ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.09.2017 Справа № 920/624/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіснафтогаз» (м. Суми)

до відповідача - Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» (м. Суми)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельно-виробнича компанія «Мосбуд» (м. Суми)

про зобовязання вчинити дії.

Суддя О.Ю. Резніченко

Представники:

від позивача - ОСОБА_1,

ОСОБА_2 (директор),

від відповідача ОСОБА_3,

третя особа - ОСОБА_4

У засіданні брав участь секретар судового засідання Д.В. Вдовенко.

Суть спору: Позивач просить суд зобовязати відповідача здійснити перерахунок за спожиту електричну енергію за період з вересня 2015 по березень 2016 року із розрахунку за середньодобовим обсягом споживання електричної енергії за фактичним середньодобовим споживанням попереднього розрахункового періоду.

Представники позивача усно зазначили, що наполягають на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача усно зазначив, що проти позовних вимог заперечує, оскільки вимоги позивача є безпідставними. Крім того, заперечення відповідача викладені у відзиві на позовну заяву, який наданий суду 24.07.2017.

Також, відповідач надав письмові пояснення по справі. Суд залучив пояснення до матеріалів справи.

Представники третьої особи в судових засіданнях пояснили, що дійсно між третьою особою та позивачем 03.08.2015 був укладений договір підряду на технічне обслуговування, за умовами якого третя особа здійснювала лише технічне обслуговування електроустановок позивача згідно із переліком робіт, які передбачені у додатку № 2 до договору. Серед іншого, третя особа була зобовязана складати та здавати звіти відповідачу по кількості спожитої позивачем електричної енергії по пункту технічного обслуговування за адресою: с. Н. Сироватка, вул. Сумська, 90а/1. Для виконання вказаного обовязку позивача передав третій особі пусті бланки актів приймання-передачі електричної енергії, які були підписані директором позивача та скріплені печаткою підприємства.

Також, представник третьої особи зазначив, що його працівники не знімали показники електричного лічильника позивача безпосередньо у місці його розташування (с. Н. Сироватка, вул. Сумська, 90а/1), так як позивач повідомив третю особу, що з травня 2016 року підприємство призупинило діяльність.

06.09.2017 позивачем суду було надано клопотання про призначення експертизи.

Однак 18.09.2017 суду було надано інше клопотання позивача про призначення експертизи, де позивач уточнив питання, які необхідно поставити експерту для надання висновку, а саме просить поставити на вирішення наступні питання:

1) що означають показники WD119 та «С4», зафіксовані в актах експертиз, а також як можуть ці показники вплинути на працездатність лічильника, враховуючи факт виходу з ладу компонента «DD2»;

2) чи є у ТОВ «Сервіснафтогаз» такі установки, які можуть використати таку кількість електроенергії з квітня по червень 2016 року (за цей період показання електричної енергії зросли з 2382 до 26176 кВт*г, а реактивної з 5 до 10565 кВт*г);

3) позивач просить розрахувати середньомісячне споживання електроенергії ТОВ «Сервіснафтогаз» за період з вересня 2015 року по серпень 2017 року, з урахуванням установки 11.11.2016 року нового лічильника.

Представники позивача у судовому засіданні усно зазначили, що наполягають на задоволенні клопотання про призначення експертизи.

Представник відповідача усно зазначив, що протии клопотання про призначення експертизи заперечує, про що зазначено і в наданих суду письмових поясненнях.

Суд, розглянув клопотання про призначення експертизи та дійшов висновку, що воно не підлягає задоволенню, з огляду на наступне:

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Водночас, згідно з ч. 1 ст. 41 ГПК України судова експертиза призначається для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань.

Як роз'яснено у п.п. 2, 5, 9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи", судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування.

Про призначення судової експертизи виноситься ухвала, в якій, крім відомостей, передбачених частиною другою статті 86 ГПК України, зазначаються, зокрема: обставини справи, які мають значення для проведення судової експертизи; підстави та мотиви призначення судової експертизи, об'єкти експертного дослідження (предмети, матеріали, документи тощо), які надаються судовому експерту.

Питання, які ставляться перед експертом, мають бути сформульовані чітко, ясно і таким чином, щоб вони виключали неоднозначне їх розуміння й тлумачення та відповідали тим об'єктам і матеріалам, які направляються на експертизу.

Недопустимим є порушення перед експертом питань, вирішення яких не спрямовано на встановлення даних, що входять до предмета доказування у справі.

Однак, запитання, які позивач просить поставити на вирішення експертизи, по-перше, не встановлять фактичних даних, що входять до предмета доказування по даній справі; по-друге, відсутня дійсна потреба у спеціальних знаннях (в акті експертизи № 279 від 15.10.2016 року та акті обстеження лічильника від 10.01.2017 надаються розяснення щодо значення показників WD 119, С 4, DD 2 та їх вплив та працездатність лічильника), порядок розрахунку середньомісячного споживання електричної енергії визначений у Правилах користування електричною енергією, затвердженими постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 p. № 28 (надалі Правила); по-третє, неможливо провести дослідження щодо конкретного обєкту за його відсутності або втручання у цей обєкт (матеріали справи підтверджують факт ремонту лічильника позивача після встановлення його несправності).

