ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
25 вересня 2017 рокуСправа № 921/511/17-г/18
УХВАЛА

Господарський суд Тернопільської області у складі судді Охотницької Н.В.

розглянув матеріали справи

за позовом ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 46001

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОР ТЗ", вул. Лук'яновича, 3а, м. Тернопіль, 46000

про зобов'язання вчинити дії

За участі представників сторін:

позивача: ОСОБА_3, довіреність № б/н від 15.09.17;

відповідача: не прибув.

В судовому засіданні представнику позивача роз'яснено процесуальні права та обов'язки, передбачені статтями 20, 22, 81-1 ГПК України. Технічна фіксація судового процесу не здійснюється.

Суть справи: ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Тернопільської області з позовом до відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОР ТЗ" (надалі ТОВ "ЕКОР ТЗ") про зобов'язання відповідача розкрити відомості щодо кінцевих бенефіціарних власників (контролерів) товариства шляхом подання державному реєстратору необхідного пакету документів для включення відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про кінцевих бенефіціарних власників (контролерів) ТОВ "ЕКОР ТЗ", а саме - ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а також додатку № 1 до статуту ТОВ "ЕКОР ТЗ", позивач є його учасником та володіє часткою в статутному капіталі у розмірі 2,025 %, що становить 6 279,25 грн, а отже наділений корпоративними правами. Крім того, позивач зазначає, що також учасником ТОВ "ЕКОР ТЗ", що володіє 44,0326% статутного капіталу вказаного товариства, є ПрАТ "ТЕХНОТЕРН-ОБРІЙ" та відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань кінцевими бенефіціарними власниками (контролерами) ПрАТ "ТЕХНОТЕРН-ОБРІЙ" є ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5, а тому вважає, що згадані вище фізичні особи і є кінцевими бенефіціарними власниками (контролерами) ТОВ "ЕКОР ТЗ". З огляду на вищенаведене, позивач вважає, що у відповідності до ст. 64-1 ГК України, п. 9 ч. 1 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", п. 20 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", установчих документів товариства, відомості щодо ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5, як кінцевих бенефіціарних власників (контролерів) ТОВ "ЕКОР ТЗ", повинні бути розкриті. Оскільки, відповідачем будь-які дії щодо подання пакету документів реєстратору для внесення відомостей до ЄДР не здійснені, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про зобов'язання відповідача розкрити відомості щодо кінцевих бенефіціарних власників (контролерів) товариства шляхом подання державному реєстратору необхідного пакету документів для включення відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про кінцевих бенефіціарних власників (контролерів) ТОВ "ЕКОР ТЗ", а саме - ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 11.09.2017 порушено провадження у даній справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 25.09.2017.

Представник позивача в судовому засіданні 25.09.2017 позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання 25.09.2017 не забезпечив, витребуваного обґрунтованого відзиву на позов не подав. Разом з тим, 22.09.2017 на адресу суду від ТОВ "ЕКОР ТЗ" надійшло клопотання № 33 від 22.09.2017 (вх. № 17493) про відкладення розгляду справи, у зв'язку з неможливістю участі у судовому засіданні 25.09.2017 представника, оскільки останній зайнятий у іншому судовому процесі у м. Львові. До даного клопотання відповідачем долучено копію ухвали Львівського апеляційного господарського суду від 11.09.2017.

Представник позивача в судовому засіданні щодо відкладення розгляду справи покладається на думку суду. При цьому зазначив, що аналогічного змісту клопотання (зайнятість представника в іншому судовому процесі в місті Тернополі) було подане представником ТОВ "ЕКОР ТЗ" по справі, що призначена до розгляду на 25.09.2017 Львівським апеляційним господарським судом.

Згідно статті 77 ГПК України господарський суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, коли за певних обставин спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні і відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Суд зазначає, що ГПК України не визначено коло осіб, які можуть представляти сторони господарського процесу, а тому таким представником може бути керівник, його заступник, бухгалтер (за довіреністю), тощо.

Відповідно до вимог статті 28 ГПК України, справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають до господарського суду документи, що посвідчують їх посадове становище. Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства.

Слід зазначити, що згідно п. 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні. Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 цього пункту постанови.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд відхилив клопотання №33 від 22.09.2017 ТОВ "ЕКОР ТЗ" про відкладення розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) є учасником товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОР ТЗ" (код ЄДРОПУ 02973445), що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 19.06.2017 за № та п. 4.1 Статуту ТОВ "ЕКОР ТЗ", відповідно до якого засновниками (Учасниками) Товариства є всі особи, які були акціонерами відкритого акціонерного товариства "ЕКОР" (). Після утворення Товариства його Засновники набувають статусу Учасників Товариства. Перелік Засновників (Учасників) товариства зазначений у Додатку №1, який є невід'ємною частиною цього Статуту.

Як вбачається з Додатку №1 до Статуту - Відомість обліку учасників та часток в статутному капіталі, ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) є співзасновником ТОВ "ЕКОР ТЗ", розмір частки в статутному капіталі якого 6 279,25 грн, що становить 2,0253 %.

