ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2017 р.Справа № 922/2787/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши справу

за позовом ТОВ "Адам Компані", с. Новий Биків
до ФО-П ОСОБА_2, м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - Степчук С.С. за дов. №01 від 31.08.2017 р.,

відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АДАМ КОМПАНІ" (надалі - позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в розмірі 45 602,32 грн. та пені - 6 687,03 грн. Позивач також просить суд покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору.

Вимоги позивача мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором поставки №1665 від 02.09.2015 р. в частині проведення розрахунків за поставлену продукцію.

Ухвалою суду від 21.08.2017 р. було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 04.09.2017 р. о 10:30.

Ухвалою від 04.09.2017 р. розгляд справи було відкладено у зв'язку з неявкою представника відповідача, явку представників сторін у судовому засіданні визнано обов'язковою.

Представник позивача надав заяву про зменшення позовних вимог, в якій вказував, що відповідачем було здійснено часткову оплату за поставлений товар 17.08.2017 р. в розмірі 10000,00 грн. та 30.08.2017 р. в розмірі 13810,00 грн. Таким чином, відповідач розрахувався за товар згідно видаткової накладної №687 від 15.11.2016 р. та частково - 2,00 грн. за товар згідно видаткової накладної №787 від 28.12.2016 р.

Враховуючи часткове погашення заборгованості позивач просив стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 21791,68 грн. та пеню в сумі 6068,50 грн. Витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача.

Згідно статті 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Відповідно до п. 3.10. Постанови Пленуму ВГС від 26.12.2011 р. №18 "Про деякі питання практики застосування ГПК України судами першої інстанції" передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Таким чином, з урахуванням зменшення позовних вимог позивач просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 21791,68 грн. та пеню в сумі 6068,50 грн. Витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача.

В призначеному судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просив позов задовольнити.

Відповідач у призначене судове засідання не з'явився, правом на участь представника у судовому засіданні не скористався, причину неявки не повідомив, витребуваних судом документів не надав, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений за адресою, яка вказана у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

З матеріалів справи вбачається, що ухвали суду були надіслані відповідачу за адресою, яка вказана у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, але не були отримані у зв'язку з закінченням терміну зберігання, про що свідчать довідки ПАТ «Укрпошта».

Відповідно до п.3.9.1. Постанови Пленуму вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Зважаючи на приписи ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», відповідно до якої, відомості, які внесені до Єдиного державного реєстру, вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, суд приходить до висновку, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи й відсутність представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи те, що судом створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, проте відповідач не скористався своїми правами, передбаченими статтею 22 ГПК України, участь в засіданні (як і інші права, передбачені статті 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторони, суд вважав за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними у ній матеріалами у відповідності до статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, встановив наступне.

02.09.2015 р. між ТОВ «Адам Компані» (постачальник) та ФОП ОСОБА_2 (покупець) було укладено договір поставки №1665 (надалі - Договір), за умовами якого постачальник зобов'язується передати у власність, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити продукцію у порядку та на умовах Договору, в строки, обсягах та асортименті, котрі визначаються у замовленнях покупця, прийнятих та погоджених постачальником.

Договір діє з дати його підписання і до 02.09.2016 р. із автоматичною пролонгацією на кожен наступний рік у разі не виявлення намірів однієї зі сторін про його розірвання (п. 13.1, п. 13.2 Договору).

За приписами п. 4.1 Договору відвантаження продукції здійснюється із застосуванням правил ІНКОТЕРМС в редакції 2010 р. партіями на основі замовлень покупця в строки, погоджені між сторонами і вказаними в заявка покупця, при наявності відповідної продукції на складах постачальника.

Сторонами було підписано відповідні специфікації №1-3 до Договору (а.с. 15-17).

На виконання умов укладеного Договору, позивачем було здійснено наступні поставки товару:

- 15.11.2016 р. на суму 28808,00 грн., за видатковою накладною №687;

- 28.12.2016 р. на суму 21793,68 грн., за видатковою накладною №787.

Здійснення поставки та приймання товару покупцем підтверджується підписаними сторонами відповідними видатковими накладними та товарно-транспортними накладними №Р687 від 15.11.2016 р, №Р787 від 28.12.2016 р.

За умовами Договору покупець зобов'язався оплатити поставлений постачальником товар в строк, установлений п. 3.1 Договору.

Відповідно до п. 3.1 покупець здійснює оплату товару в національній валюті України, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника, указаний в Договорі, або в інший спосіб, дозволений діючим законодавством України. Додаткові умови оплати визначаються на основі Додаткової угоди №1, яка є невід'ємною частиною Договору.

Додатковою угодою №1 до Договору поставки сторони доповнили умови Договору положеннями про те, що відстрочення платежу за поставлений товар по Договору складає 45 днів з моменту поставки товару.

Днем оплати вважається дата надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника (п. 3.2).

З урахуванням викладеного, покупець мав оплатити поставлений товар за видатковою накладною №687 до 30.12.2016 р., за видатковою накладною №787 до 11.02.2017 р. Однак, як зазначав позивач, відповідач із дотриманням строків лише частково розрахувався за поставлений товар за видатковою накладною №687 на суму 5000,00 грн.

Також, відповідачем було перераховано позивачу із порушенням строку оплати товару 10000,00 грн. (17.08.2017 р.) та 13810,00 грн. (30.08.2017 р.), відповідно до наданої із заявою про зменшення позовних вимог банківської виписки по рахунку позивача.

За приписами ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Згідно ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. За ст. 193 Господарського кодексу України, та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно приписів ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 9.4 Договору сторони передбачили відповідальність за порушення термінів оплати за продукцію у вигляді виплати покупцем пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент порушення термінів оплати, за кожен день прострочення.

У зв'язку із порушенням відповідачем умов Договору щодо строків оплати поставленого товару, позивачем було нараховано пеню на суму 23808,00 грн. за період з 30.12.2017 р. по 30.06.2017 р. в розмірі 3215,62 грн. та пеню на суму 21793,68 за період з 11.02.2017 р. по 11.08.2017 р. в розмірі 2852,00 грн.

Враховуючи відсутність доказів своєчасної та повної оплати за поставлений товар, перевіривши розрахунок позивача по нарахуванню пені, суд вважає їх обґрунтованими, а вимоги по їх стягненню такими, що підлягають задоволенню.

За таких обставин позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості у розмірі 21791,68 грн. та пені - 6068,50 грн.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 49 ГПК України та те, що з вини відповідача спір було доведено до суду, суд дійшов до висновку, що сума сплаченого судового збору за подання позову у розмірі 1600,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Прийняти до розгляду заяву про зменшення позовних вимог.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (61057, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Адам Компані» (17452, Чернігівська обл., Бобровицький район, село Новий Биків, ВУЛИЦЯ ПРОМИСЛОВА, будинок 2 А, ) заборгованість у розмірі 21791,68 грн., пеню 6068,50 грн. та 1600,00 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 25.09.2017 р.

Суддя Л.С. Лаврова