РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2017Справа №910/13577/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство

"Вольтен"

до Закритого акціонерного товариства "VALG" (Uzdaroji akcine bendrove "VALG")

про стягнення 9 415,57 Євро.

Суддя О.В. Мандриченко

Представники:

Від позивача: не з'явилися;

Від відповідача: не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Вольтен" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Закритого акціонерного товариства "VALG" (Uzdaroji akcine bendrove "VALG") про стягнення 9 415,57 Євро (що еквівалентно 168 326, 84 грн).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.05.2015 порушено провадження у справі № 910/13577/15, розгляд справи призначено на 27.10.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.10.2015 розгляд справи було відкладено на 05.04.2016.

Згідно з Розпорядженням Керівника апарату господарського суду міста Києва № 04-23/663 від 31.03.2016 призначено повторний автоматичний розподіл справи № 910/13577/15, за результатами якого зазначену справу передано для розгляду судді Нечаю О.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.04.2016 справу № 910/13577/15 було прийнято до свого провадження суддею Нечаєм О.В., розгляд справи призначено на 28.09.2016, провадження у справі зупинено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.09.2016 провадження у справі № 910/13577/15 поновлено, розгляд справи було призначено на 20.03.2017, провадження у справі зупинено.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Господарського суду міста Києва від 06.03.2017 року № 05-23/735 "Щодо призначення повторного автоматичного розподілу справ" та протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.03.2017 року, справа № 910/13577/15 передана для розгляду судді Мандриченку О. В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.03.2017 року справу № 910/13577/15 прийнято до свого провадження суддею Мандриченком О. В., слухання справи призначено на 20.04.2017 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.04.2017 слухання справи № 910/13755/15 відкладено до 16.05.2017, зобов'язано позивача надати господарському суду в строк до 28.04.2017 належним чином нотаріально завірені копії перекладу на офіційну мову Литовської Республіки даної ухвали у трьох примірниках та зобов'язано позивача в строк до 28.04.2017 року надати господарському суду належним чином нотаріально завірені копії перекладу на офіційну мову Литовської Республіки листа Господарського суду міста Києва від 20.04.2017 року у трьох примірниках.

На виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 20.04.2017 позивачем не було надано офіційних перекладів ухвали та листа господарського суду, що унеможливило звернення з судовим доручення до компетентного органу Литовської Республіки відповідно до Гаазької конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.05.2017 року слухання справи призначено на 06.06.2017 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.06.2017 розгляд справи було відкладено на 12.09.2017.

Через відділ діловодства господарського суду м. Києва 08.09.2017 р. від позивача надійшло клопотання про розгляд справ без участі представника позивача.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, вимоги ухвал суду не виконав, відзив на позов та витребувані докази не подав.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення.

Відповідно до п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965 р. встановлено, що якщо документ про виклик до суду або аналогічний документ підлягав передачі за кордон з метою вручення відповідно до положень цієї Конвенції, і якщо відповідач не з'явився, то судове рішення не може бути винесено, поки не буде встановлено, що документ був вручений у спосіб, передбачений внутрішнім правом запитуваної Держави для вручення документів, складених у цій країні, особам, які перебувають на її території; документ був дійсно доставлений особисто відповідачеві або за його місцем проживання в інший спосіб, передбачений цією Конвенцією, і що, в кожному з цих випадків, вручення або безпосередня доставка були здійснені в належний строк, достатній для здійснення відповідачем захисту.

Відповідно до п. 8 роз'яснення Президії Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики розгляду справ за участю іноземних підприємств і організацій" конвенцією також визначено, що судове рішення не може бути винесено, поки не буде встановлено, що судовий документ було вручено або доставлено особисто відповідачеві і це було здійснено в належний строк, достатній для здійснення захисту. Разом з тим, пунктом 6 Закону України "Про приєднання України до Конвенції про вручення за кордоном судових і позасудових документів у цивільних або комерційних справах" встановлено, що якщо виконано всі умови, зазначені у частині другій статті 15 названої Конвенції, суддя, незалежно від положень частини першої статті 15 Конвенції, може винести рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку документів. Таким чином, у випадку, передбаченому частиною другою статті 15 Конвенції, суд може прийняти рішення, якщо з дати направлення документа сплинув термін, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців.

