РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2017Справа №910/10314/17
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СВАРОГ - БУКОВИНА»
до За участю проПублічного акціонерного товариства «Державна продовольчо - зернова корпорація України» Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Відповідача Міністерства аграрної політики та продовольства України стягнення заборгованості у розмірі 128 098 грн. 90 коп.
Представники:

від Позивача: Шуляк Д.В. (представник за Довіреністю);

від Відповідача: Охріменко О.О. (представник за Довіреністю);

від Третьої особи: не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю «СВАРОГ - БУКОВИНА» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо - зернова корпорація України» (надалі також - «Відповідач») про стягнення заборгованості у розмірі 128 098 грн. 90 коп.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 17.07.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СВАРОГ - БУКОВИНА» (Зерновий склад) та Публічним акціонерним товариством «Державна продовольчо - зернова корпорація України» (Поклажодавець) було укладено Договір складського зберігання зерна №17/07-15/Р, відповідно до умов якого Зерновий склад зобов'язався прийняти, доробити, зберігати і відвантажити на першу вимогу, передане Поклажодавцем зерно, останньому чи його довіреній особі, а Поклажодавець зобов'язався оплатити надані послуги згідно даного Договору. Як зазначає Позивач, на виконання умов Договору він надав послуги зі зберігання за період жовтень 2015 року - вересень 2016 року на загальну суму 107 841 грн. 46 коп., проте Відповідач не здійснив оплату за надані послуги у повному обсязі. Таким чином, в результаті неналежного виконання Відповідачем зобов'язань у останнього утворилась заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «СВАРОГ - БУКОВИНА» в розмірі 107 841 грн. 50 коп. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо - зернова корпорація України» пеню у розмірі 7 750 грн. 51 коп., 3% річних у розмірі 2 873 грн. 95 коп. та інфляційні у розмірі 9 632 грн. 97 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.06.2017 року порушено провадження у справі № 910/10314/17, судове засідання призначено на 19.07.2017 року.

19.07.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 26.06.2017 року.

19.07.2017 року в судове засідання з'явились представники сторін. Представник відповідача в судовому засіданні подав документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 26.06.2017 року, однак вимоги ухвали суду виконав не в повному обсязі, а саме не надав відзив на позовну заяву.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати:

1) Відповідача:

- надати відзив на позовну заяву та направити його копію на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "СВАРОГ - БУКОВИНА", докази чого надати до Суду;

- надати докази на підтвердження погашення заборгованості за Договором №17/07-15/Р від 17.07.2015 року у розмірі 107 841,50 грн.

2) Позивача:

- надати письмові пояснення чи заперечення з посиланням на належні докази з урахуванням відзиву Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо - зернова корпорація України";

- надати докази на підтвердження виставлення рахунків Публічному акціонерному товариству "Державна продовольчо - зернова корпорація України" відповідно до п.5.2 Договору №17/07-15/Р від 17.07.2015 року в редакції Додаткової угоди №1 від 17.07.2015 року.

Також, в судовому представник відповідача подав клопотання про продовження строків розгляду спору на 15 днів.

Суд, відповідно до ст. 69 Господарського процесуального кодексу України вважає за можливе задовольнити заявлене клопотання представника відповідача про продовження строків розгляду спору, виходячи з того, що спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви, а у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.07.2017 року продовжено строк розгляду спору на 15 днів, відкладено розгляд справи на 07.09.2017 року, у зв'язку з невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі.

28.08.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву, яким просив Суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

07.09.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли письмові пояснення на виконання вимог ухвали суду від 19.07.2017 року та клопотання, в якому просить Суд залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Відповідача - Міністерство аграрної політики та продовольства України.

07.09.2017 року в судове засідання з'явились представники сторін.

Щодо клопотання Позивача про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Відповідача - Міністерство аграрної політики та продовольства України, Суд зазначив наступне.

Відповідно до п.1 ст. 27 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотання сторін, прокурора.

