ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"29" вересня 2017 р. Справа № 02/58

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Пащенко А.Д., із секретарем судового засідання Ковбою І.М.,

представник позивача: Василенко О.В. - за довіреністю,

представник відповідача: Івасенко С.В. - за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Черкаської області

заяву приватного підприємства "Гарантінвест-С" про поновлення строку для пред'явлення наказу до виконання у справі за позовом приватного підприємства "Гарантінвест-С" до управління житлово-комунального господарства Черкаської обласної державної адміністрації, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Ватутінське виробниче житлово-комунальне господарство, Головне управління державного казначейства України в Черкаській області, Міністерство з питань житлово-комунального господарства, про стягнення 470 377 грн. 27 коп.,

ВСТАНОВИВ:

18.07.2017 Приватним підприємством "Гарантінвест-С" подано в Господарський суд Черкаської області заяву від 13.07.2017, в якій заявник просить поновити пропущений строк для пред'явлення до виконання наказу № 02/58 виданого 03.04.2010 Господарським судом Черкаської області про примусове виконання рішення від 16.03.2010 у справі № 02/58, та просить видати дублікат наказу від 03.04.2010 про примусове виконання рішення від 16.03.2010 у даній справі.

Справа № 02/58 за сплином терміну зберігання знищена та для розгляду вказаної заяви приватного підприємства "Гарантінвест-С" справа відновлена за рахунок копій документів, що зберігаються в архіві Господарського суду Черкаської області.

29.09.2017 відповідач подав суду відзив на заяву, в якому просить відмовити повністю у задоволенні заяви у зв'язку з тим, що позивачем не надано жодних доказів щодо поважної причини пропуску строку звернення із цією заявою, тому підстав для задоволення заяви "Гарантінвест-С" щодо поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання не вбачається.

У судовому засіданні:

представник позивача підтримав заяву з підстав, викладених у ній, просив визнати причину пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання поважною, оскільки позивачу не було відомо про хід виконання наказу суду, всі документи були у юриста підприємства, який повинен був контролювати виконання наказів та стягнення коштів із боржників, ДВС не надіслала постанову про повернення виконавчого документа стягувачу рекомендованим листом, жодних листів позивач від ДВС не отримував, отже вини позивача у непред'явленні наказу в установлені строки немає; підприємство знаходилось у важкому фінансовому становищі і не було коштів на транспортні витрати щоб їхати до ДВС та з'ясувати хід виконання наказу суду; у керівництва підприємства не було жодних думок про те, що наказ суду повернутий без виконання і не виконується; представник просив видати дублікат наказу, оскільки рішення суду відповідачем не виконано;

представник відповідача заперечила проти задоволення заяви з підстав, викладених у відзиві, просила відмовити у задоволенні даної заяви повністю, вважала, що неможливо визнати поважною причиною бездіяльність працівників позивача, які протягом більше семи років не цікавились виконанням наказу суду; пояснила, що підстави для задоволення заяви і видачі дублікату наказу відсутні.

Розглянувши заяву ПП "Гарантінвест-С", дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення та доводи представників сторін у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Згідно статті 119 Господарського процесуального кодексу України у разі пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання з причин, визнаних господарським судом поважними, пропущений строк може бути відновлено.

В частині 6 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження", далі - Закон, також передбачено, що стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Із матеріалів справи вбачається, що 03 квітня 2010 року Господарським судом Черкаської області було видано наказ про примусове виконання рішення господарського суду від 16.03.2010 у справі № 02/58 про стягнення коштів з Управління житлово-комунального господарства Черкаської обласної державної адміністрації на користь приватного підприємства "Гарантінвест-С" та надіслано цей наказ стягувачу.

Відповідно до інформації Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС від 19.04.2017 на запит представника ПП "Гарантінвест-С" на виконанні на виконанні у відділі з 12.05.2010 по 27.03.2013 перебувало виконавче провадження № 19395636 з виконання наказу господарського суду від 03.04.2010 № 02/58. 27.03.2013 року державним виконавцем у відповідності до п. 9 ч. 1ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, у зв'язку з тим, що 01.01.2013 року набрав чинності Закон України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" № 4901-VI, який встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів визначених Законом України "Про виконавче провадження" та відповідно до якого пунктом 1 ст. З встановлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу. 27.03.2013 року копію постанови про повернення виконавчого документа стягувачезі разом з виконавчим документом направлено на адресу стягувача за вих. № 2.1-32/1915.

В наказі від 03 квітня 2010 року вказаний строк пред'явлення наказу до виконання по 16.03.2013, тобто протягом трьох років відповідно до припису статті 21 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції станом на момент видачі цього наказу.

Законом України від 04.11.2010 № 2677-VІ Закон України "Про виконавче провадження" викладено в новій редакції та відповідно до статті 22 Закону строк пред'явлення наказу суду до виконання встановлений один рік. Такий строк діяв до 05.10.2016, коли строк пред'явлення наказів суду до виконання знову був встановлений три роки Законом України від 02.06.2016 № 1404-VІІІ.