Враховуючи вищезазначене, суд відмовляє позивачу в задоволенні його клопотання про призначення експертизи, в звязку з необґрунтованістю.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Як зазначає позивач в обґрунтування позовних вимог, між сторонами 29.09.2015 укладено договір про постачання електричної енергії № 171581 (надалі Договір), згідно якого відповідач продає електричну енергію позивачу, позивач оплачує відповідачу вартість використаної електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

03.08.2015 між позивачем та третьою особою було укладено договір підряду на технічне обслуговування № 1-0308/15, а тому показники лічильників були направлені телефонограмою співробітнику третьої особи, для складання та подачі звітів відповідачу про використану електроенергію.

Позивач зазначає, що з січня 2016 року, були передані наступні показники: січень 2016 (активна - 1742, реактивна - 4); лютий 2016 (активна - 2094, реактивна - 4); березень 2016 (активна - 2140, реактивна - 4); квітень 2016 (активна - 2382, реактивна - 5), а з травня 2016 року підприємство зупинило свою діяльність.

Директор позивача, не маючі попередніх показників лічильника та будучі на території підприємства, передав дані третій особі за червень 2016 (активна - 25861, реактивна - 10557), як було вказано на лічильнику.

Третя особа надавала з березня по жовтень 2016 року нульові показники споживання елетроенергії, не ставлячи до відома позивача.

20.10.2016 представниками відповідача було проведено контрольний огляд засобу обліку та зафіксовані показники лічильника 026153 (активна), 10565 (реактивна).

Позивач 27.10.2016 звернувся з заявою до відповідача про проведення експертизи лічильника.

Додатково керівником проведено звірку показників лічильника та встановлено, що в період між квітнем та травнем 2016 року показники лічильника активної збільшився з 2382 до 26176, а реактивної - з 5 до 10565.

Позивачу 31.10.2016 року, згідно зафіксованих показників при проведенні контрольного огляду лічильників, був вручений рахунок за використану електричну енергію № 11/7804 на суму 43746,22 грн. та повідомлення від 31.10.216 № 1339 про необхідність оплати вищевказаної суми, що на думку позивача, суперечить вимогам п. 6.38 Правил.

11.11.2016 лічильник споживача з показами 026483 був знятий представником відповідача, замість нього в присутності споживача встановлено інший та видано акт-повідомлення про направлення його на експертизу.

ОСОБА_5 № 279 від 15.10.2016 експертизи приладу обліку електричної енергії визначено, що лічильник типу НІК 2303 L АРП1 № 7673792 не відповідає ГОСТ 30207 та непридатний для обліку електричної енергії.

На засіданні ІКЦ 06.12.2016 позивачу запропоновано надати до відповідача лист про направлення лічильника НІК 2303 L АРП1 № 7673792 на завод-виробник для проведення перевірки.

Відповідач згідно листа позивача відправив лічильник на завод-виробник лічильника для отримання експертних висновків відносно справності лічильника електроенергії.

Комісія заводу-виробника 10.01.2017 провела обстеження лічильника, про що був складений відповідний акт обстеження. Після проведення обстеження лічильник відправлений заводом - виробником в ремонт для відновлення технічних та метрологічних характеристик.

Як зазначає позивач, на теперішній час позивач не має можливості провести експертизу лічильника.

Враховуючи вищезазначене, позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить суд зобовязати відповідача здійснити перерахунок, відповідно до п. 6.20 Правил, оскільки порушення розрахунку відбулось не з вини позивача.

Розглянувши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог (в тому числі періоду), оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є неправомірними, необґрунтованими та задоволенню не підлягають, оскільки:

ОСОБА_5 положень статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до пункту 2.1 Договору під час виконання умов цього Договору сторони зобов'язуються керуватися Правилами.

ОСОБА_5 п. 6.11 Правил остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором, та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених цими Правилами.

Як вже зазначалось, між сторонами 29.09.2015 укладено Договір для постачання електроенергії.

Відповідно до п. 1 додатку 4 до Договору розрахунковим вважається період з 14 числа місяця до 13 числа наступного місяця включно.

Показання розрахункових засобів обліку, визначених в додатків 3.1, 3.2 до Договору фіксуються позивачем 14 числа кожного місяця та оформляються у 2-х примірниках, по одному для кожної сторони, та надаються у письмовому вигляді на паперових носіях відповідачу безпосередньо уповноваженою особою позивача.

Позивачем починаючи з листопада 2015 року щомісячно відповідачу були надані акти прийняття - передавання електричної енергії в листопаді 2015 року 531 кВт*год, в грудні 2015 року 407 кВт*год, в січні 2016 року 547 кВт*год, в лютому 2016 року 1311 кВт*год, в березні 2016 року 0 кВт*год, в квітні 2016 року 0 кВт*год, в травні 2016 року 0 кВт*год. в червні 2016 року 0 кВт*год, в липні 2016 року 0 кВт*год. в серпні 2016 року 0 кВт*год, в вересні 2016 року 0 кВт*год.