Відповідно до п. 1.6 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" ст. 27 ГПК передбачає можливість участі в судовому процесі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, якщо рішення господарського суду зі спору може вплинути на права та обов'язки цієї особи щодо однієї із сторін. З підстав, зазначених у третьому і четвертому реченнях частини першої згаданої статті, господарський суд залучає певну особу до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, й за відсутності згаданих заяви чи клопотання. Така третя особа виступає в процесі на стороні позивача або відповідача - у залежності від того, з ким із них у неї існують (або існували) певні правові відносини.

Питання про допущення або залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, до участі у справі вирішується ухвалою суду про прийняття позовної заяви до розгляду (із зазначенням про це в ухвалі про порушення провадження у справі) або під час розгляду справи, але до прийняття господарським судом рішення, з урахуванням того, чи є у цієї особи юридичний інтерес у даній справі.

Що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має з'ясовувати, чи буде у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали та обставини справи, Суд прийшов до висновку, що рішення по справі №910/10314/17 може вплинути на права та обов'язки Міністерства аграрної політики та продовольства України, як органу, що здійснює управління корпоративними правами держави у статутному капіталі Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо - зернова корпорація України", що є підставою для задоволення клопотання Позивача та залучення його до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Відповідача.

Також, Суд, ознайомившись з матеріалами справи, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати:

1) Позивача:

- направити копію позовної заяви з додатками на адресу Міністерства аграрної політики та продовольства України та надати Суду докази на підтвердження направлення;

- надати належним чином оформлені складські квитанції, складені на виконання умов Договору складського зберігання зерна №17/07-15/Р від 17.07.2015 року;

- надати докази на підтвердження виставлення рахунків на оплату відповідно до п.5.2 Договору складського зберігання зерна №17/07-15/Р від 17.07.2015 року;

- надати докази на підтвердження відвантаження зерна у кількості 4000т на підставі листа Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо - зернова корпорація України" №08-09/2015-0058 від 08.09.2015 року.

2) Відповідача надати докази на підтвердження направлення та отримання Товариством з обмеженою відповідальністю "СВАРОГ - БУКОВИНА" листа №08-09/2015-0058 від 08.09.2015 року.

3) Сторін надати докази на підтвердження здійснення часткової оплати за Договором складського зберігання зерна №17/07-15/Р від 17.07.2015 року.

4) Міністерство аграрної політики та продовольства України надати письмові пояснення по суті позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "СВАРОГ - БУКОВИНА".

Крім того, Суд зазначив, що відповідно до ст. 69 Господарського процесуального кодексу України спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви, а у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Як зазначає Верховний Суд України в листі №1-5/45 від 25.01.2006 критерії оцінювання розумності строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ. Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади.

Відтак, у зв'язку із залученням до участі у справі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, необхідністю витребування додаткових доказів по справі, підготовка яких потребує достатнього часу, з метою створення сторонам необхідних умов для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, забезпечення рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, Суд вважає за доцільне відкласти розгляд справи за межами строків, встановленими Господарським процесуальним кодексом України

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.09.2017 року відкладено розгляд справи на 15.09.2017 року, у зв'язку із залученням до участі у справі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, витребуванням додаткових доказів по справі.

14.09.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшли додаткові письмові пояснення по справі.

15.09.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 07.09.2017 року.

15.09.2017 року в судове засідання з'явились представники позивача та відповідача. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки Суд не повідомив. Представники сторін вимоги ухвали суду від 07.09.2017 року виконали не в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача надав усні пояснення по суті спору, якими підтримав вимоги та доводи позовної заяви. Представник відповідача в судовому засіданні надав усні пояснення по суті спору, якими заперечив проти задоволення позовних вимог.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, вислухавши представників сторін, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати:

1) Позивача:

- надати письмові пояснення з посиланням на належні докази щодо того, чому не було відвантажено 50,000 тон пшениці 3 класу за Договором №17/07-15/Р від 17.07.2017 року;

- надати належним чином засвідчену копію та оригінал для огляду в судовому засіданні журналу вихідної кореспонденції Товариства з обмеженою відповідальністю "СВАРОГ - БУКОВИНА" на підтвердження направлення Публічному акціонерному товариству "Державна продовольчо-зернова корпорація України" актів виконаних робіт та рахунків на оплату.