Тож, приймаючи до уваги вищенаведене, оскільки в матеріалах справи наявні докази на підтвердження належного повідомлення відповідача про наявність справи та час, дату та місце її розгляду, суд дійшов висновку про те, що неявка відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

На виконання вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судового засідання, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 12.09.2017 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Вольтен» (Україна) та Закритим акціонерним товариством «VALG» (Литва) 16.09.2014 року був укладений котракт № 160914-1 згідно якого позивач взяв на себе зобов'язання поставляти відповідачу матеріали згідно заявок відповідача. В свою чергу відповідач зобов'язався проводити оплату поставленого товару. Строк оплати 5 банківських днів з дня отримання товару.

З матеріалів справи вбачається, що позивач на виконання умов контракту передав, а відповідач прийняв товар на загальну суму 8 353,80 Євро, що підтверджується накладними CMR № 346397 від 04.11.2014 року, CMR № 0695292/А від 14.10.2014 року, актом приймання-передачі № 1 від 20.10,2014 року, акт приймання-передачі № 2 від 10.11.2014 року.

Позивач зазначає, що відповідач за поставлений товар не розрахувався та станом на 13.03.2015 має заборгованість за контрактом в розмірі 8 353,80 Євро, що становить 149 345,05 грн. згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 27.01.2015 р.

Відповідно до ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання в силу вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у п.1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки, а відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 665 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) сплатити за нього певну грошову суму.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов контракту позивач передав відповідачу товар на загальну суму 8 353,80 Євро, що підтверджується копіями міжнародних товарно-транспортних накладних, наявними в матеріалах справи.

Про належне виконання позивачем своїх зобов'язань за контрактом свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення позивачем умов контракту щодо поставки визначених товарів.

Статтею 691 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно із частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Проте на момент подачі позовної заяви до суду, відповідач грошові кошти не сплатив, чим спричинив утворення заборгованості перед позивачем.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

В той час як пунктом 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Порушенням зобов'язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт поставки позивачем відповідачу узгодженого товару та факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати отриманого товару, підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 8 353,80 Євро, що становить 149 345,05 грн. згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 27.01.2015 р.

Позивач за прострочення строків оплати за поставлений товар, керуючись пунктом 9 договору нарахував та просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 1061,77 Євро, що еквівалентно 18 981,79 грн.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов'язань.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

Частина 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Пунктом 9 договору сторони передбачили, що в про порушенні строків оплати за поставлений товар, покупець сплачує продавцю пеню в розмірі 0,1% від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Здійснивши перерахунок пені, з урахуванням умов договору, прострочення відповідачем сплати грошового зобов'язання та порядку розрахунків погодженого сторонами, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню повністю у розмірі 1061,77 Євро, що еквівалентно 18 981,79 грн.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Закритого акціонерного товариства "VALG" (Uzdaroji akcine bendrove "VALG") (Литва, м. Каунас, вул.Драугустес, 19 mones kodas: 302942947 PVM moketoio kodas- LT І 0 Suveines adresas: Jonavos g. 14, LT-44269 Kaunas, Lietuva) заборгованість в розмірі 8353 (вісім тисяч триста п'ятдесят три) Євро 80 євроцентів, що у гривневому еквіваленті відповідно до офіційного курсу Національного банку України станом на 27.01.2015 складає 149 345 (сто сорок дев'ять тисяч триста сорок п'ять) грн. 05 коп., пеню в розмірі 1 061 (одна тисячя шістдесят одна) Євро 07 євроцентів, що у гривневому еквіваленті відповідно до офіційного курсу Національного банку України станом на 27.01.2015 складає 18 981 (вісімнадцять тисяч дев'ятсот вісімдесят одну) 79 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 366 (три тисячі триста шістдесят шість) грн. 54 коп.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 15.09.2017 р.