилатися на будь-які відхилення від умов договору.

Поряд з цим, щомісячно з 01 по 03 число орендар самостійно отримує в орендодавця (балансоутримувача) рахунки по оплаті оренди та інших експлуатаційних послуг за минулий місяць (п. 6.20 договору оренди).

Як слідує з матеріалів справи, 22.12.2014 р. між позивачем як балансоутримувачем та відповідачем як орендарем був укладений договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримування орендованого нерухомого майна, прибудинкової території та надання комунальних послуг орендарю (далі договір про відшкодування витрат), відповідно до пункту 1.1 якого балансоутримувач забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт будівлі, що знаходиться за адресою: м. Бровари Київської області, вул. Незалежності, 39, загальною площею 3870,6 кв.м., а також утримання прибудинкової території, а орендар бере участь у витратах балансоутримувача на виконання вказаних робіт пропорційно до займаної ним площі в цій будівлі, якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих балансоутримувачем за цим договором. Орендар користується нежитловими приміщеннями 4-го поверху № 405(1/2), 407, 408, 409, 410 загальною площею 66,6 кв.м., розміщеними у вищезазначеній будівлі.

За умовами пункту 2.1 договору про відшкодування витрат балансоутримувач зобовязується забезпечити виконання всього комплексу робіт, повязаних із обслуговуванням та утриманням будівлі і прибудинкової території та створення необхідних умов і здійснення господарської діяльності, у тому числі орендарю і його співробітникам, згідно з вимогами чинного законодавства про користування будівлями. Перелік таких робіт та послуг, порядок та умови їх оплати встановлюються цим договором. Розмір плати за обслуговування і ремонт будівлі, прибудинкової території, утримання допоміжних приміщень будівлі, залежить від складу робіт і послуг, які надаються балансоутримувачу житлово-експлуатаційними, ремонтно-будівельними організаціями та іншими субєктами господарювання і визначається розрахунком щомісячних платежів (кошторисом витрат) за обслуговування та ремонт будівлі, комунальні та інші послуги балансоутримувача.

Згідно з п. 2.2.3 договору про відшкодування витрат орендар зобовязується не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, вносити плату на рахунок балансотримувача, або організації яка обслуговує будівлю, за санітарне обслуговування прибудинкової території та допоміжних приміщень будівлі, технічне обслуговування будівлі відповідно до загальної площі орендованого приміщення, на ремонт відповідно до відновної вартості орендованого приміщення, а також за комунальні послуги.

Як встановлено п. 2.2.4 договору про відшкодування витрат, орендар вносить плату балансоутримувачу за оренду та комунальні послуги згідно рахунку та акту здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг). Акт здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) орендар повинен повернути балансоутримувачу не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним. В разі неповернення акту здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) в установлений термін, вважається, що орендар не має заперечень щодо його змісту, рахунок повинен бути сплачений у повному обсязі, а орендар втрачає право посилатися у подальшому на будь-які відхилення від умов договору.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, зазначає про те, що відповідачем протягом строку дії договору оренди не сплачувалося жодних платежів в якості відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна, прибудинкової території та надання комунальних послуг, у звязку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача за період з січня 2015 року по квітень 2017 року 7906,44 грн. витрат на охорону приміщення, 4252,73 грн. витрат за утримання місць загального користування, 21711,15 грн. витрат за теплопостачання приміщення, а також 3426,82 грн. витрат за електроенергію, що загалом становить 37297,14 грн.

При цьому позивач вказував, що витрати за охорону приміщення складаються з оплати праці 4 штатних працівників (охоронців) разом із нарахуванням на фонд оплати праці, витрати за утримання приміщення (місць загального користування) складаються з витрат на прибирання приміщень загального користування будівлі (центральний вхід, вестибюль та коридор першого поверху, туалети першого поверху, сходові марші), утримання інженерних мереж (вода, стоки, електроенергія), оплата праці штатних працівників (прибиральниці, сантехніка, електрика) разом із нарахуванням на фонд оплати праці, витрати за теплопостачання приміщення розраховуються на підставі тарифів, затверджених Броварською міською радою, пропорційно зайнятій площі, витрати за електроенергію розраховуються, виходячи з показників лічильника орендаря.