2) Сторін надати письмові пояснення з посиланням на Договір №17/07-15/Р від 17.07.2017 року щодо того, яким чином оформлюється факт невідвантаження залишку замовленого зерна.

Крім того, Суд зазначив, що відповідно до ст. 69 Господарського процесуального кодексу України спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви, а у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Як зазначає Верховний Суд України в листі №1-5/45 від 25.01.2006 критерії оцінювання розумності строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ. Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади.

Відтак, у зв'язку із неявкою представника третьої особи в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду, необхідністю витребування додаткових доказів по справі, підготовка яких потребує достатнього часу, з метою створення сторонам необхідних умов для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, забезпечення рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, Суд вважає за доцільне відкласти розгляд справи за межами строків, встановленими Господарським процесуальним кодексом України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.09.2017 року відкладено розгляд справи на 20.09.2017 року, у зв'язку з неявкою представника третьої особи в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі.

19.09.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли додаткові письмові пояснення по справі.

20.09.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшли письмові пояснення по справі.

20.09.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів.

В судовому засіданні 20 вересня 2017 року представник Позивача підтримав вимоги та доводи, викладені у позовній заяві, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник Відповідача заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник Третьої особи в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується відміткою про відправлення на Ухвалі Господарського суду міста Києва від 15.09.2017 року у справі № 910/10314/17, вимоги ухвали суду не виконав.

За змістом пункту 32 інформаційного листа №01-08/530 від 29.09.2009р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання, порушені у доповідних записках господарських судів України у першому півріччі 2009 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України», якщо відмітка про відправку, зроблена у встановленому порядку на першому примірникові процесуального документа, оформлена відповідним чином, вона, як правило, є підтвердженням розсилання процесуального документа сторонам та іншим особам, які брали участь у справі, а коли йдеться про ухвалу, де зазначається про час і місце судового засідання, - підтвердженням повідомлення про час і місце такого засідання.

Відповідно до інформації розміщеної на веб-сайті Міністерства юстиції України, місцезнаходженням Міністерства аграрної політики та продовольства України є 01001, м.Київ, ВУЛИЦЯ ХРЕЩАТИК, будинок 24.

Суд зазначає, що Ухвали Господарського суду міста Києва у справі № 910/10314/17 направлялись на адресу Міністерства аграрної політики та продовольства України, зазначену на веб-сайті Міністерства юстиції України.

Згідно з абзацем 3 пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації -адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, Суд приходить до висновку, що Третя особа про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином.

Приймаючи до уваги, що Третя особа була належним чином повідомлена про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, Суд вважає, що неявка в судове засідання представника Третьої особи не є перешкодою для прийняття Рішення у даній справі.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 20 вересня 2017 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

17.07.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СВАРОГ - БУКОВИНА» (Зерновий склад) та Публічним акціонерним товариством «Державна продовольчо - зернова корпорація України» (Поклажодавець) було укладено Договір складського зберігання зерна №17/07-15/Р, відповідно до умов якого Зерновий склад зобов'язався прийняти, доробити, зберігати і відвантажити на першу вимогу, передане Поклажодавцем зерно, останньому чи його довіреній особі, а Поклажодавець зобов'язався оплатити надані послуги згідно даного Договору. Місце зберігання зерна: Чернівецька область, Сокирянський район, ст. Романківці, вул. Залізнична, 8.

У п.1.4 Договору передбачено, що документом підтверджуючим кількість зерна, яка знаходиться на зберіганні на Зерновому складі є складська квитанція на приймання зерна згідно з Наказом Міністерства аграрної політики України від 27.06.2003 р. №198.

Договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами (дата зазначена у верхньому правому куті першої сторінки договору) і діє до повного його виконання. (п.2.1 Договору)

Відповідно до п.4.1 Договору оплата послуг (виконаних робіт), що надаються Зерновим складом по зберіганню, сушці, обробці, відвантаженню, переоформленню зерна та інші у процесі виконання даного Договору, оплачується Поклажодавцем за цінами (тарифами), затвердженими Зерновим складом, включаючи ПДВ.