Вищезазначе підтверджується наявними в матеріалах справи копіями актів приймання - передачі електричної енергії, які підписувані директором позивача з відтиском печатки товариства, що сторонами в судовому засіданні не заперечувалось.

Твердження позивача, що показники лічильника передавались телефонограмою співробітнику третьої особи (в тому числі і за червень 2016 року) не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки вищезазначені акти підписані саме директором, а усні посилання позивача про те, що ним підписувались і проставлялись печатки підприємства на вільних бланках, а в подальшому заповнювались іншими особами, не спростовує факту підписання таких актів, оскільки контроль за документами, які підписує керівник, а також за даними, які він своїм підписом підтверджує покладаються саме на нього.

20.10.2016 представниками відповідача було проведено контрольний огляд засобу обліку та зафіксовані показники лічильника 026153 (активна), 10565 (реактивна), а 31.10.2016 року був вручений позивачу рахунок за використану електричну енергію № 11/7804 на суму 43746,22 грн. та повідомлення від 31.10.216 № 1339 про необхідність оплати вищевказаної суми.

На думку позивача, відповідач повинен здійснити перерахунок за спожиту енергію, відповідно до п. 6.20 Правил.

ОСОБА_5 п. 6.20 Правил у разі тимчасового порушення розрахункового обліку електричної енергії не з вини споживача обсяг електричної енергії, використаної споживачем від дня порушення розрахункового обліку до дня відновлення розрахункового обліку, за згодою сторін, може бути визначений на підставі показів технічних (контрольних) засобів обліку або розрахований постачальником електричної енергії за середньодобовим обсягом споживання електричної енергії попереднього розрахункового періоду до порушення розрахункового обліку або наступного після відновлення розрахункового обліку періоду.

Датою початку періоду порушення розрахункового обліку вважається перший день поточного розрахункового періоду, у якому було виявлено порушення обліку, або час та день, зафіксовані засобом обліку (автоматизованою системою обліку).

За день відновлення обліку приймається день складення спільного акта про покази засобів обліку після завершення ремонтних та налагоджувальних робіт схеми обліку.

У разі заміни та/або повірки приладів обліку електричної енергії, трансформаторів струму чи напруги, за умови споживання електричної енергії впродовж строку виконання зазначених робіт, обсяг спожитої електричної енергії визначається за фактичним середньодобовим споживанням попереднього розрахункового періоду.

Отже, розрахунок за п. 6.20 Правил застосовується не раніше моменту виявлення порушення.

Крім того, позивач просить суд зобовязати відповідача здійснити перерахунок за спожиту електричну енергію за період з вересня 2015 по березень 2016 року.

По-перше, такий період перерахунку (фактично сім місяців) не передбачений Правилами.

По-друге, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що лічильник вийшов з ладу, саме в вересні 2015 року та в березні 2016 року були проведено складання спільного акту. Також не надано відповідно сам такий акт. Контрольний огляд взагалі було проведено в жовтні 2016 року.

По-третє, Договір між відповідачем та позивачем укладено 29.09.2015, а перший акт прийняття - передавання електричної енергії було надано за період з 14.10.2015 по 13.11.2015.

Позивачем не надано обґрунтувань, чому саме з вересня 2015 року необхідно проводити перерахунок.

Також взагалі не надано будь-яких обґрунтувань своєї позиції, що саме по березень 2016 року необхідно проводити перерахунок.

Тим більше, згідно позовних вимог період, який необхідно застосувати для визначення середньодобового обсягу споживання, є попередній період.

При цьому попереднім періодом вересня 2015 року є відповідно серпень 2015 року, який не може бути застосований оскільки Договір укладено тільки 29.09.2015, тобто у попередньому періоді споживання електроенергії позивачем взагалі не здійснювалось, та відсутній будь-який обсяг, який згідно позовних вимог необхідно застосувати.

Крім цього, в позовній заяві позивач вказує, що з травня 2016 року підприємство зупинило свою діяльність, однак вищезазначені обставини не підтверджуються жодними доказами.

Стосовно посилання позивача на п. 6.38 Правил суд зазначає, що він може бути застосований тільки у випадку виявлення факту втручання споживача в роботу засобів обліку.

В даному випадку мова не йшла про втручання споживача в роботу засобу обліку.

Статтями 33-34 ГПК передбачено, що кожна сторона повинна довести свою позицію по справі та підтвердити її належними та допустимими доказами.

Всупереч вказаним приписам норм процесуального права, позивачем не надано доказів, які підтверджують неправомірність нарахування відповідачем спірної суми, не обґрунтовано період здійснення такого перерахунку заявлений період взагалі є неправомірним, а тому вимоги позивача є неправомірними, необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору понесені позивачем покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. В задоволенні клопотання від 18.09.2017 Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіснафтогаз" про призначення експертизи - відмовити.

2. В задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 22.09.2017.

Суддя ОСОБА_6