Слід зазначити, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Цивільного кодексу України і мають ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом приписів статті 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобовязання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Оскільки обумовлене зазначеним вище договором оренди майно належить до комунальної власності, то спірні правовідносини сторін регулюються також Законом України «Про оренду державного та комунального майна», який є спеціальним стосовно майнових відносин між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання державного майна, майна що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передача об'єкта оренди орендодавцем орендареві здійснюється у строки і на умовах, визначених у договорі оренди.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як зазначалося вище, сторонами у договорі оренди було визначено обовязок орендаря брати участь у витратах балансоутримувача на утримання предмета оренди (частини будівлі), пропорційно займаній орендарем площі.

При цьому, попри заперечення відповідача, викладені у відзивах, внесення плати орендодавцю (балансоутримувачу) за оренду та комунальні послуги здійснюється згідно рахунку та акту здачі-прийняття робіт (надання послуг), що передбачено п. 6.15 договору оренди та п. 2.2.4 договору про відшкодування витрат балансоутримувача, який є додатком до договору оренди, а пункт 6.20 договору оренди покладає на орендаря обовязок самостійного отримання рахунків по оплаті оренди та інших експлуатаційних послуг.

Суд констатує, що умовами як п. 6.15 договору оренди, так і п. 2.2.4 договору про відшкодування витрат балансоутримувача передбачено, що акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) орендар повинен повернути орендодавцю (балансоутримувачу) не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним. В разі неповернення акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) в установлений термін вважається, що орендар не має заперечень щодо його змісту, рахунок повинен бути сплачений у повному обсязі, а орендар втрачає право у подальшому посилатися на будь-які відхилення від умов договору.

Таким чином, у випадку непогодження відповідача з сумами, зазначеними в актах та рахунках, які отримувалися відповідачем (докази чого надані позивачем), відповідач згідно з умовами укладених договорів мав повернути балансоутримувачу зазначені акти із запереченнями.

З матеріалів справи та пояснень сторін слідує, що відповідачем акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) в установлений термін позивачеві не поверталися. Доказів протилежного до матеріалів справи не надано.

Відтак, за умовами укладених сторонами договорів, вважається, що орендар не мав заперечень щодо змісту актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) за період з січня 2015 року по квітень 2017 року, і, відповідно, рахунки мали бути оплачені у повному обсязі, а орендар втратив право у подальшому посилатися на будь-які відхилення від умов договору.

Окрім того, до матеріалів справи не надано будь-яких заперечень відповідача, адресованих позивачу, з приводу складу чи вартості наданих послуг протягом строку дії договору.

Також слід відзначити, що попри посилання відповідача, безпосередньо умовами укладених між сторонами договорів не визначалося обовязку балансоутримувача надавати орендареві розрахунки щодо наданих послуг з утримання будівлі. Окрім того, не містять договори і будь-яких умов, за якими сплата рахунків, що виставлялися позивачем, поставлена в залежність від надання останнім відповідачеві будь-яких розрахунків.

Поряд з цим, до матеріалів справи, на вимогу суду, позивачем було надано розгорнуті розрахунки заявлених до стягнення сум витрат на охорону приміщення, витрат за утримання місць загального користування, витрат за теплопостачання приміщення, витрат за електроенергію за період з січня 2015 року по квітень 2017 року в розрізі кожного місяця. Окрім того, позивачем було надано первинні документи на підтвердження фактичного понесення балансоутримувачем витрат на утримання будівлі, розташованої у м. Бровари по вул. Незалежності, 39, що долучені до матеріалів справи.

Поряд з цим, слід зазначити, що приписами статті 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відтак, наповнення доказової бази у господарській справі покладається процесуальним законом не на суд, а на сторони та інших учасників процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК України).

Згідно зі ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 36 Кодексу, письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналах або в належним чином засвідченій копії.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач, серед іншого посилався на те, що послуги з охорони орендованих ним приміщень, в яких розташований архівний відділ, надаються іншою особою на підставі укладених відповідачем з ТОВ «АЛЬФА-БЕЗПЕКА» договорів. Однак, зазначені посилання відповідача залишаються судом поза увагою, оскільки укладення орендарем з іншою особою договору на забезпечення охорони безпосередньо орендованих приміщень не впливає на те, що балансоутримувач несе витрати з охорони власними силами усієї будівлі, у тому числі коридорів, сходових маршів, місць загального користування тощо, якими користуються співробітники та відвідувачі архівного відділу відповідача.

Стосовно заперечень відповідача в частині витрат за електроенергію слід зазначити, що представником відповідача у засіданні суду були надані пояснення, що вже під час розгляду справи відповідачем було зясовано, що орендовані архівним відділом приміщення мають власний лічильник. У свою чергу, позивач наголошував, що саме згідно з показниками даного лічильника позивачем і розраховувалися виставлені відповідачеві до сплати суми витрат за електроенергію.