Зерновий склад зобов'язаний відвантажити зерно тільки після одержання відповідного письмового розпорядження Поклажодавця. (п.4.5 Договору)

Згідно з п.5.2 Договору в редакції Додаткової угоди №1 від 17.07.2015 року оплата послуг здійснюється щомісяця шляхом перерахування грошових коштів з поточного рахунку Поклажодавця на поточний рахунок Зберігача у строк до 10 числа місяця, наступного за місяцем надання послуг. Підставою оплати є рахунок, що виставляється Зерновим складом.

Пунктом 7.2 Договору передбачено, що за порушення термінів оплати наданих послуг (виконаних робіт), Поклажодавець виплачує Зерновому складу, за вимогою останнього, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, за кожний день прострочення від суми простроченого платежу.

У п.9.1 Договору визначено, що Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 01.06.2016 року, але у будь - якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань по даному Договору.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору складського зберігання зерна №17/07-15/Р від 17.07.2015 року Публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо - зернова корпорація України» передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю «СВАРОГ - БУКОВИНА» в свою чергу прийняло на зберігання зерно (пшениця м'яка, 3 класу) у загальній кількості 4000 т, що підтверджується складськими квитанціями на зерно №313 від 17.07.2015 року у кількості 2200 т, №317 від 22.07.2015 року у кількості 1100 т, №315 від 22.07.2015 року у кількості 700 т.

Як зазначає Позивач, на виконання умов Договору складського зберігання зерна №17/07-15/Р від 17.07.2015 року він за період жовтень 2015 року - вересень 2016 року надав послуги з відвантаження й зберігання зерна, що підтверджується Актами здачі - прийняття робіт (надання послуг) №441 від 22.10.2015 р. на суму 122 806 грн. 14 коп., №446 від 31.10.2015 р. на суму 3784 грн. 80 коп., №37 від 30.11.2015 р. на суму 594 грн. 61 коп., №41 від 31.12.2015 р. на суму 614 грн. 44 коп., №5 від 31.01.2016 р. на суму 614 грн. 44 коп., №7 від 29.02.2016 р. на суму 574 грн. 79 коп., №22 від 31.03.2016 р. на суму 614 грн. 44 коп., №30 від 30.04.2016 р. на суму 594 грн. 61 коп., №39 від 31.05.2016 р. на суму 614 грн. 44 коп., №42 від 30.06.2016 р. на суму 594 грн. 61 коп., №48 від 31.07.2016 р. на суму 614 грн. 44 коп., №53 від 31.08.2016 р. на суму 614 грн. 44 коп., №58 від 30.09.2016 р. на суму 594 грн. 61 коп., а загалом на суму в розмірі 133 230 грн. 81 коп.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що Відповідач не здійснив оплату за надані послуги у повному обсязі. Таким чином, в результаті неналежного виконання Відповідачем зобов'язань у останнього утворилась заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «СВАРОГ - БУКОВИНА» в розмірі 107 841 грн. 50 коп. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо - зернова корпорація України» пеню у розмірі 7 750 грн. 51 коп., 3% річних у розмірі 2 873 грн. 95 коп. та інфляційні у розмірі 9 632 грн. 97 коп.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «СВАРОГ - БУКОВИНА» не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору складського зберігання зерна №17/07-15/Р від 17.07.2015 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно з приписами ст. 936 Цивільного кодексу України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання. (стаття 946 Цивільного кодексу України)

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору складського зберігання зерна №17/07-15/Р від 17.07.2015 року Публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо - зернова корпорація України» передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю «СВАРОГ - БУКОВИНА» в свою чергу прийняло на зберігання зерно (пшениця м'яка, 3 класу) у загальній кількості 4000 т, що підтверджується складськими квитанціями на зерно №313 від 17.07.2015 року у кількості 2200 т, №317 від 22.07.2015 року у кількості 1100 т, №315 від 22.07.2015 року у кількості 700 т.