Крім того, як вбачається із позовних матеріалів, учасником ТОВ "ЕКОР ТЗ", що володіє 44,0326% статутного капіталу вказаного товариства, є ПрАТ "ТЕХНОТЕРН-ОБРІЙ". Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань кінцевими бенефіціарними власниками (контролерами) ПрАТ "ТЕХНОТЕРН-ОБРІЙ" є ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_1 вказує на те, що оскільки ПрАТ "ТЕХНОТЕРН-ОБРІЙ" є учасником ТОВ "ЕКОР ТЗ", що володіє 44,0326% статутного капіталу вказаного товариства, а кінцевими бенефіціарними власниками (контролерами) ПрАТ "ТЕХНОТЕРН-ОБРІЙ" є ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5, то відповідно, кінцевими бенефіціарними власниками (контролерами) ТОВ "ЕКОР ТЗ" є також ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5.

Відповідно до п. 6. 20 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму зброї масового знищення" кінцевий бенефіціарний власник (контролер) - фізична особа, яка незалежно від формального володіння має можливість здійснювати вирішальний вплив на управління або господарську діяльність юридичної особи безпосередньо або через інших осіб, на утримання або господарську діяльність юридичної особи безпосередньо або через інших осіб, що здійснюються, зокрема, шляхом реалізації права володіння або користування всіма активами чи їх значною частиною, права вирішального впливу на формування складу, результати голосування, а також вчинення правочинів, які надають можливість визначати умови господарської діяльності, давати обов'язкові до виконання вказівки або виконувати функції органу управління, або яка має можливість здійснювати вплив шляхом прямого або опосередкованого (через іншу фізичну чи юридичну особу) володіння однією особою самостійно або спільно з пов'язаними фізичними та/або юридичними особами часткою в юридичній особі у розмірі 25 чи більше відсотків статутного капіталу або прав голосу в юридичній особі; вигодоодержувач - особа, на користь або в інтересах якої проводиться фінансова операція.

Крім того, 25 липня 2015 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення кінцевих вигодоодержувачів юридичних осіб та публічних діячів" від 14.10.2014 № 1701 -VІІ.

Зазначеним Законом внесено зміни, зокрема, до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" (далі по тексту також - Закон про реєстрацію), Господарського кодексу України, а також Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно вказаних змін, Закон України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" доповнено ч. 1 ст. 1, змінено абз. 8 ч. 2 ст. 17, доповнено ч. 2 ст. 19) змінено абз. 6 ч. 1 ст. 24. доповнено абз. 6 ч. 1 ст. 27 цього закону.

Зазначеними змінами передбачається внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (далі - Єдиний державний реєстр) інформації про: кінцевого вигодоодержувача юридичної особи; кінцевого вигодоодержувача її засновника, якщо засновник юридична особа; структуру власності засновників - юридичних осіб, яка дає можливість встановити фізичних осіб - власників істотної участі цих юридичних осіб.

Відповідно до частини першої статті 24 Закон України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", зазначена вище інформація включається засновником (засновниками) або уповноваженою ними особою до реєстраційної картки на проведення державної реєстрації юридичної особи.

Згідно статті 64-1 Господарського кодексу України, підприємства, крім державних та комунальних підприємств, зобов'язані встановлювати свого кінцевого вигодоодержувача, регулярно оновлювати і зберігати інформацію про нього та надавати її державному реєстратору у випадках та в обсязі, передбачених законом: термін "кінцевий вигодоодержувач" розуміється у значенні, що вживається в Законі України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму".

В той же час, відповідно до актуальних даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також Витягу із останнього № НОМЕР_2 від 19.06.2017, відносно ТОВ "ЕКОР ТЗ" відсутні повні актуальні відомості про кінцевих бенефіціарних власників відповідача, що є, у свою чергу, порушення вимог зазначеного вище чинного законодавства.

15.08.2017 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із листом щодо розкриття відомостей про кінцевих бенефіціарних власників ТОВ "ЕКОР ТЗ" в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та подання необхідного пакету документів державному реєстратору для включення відомостей про кінцевих бенефіціарних власників відповідача.

Проте, відповідачем будь-яких дій щодо подання реєстратору необхідного пакету документів для внесення відомостей до ЄДР не вчинено.

Вважаючи вказану бездіяльність відповідача незаконною, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про зобов'язання відповідача розкрити відомості щодо кінцевих бенефіціарних власників (контролерів) товариства шляхом подання державному реєстратору необхідного пакету документів для включення відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про кінцевих бенефіціарних власників (контролерів) ТОВ "ЕКОР ТЗ", а саме - ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Оцінивши наявні у справі докази, суд прийшов до висновку, що провадження у даній справі слід припинити з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Згідно із ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

До виключної компетенції господарських судів відносяться справи у спорах між учасниками (акціонерами, засновниками) господарського товариства та господарським товариством, пов'язані з реалізацією та захистом корпоративних прав.