Статтею 22 Закону в редакції станом на березень 2013 року було визначено, що строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються зокрема пред'явленням виконавчого документа до виконання. В частинах 2, 3 цієї статті вказано, що після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Отже, встановлений у наказі строк пред'явлення його до виконання перервався фактом пред'явлення його позивачем до виконання у відділ ДВС. У зв'язку з поверненням цього наказу державною виконавчою службою через неможливість виконати рішення суду строк пред'явлення наказу до виконання після переривання встановлений згідно Закону з дня його повернення, тобто з 27.03.2013. В цей час діяла редакція статті 22 Закону, за якою позивач мав право пред'явити наказ господарського суду до виконання протягом одного року, тобто до 27.03.2014.

Однак, як вбачається, позивач не звертався до органу виконання із заявою про примусове виконання наказу господарського суду від 03.04.2010 у справі № 02/58 в установленому Законом порядку. Вказане підтверджено і представником відповідача, яка пояснила суду, що кошти з Управління не стягувалися.

Позивач стверджує, що з 27.03.2013 року по 19.04.2017 ПП "Гарантінвест-С" жодних листів та постанов про повернення виконавчого документа не отримував та йому не було повідомлено про наявність таких постанов та про закриття виконавчого провадження.

Відповідно до частини 1 статті 53 ГПК України за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк.

Причини поважності пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання оцінюються судом, виходячи з обґрунтування їх поважності та доказів, наданих за правилами статті 43 цього Кодексу.

В пункті 9.7. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" щодо вирішення питання відновлення процесуального строку відповідно до вимог статті 53 ГПК роз'яснено, що господарський суд має, як правило, виходити з неможливості такого відновлення. Наведене ґрунтується на тому, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження та не отримав у визначений законом строк задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він з матеріалами виконавчого провадження.

Суд приходить до висновку, що позивачем не доведено наявності поважних причин пропуску строку пред'явлення до виконання наказу господарського суду від 03.04.2010 у справі № 02/58, виходячи з такого.

Із матеріалів справи вбачається, що наказ господарського суду від 03.04.2010 знаходився у відділі ДВС на виконанні. Позивачем не спростовано та не заперечено факт прийняття державною виконавчою службою постанови від 27.03.2013 про повернення виконавчого документа стягувачеві. Відділом примусового виконання рішень Управління ДВС було надіслано позивачу та відповідачу вказану постанову від 27.03.2013. Доказів того, що ця постанова позивачу не надсилалася чи надіслана неправильно, суду не подано, оскільки, як пояснив представник позивача, пройшло більше трьох років і документація у ДВС знищена за закінченням терміну зберігання.

Як вбачається, позивач протягом багатьох років не цікавився ходом виконання наказу господарського суду у справі № 02/58, листи чи запити на адресу ДВС не надсилав, із скаргами на бездіяльність ДВС у зв'язку з тривалим невиконанням наказу суду не звертався. Позивачем не подано суду доказів на підтвердження неможливості звернення до державної виконавчої служби із заявою про роз'яснення ходу виконання виконавчого провадження з примусового виконання наказу суду від 03.04.2010 у справі № 02/58. Пояснення представника про важкий фінансовий стан підприємства нічим не підтверджені, хоча навіть найбільші фінансові проблеми не можуть перешкодити кредитору надіслати поштою запит у державну виконавчу службу, чому не виконується наказ суду та не надходять кошти від боржника, щоб виправити цей важкий фінансовий стан. Однак позивач з невідомих причин такий запит не надсилав і про хід виконання рішення господарського суду не цікавився.

Виходячи із вказаних обставин справи та враховуючи роз'яснення в пункті 9.7 постанови Пленуму ВГСУ № 9, незалежно від того, чи отримав позивач від державного виконавця постанову від 27.03.2013, він вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні, тому вказані позивачем причини пропуску строку пред'явлення наказу до виконання суд не визнає поважними.

Невиконання чи неналежне виконання посадовими особами підприємства своїх обов'язків та відсутність контролю за виконанням наказів суду також не можуть вважатися поважними причинами пропуску строку пред'явлення наказу суду до виконання.

З огляду на викладене, заява ПП "Гарантінвест-С" про поновлення строку пред'явлення наказу до виконання задоволенню не підлягає.

В частині 1 статті 120 Господарського процесуального кодексу України вказано, що у разі втрати наказу господарський суд може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення наказу до виконання.

Оскільки позивач звернувся із заявою про видачу дубліката наказу після закінчення строку, встановленого для пред'явлення наказу до виконання, та суд відмовив у поновленні цього строку, тому заяву позивача про видачу дубліката наказу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись статтями 119, 120 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву приватного підприємства "Гарантінвест-С" про поновлення строку пред'явлення наказу до виконання та видачу дубліката наказу про примусове виконання рішення суду у справі № 02/58 залишити без задоволення.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд Черкаської області протягом п'яти днів.

Суддя А.Д. Пащенко