Як зазначає Позивач, на виконання умов Договору складського зберігання зерна №17/07-15/Р від 17.07.2015 року він за період жовтень 2015 року - вересень 2016 року надав послуги з відвантаження й зберігання зерна, що підтверджується Актами здачі - прийняття робіт (надання послуг) №441 від 22.10.2015 р. на суму 122 806 грн. 14 коп., №446 від 31.10.2015 р. на суму 3784 грн. 80 коп., №37 від 30.11.2015 р. на суму 594 грн. 61 коп., №41 від 31.12.2015 р. на суму 614 грн. 44 коп., №5 від 31.01.2016 р. на суму 614 грн. 44 коп., №7 від 29.02.2016 р. на суму 574 грн. 79 коп., №22 від 31.03.2016 р. на суму 614 грн. 44 коп., №30 від 30.04.2016 р. на суму 594 грн. 61 коп., №39 від 31.05.2016 р. на суму 614 грн. 44 коп., №42 від 30.06.2016 р. на суму 594 грн. 61 коп., №48 від 31.07.2016 р. на суму 614 грн. 44 коп., №53 від 31.08.2016 р. на суму 614 грн. 44 коп., №58 від 30.09.2016 р. на суму 594 грн. 61 коп., а загалом на суму в розмірі 133 230 грн. 81 коп.

Проте, Судом встановлено, що 08.09.2015 року Публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо - зернова корпорація України» листом №08-09-2015-0058 просило Товариство з обмеженою відповідальністю «СВАРОГ - БУКОВИНА» провести відвантаження пшениці 3 класу в кількості 4000 тон на залізничний транспорт ст.. Романківці, початок відвантаження 09.09.2015 р., вантаж буде відправлено на Одеський зерновий термінал філія ПАТ «ДПЗКУ».

В свою чергу, Позивач виставив Відповідачу рахунок на оплату №51 від 08.09.2015 року на суму 348 000 грн. 00 коп. за послуги відвантаження пшениці 3 кл у кількості 4000 т, який був сплачений останнім у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням №12/21 від 11.09.2015 року на суму 348 000 грн. 00 коп. із зазначенням призначення платежу: «спл.за визн. на вміст пш.3 кл. зг. рах. №51 від 08.09.2015 по дог №17/07-15/Р від 17.07.2015 р.»

Відповідно до п.2.3 Договору Поклажодавець має право в будь - який час вимагати повернення переданого на зберігання зерна. Така вимога оформляється в письмовому вигляді та підлягає виконанню протягом 7 календарних днів з дня її отримання Зерновим складом, якщо більший термін не зазначений у самій вимозі.

Відповідно до статті 35 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» зерновий склад зобов'язаний за першою вимогою володільця складського документа повернути зерно, навіть якщо передбачений договором складського зберігання строк його зберігання ще не закінчився. У цьому разі володілець складського документа зобов'язаний відшкодувати зерновому складу витрати, спричинені достроковим припиненням зобов'язання, якщо інше не передбачено договором складського зберігання.

Зерновий склад зобов'язаний відвантажити зерно тільки після одержання відповідного письмового розпорядження Поклажодавця. (п.4.5 Договору)

Згідно зі ст. 949 Цивільного кодексу України зберігач зобов'язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. Річ має бути повернена поклажодавцю в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання, з урахуванням зміни її природних властивостей.

Суд звертає увагу, що виставлення Позивачем рахунку на оплату №51 від 08.09.2015 року на суму 348 000 грн. 00 коп. за послуги відвантаження пшениці 3 кл у кількості 4000 т, який був сплачений в свою чергу Відповідачем у повному обсязі, підтверджує факт отримання Товариством з обмеженою відповідальністю «СВАРОГ - БУКОВИНА» листа Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо - зернова корпорація України» №08-09-2015-0058 від 08.09.2015 року про відвантаження пшениці 3 класу в кількості 4000 тон.