Окрім того, наведені заперечення, а також решта заперечень відповідача залишається судом поза увагою з огляду на зазначену вище втрату орендарем права у подальшому посилатися на будь-які відхилення від умов договору внаслідок неповернення актів здачі-прийняття робіт (наданих послуг).

Натомість судом враховано, що, як слідує з наданих представниками сторін у засіданнях суду пояснень, договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримування орендованого нерухомого майна, прибудинкової території та надання комунальних послуг орендарю від 22.12.2014 р. не був зареєстрований відповідачем як бюджетною установою в органах Державного казначейства, що, за твердженням сторін, взагалі унеможливлювало оплату наданих за цим договором послуг.

З огляду на все викладене вище, суд дійшов висновку щодо наявності у даному випадку підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача 37297,14 грн. заборгованості з відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна комунальної власності, прибудинкової території та надання комунальних послуг орендарю.

Стосовно вимоги позивача про розірвання договору оренди комунального майна № 13/2014 від 22.12.2014 р., укладеного між сторонами у справі, слід зазначити таке.

Згідно з пунктом 13.1 договору оренди цей договір укладений на строк 2 роки та 11 місяців, з 1 грудня 2014 року до 30 жовтня 2017 року включно.

Як встановлено у пункті 13.5 договору, його чинність припиняється достроково, зокрема, за рішенням господарського суду.

Згідно з частиною третьою статті 291 ГК України договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених ЦК України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Статтею 783 ЦК України визначено, що наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі; наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі; наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі; наймач не приступив до проведення капітального ремонту, якщо обов'язок проведення капітального ремонту був покладений на наймача.

При цьому слід враховувати також приписи ч. 2 ст. 651 ЦК України, які є загальними для розірвання договору та згідно з якими договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. При цьому істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Водночас, як зазначалося вище, орендоване майно є комунальним, тому на спірні правовідносини поширюється також дія Закону України «Про оренду державного та комунального майна», згідно з частиною третьою статті 26 якого підставою для дострокового розірвання договору оренди за рішенням суду може бути невиконання сторонами своїх зобов'язань.

Так, згідно з приписами частини 3 статті 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

При цьому згідно з рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року № 15-рп/2002 (справа № 1-2/2002 про досудове врегулювання спорів) право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб'єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

Тому норми статті 188 ГК України не позбавляють сторону договору права на безпосереднє звернення до суду з вимогою про розірвання договору оренди без дотримання порядку досудового врегулювання спору.

Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 08.05.2012 р. у справі № 5021/966/2011.

З огляду на викладене, враховуючи встановлення судом факту невиконання відповідачем протягом всього строку дії договору оренди передбачених розділом 4, пунктами 6.14 та 6.15 договору оренди обовязків щодо здійснення відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна, на підставі приписів ч. 3 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» суд дійшов висновку щодо наявності підстав для розірвання договору оренди комунального майна № 13/2014 від 22.12.2014 р., у звязку з чим позовні вимоги КП «Броварське районне виробниче управління житлово-комунального господарства» Броварської районної ради у даній справі підлягають задоволенню в повному обсязі.

Витрати зі сплати судового збору відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32-34, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Броварської районної державної адміністрації (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Гагаріна, 15, код 04054820) на користь Комунального підприємства «Броварське районне виробниче управління житлово-комунального господарства» Броварської районної ради (07442, Київська обл., Броварський р-н, смт. Велика Димерка, вул. Комунальна, 6, код 20577569) 37297 (тридцять сім тисяч двісті девяносто сім) грн. 14 коп. заборгованості, 3200 (три тисячі двісті) грн. 00 коп. судового збору.

3. Розірвати укладений між Броварською районною радою Київської області (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Гагаріна, 15, код 23583547), Комунальним підприємством «Броварське районне виробниче управління житлово-комунального господарства» Броварської районної ради (07442, Київська обл., Броварський р-н, смт. Велика Димерка, вул. Комунальна, 6, код 20577569) та Броварською районною державною адміністрацією (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Гагаріна, 15, код 04054820) договір № 13/2014 оренди комунального майна, що перебуває у спільній власності територіальних громад сіл та селищ Броварського району, від 22.12.2014 р.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення підписане 22.09.2017 р.

Суддя В.М. Бабкіна