Із змісту п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

За змістом п. 3.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24 жовтня 2011 року №10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам", господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб'єктами господарської діяльності, а також спори зі справ, що виникають з корпоративних відносин. З огляду на приписи частини другої статті 1 та статті 12 ГПК зазначені справи підвідомчі господарським судам і в тому разі, якщо сторонами в судовому процесі виступають фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Справи, що виникають з корпоративних відносин, - це спори між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), в тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами), що пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства. Предметом відповідних позовів можуть бути вимоги про визнання недійсними актів органів управління господарського товариства, визнання недійсними установчих документів товариства або договорів про відчуження майна тощо. Виняток становлять трудові спори за участю господарського товариства (п. 3.2. постанови пленуму ВГСУ від 24.10.2011 №10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам").

Усі спори між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, пов'язані зі здійсненням ними корпоративних прав та виконанням обов'язків учасника господарського товариства, на підставі пункту 4 частини першої статті 12 ГПК підвідомчі (підсудні) господарським судам незалежно від суб'єктного складу учасників спору (п.6 постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2008 №13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів").

Корпоративними правами, згідно ст. 167 Господарського кодексу України, є права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Отже, корпоративні права - це сукупність прав учасника юридичної особи, зміст яких визначається її організаційно-правовою формою та установчими документами.

Відповідно до п.1.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016 №4 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

Відповідно до ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд порушує провадження у справі за позовами осіб, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Згідно зі ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом положень вказаних норм, у випадках, передбачених законодавчими актами України правом на пред'явлення позову до господарського суду наділені, зокрема, фізичні особи, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Згідно до пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 №13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" при вирішенні корпоративного спору господарський суд повинен встановити наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов, а також з'ясувати питання про наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорювання.

Однак, наявність права на пред'явлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а лише однією з необхідних умов реалізації, встановленого вищевказаними нормами права.

Так, вирішуючи переданий на розгляд господарського суду спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов.

Отже, лише встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Позивач є учасником ТОВ "ЕКОР ТЗ", який має право на звернення до суду з позовом у разі порушення, невизнання або оспорювання його корпоративного права чи законного інтересу. При цьому, позивач повинен довести сам факт порушення або оспорення.

Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, позивачем не вказано на захист якого порушеного права або законного інтересу у корпоративних відносинах між ним та товариством подано позов, яким чином не внесення до реєстру даних щодо кінцевих бенефіціарних власників порушує його корпоративні права, а також не доведено яким чином обраний ним спосіб захисту відновить його право, як учасника товариства.

Звертаючись з позовом до суду, позивач - ОСОБА_1 посилається на порушення відповідачем норм законів, зокрема: Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" та п. 20 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення".

Однак, суд зазначає, що Закон України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців.

Також, Закон України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму зброї масового знищення" спрямований на захист прав та законних інтересів громадян, суспільства і держави, забезпечення національної безпеки шляхом визначення правового механізму протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, а також формування загальнодержавної багато джерельної аналітичної бази даних для надання правоохоронним органам України та іноземних держав можливості виявляти, перевіряти і розслідувати злочини, пов'язані з відмиванням коштів та іншим незаконним фінансовим операціями.

Тобто, перелічені вище Закони не є такими, що регулюють корпоративні відносини, і наведені у них визначення термінів не можуть бути вирішальними при визначенні підвідомчості справи господарського суду.

Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01.02.2017 у справі № 910/8438/15-г .

Отже, як вбачається із матеріалів справи, позивач - ОСОБА_1 (фізична особа без статусу суб'єкта підприємницької діяльності) звернувся до господарського суду як учасник ТОВ "ЕКОР ТЗ", однак враховуючи правову природу відносин щодо яких виник спір у даній справі, відсутність порушеного корпоративного права, суд прийшов до висновку, що такі правовідносини не відносяться до корпоративних, а відтак даний спір не підвідомчий господарському суду.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Як передбачено п. 4.2.5. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" провадження у справі підлягає припиненню з посиланням на пункт 1 частини першої статті 80 ГПК, якщо при розгляді справи буде встановлено, що позов подано позивачем або до відповідача, який не має статусу юридичної особи або громадянина - суб'єкта підприємницької діяльності і не є учасником корпоративних відносин.

За таких обставин, провадження у даній справі, з урахуванням висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 01.02.2017 у справі №910/8438/15-г, підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно ч. 3 ст. 80 ГПК України про припинення провадження у справі виноситься ухвала, в якій мають бути вирішені питання про розподіл між сторонами господарських витрат, про повернення судового збору з бюджету, а також можуть бути розв'язані питання про стягнення штрафів, передбачених у пунктах 4 і 5 частини другої статті 83 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Отже, сплачена сума судового збору за розгляд даної позовної заяви підлягає поверненню позивачу - ОСОБА_1 з Державного бюджету України в порядку ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.1, 21, п. 1 ч.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Провадження у справі №921/511/17-г/18 за позовом ОСОБА_1, АДРЕСА_1 до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОР ТЗ", вул. Лук'яновича, 3а, м. Тернопіль про зобов'язання відповідача розкрити відомості щодо кінцевих бенефіціарних власників (контролерів) товариства шляхом подання державному реєстратору необхідного пакету документів для включення відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про кінцевих бенефіціарних власників (контролерів) ТОВ "Екор ТЗ", а саме - ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - припинити.

2. Ухвалу надіслати сторонам по справі.

Суддя Н.В. Охотницька