Однак, Суд звертає увагу, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів відповідно до статей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження відвантаження Товариством з обмеженою відповідальністю «СВАРОГ - БУКОВИНА» пшениці 3 класу у загальній кількості 4000 тон на підставі письмової вимоги Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо - зернова корпорація України» у передбачені вимогою строки. В той же час, Суд звертає увагу, що Позивачем продовжено надання послуг із зберігання зерна на виконання умов Договору складського зберігання зерна №17/07-15/Р від 17.07.2015 року Позивач за період жовтень 2015 року - вересень 2016 року всупереч умовам Договору та нормам чинного законодавства України.

Судом розглянуті та відхилені доводи Позивача щодо невиконання Відповідачем його зобов'язань з подачі справних залізничних вагонів всупереч п.3.2 Договору, оскільки матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження звернення Позивача до Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо - зернова корпорація України» з вимогою надати вагони для відвантаження всієї кількості зерна, зазначеної у листі №08-09-2015-0058 від 08.09.2015 року.

Більше того, в матеріалах справи наявна Додаткова угода №25 від 08.09.2015 року до Договору транспортного експедирування №367 від 17.08.2015 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Державна продовольчо - зернова корпорація України» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрзернотранс - К», з надання транспортно - експедиторських послуг з організації перевезень вантажів залізничним транспортом зі станції відправлення Романківці Львівської залізниці до станції призначення Одеса - порт (експ) пшениці 3 кл у кількості 4000 т (елеватор відвантаження Сварог - Буковина ТОВ), а також Акти надання послуг на виконання умов Додаткової угоди №25 від 08.09.2015 року до Договору транспортного експедирування №367 від 17.08.2015 року.

Отже, Суд зазначає, що Позивач в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору, не здійснив відвантаження пшениці 3 класу у загальній кількості 4000 тон у повному обсязі, тобто не виконав свої зобов'язання належним чином, а тому нарахування плати за надання послуг із зберігання зерна відповідно до умов Договору складського зберігання зерна №17/07-15/Р від 17.07.2015 року Позивач за період жовтень 2015 року - вересень 2016 року є безпідставним. Крім того, Суд не приймає до уваги доводи Позивача щодо належного виконання умов Договору з посиланням на акти виконаних робіт та рахунки на оплату, які надсилались на адресу Відповідача, оскільки надсилання вказаних документів, у зв'язку з невиконанням своїх зобов'язань, не передбачає виникнення у Відповідача зустрічного обов'язку по оплаті за надані послуги на підставі виставлених рахунків - фактур.

Також Судом розглянуті та відхилені доводи Позивача щодо незвернення Відповідача з вимогою відвантажити залишок зерна у кількості 50 т протягом тривалого часу, оскільки вони не впливають на суть правовідносин Сторін з урахуванням наявності вимоги Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо - зернова корпорація України» про відвантаження зерна у кількості 4000 т та належного виконання зобов'язання кожною із Сторін спірного Договору.

Таким чином, заборгованість Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо - зернова корпорація України» перед Товариством з обмеженою відповідальністю «СВАРОГ - БУКОВИНА» за Договором складського зберігання зерна №17/07-15/Р від 17.07.2015 року відсутня, а тому позовні вимоги Позивача в цій частині є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

При зверненні до суду Позивач також просив стягнути з Відповідача на його користь 3% річних за загальний період прострочки з 30.10.2015 року по 30.09.2016 р. у розмірі 2 873 грн. 95 коп., інфляційні у розмірі 9 632 грн. 97 коп., пеню у розмірі 7 750 грн. 51 коп.

Однак, вказані вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «СВАРОГ - БУКОВИНА» також не підлягають задоволенню, як похідні вимоги від основного зобов'язання, в задоволенні якого Судом відмовлено.

Відповідно до частини 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «СВАРОГ - БУКОВИНА» до Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо - зернова корпорація України» про стягнення заборгованості у розмірі 128 098 грн. 90 коп. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору залишаються за Позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33,36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «СВАРОГ - БУКОВИНА» до Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо - зернова корпорація України» про стягнення заборгованості у розмірі 128 098 грн. 90 коп. - відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 25 вересня 2017 року.

Суддя О.В. Чинчин