РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2017Справа №910/11697/17
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом державного підприємства Міністерства оборони України "Мукачівська госпрозрахункова дільниця"

до концерну "Військессетменеджмент"

про стягнення 628 184,95 грн.

Представники:

від позивача: Рачинський В.А. - представник за довіреністю № б/н від 01.06.2017 р.;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги державного підприємства Міністерства оборони України "Мукачівська госпрозрахункова дільниця" до концерну "Військессетменеджмент" про стягнення 628 184,95 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17 липня 2015 року між державним підприємством Міністерства оборони України "Мукачівська госпрозрахункова дільниця" та концерном "Військессетменеджмент" укладено договір № 03/07 про надання поворотної фінансової допомоги, відповідно до якого позикодавець надає позичальнику поворотну фінансову допомогу, а позичальник зобов'язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених даним договором.

На виконання умов договору державне підприємство Міністерства оборони України "Мукачівська госпрозрахункова дільниця" 23.07.2017 р. перерахувало 500 000,00 грн, про що свідчать платіжне доручення № 19 (#38986097) та банківська виписка по рахунку за 23.07.2015 р..

Відповідачем в термін до 16.07.2016 р. сума фінансової поворотної допомоги в повному розмірі повернута не була.

У зв'язку із невиконанням позичальником, умов договору про надання поворотної фінансової допомоги № 03/07 від 17.07.2015 р. позивач звернувся до господарського суду м. Києва з позовом до концерну "Військессетменеджмент" про стягнення основного боргу в розмірі 500 000,00 грн., інфляційних витрат в розмірі 112 563,95 грн., три відсотки річних в розмірі 15 621,00 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 19.07.2017 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 07.08.2017 р.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 07.08.2017 р. розгляд справи відкладено на 11.09.2017 р., у зв'язку із неявкою представників сторін у судове засідання.

31.08.2017 р. до канцелярії суду позивач подав документи по справі.

У судове засідання 21.06.2016 р. представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали суду від 07.08.2017 р. не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 019.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

17 липня 2015 року між державним підприємством Міністерства оборони України "Мукачівська госпрозрахункова дільниця" та концерном "Військессетменеджмент" укладено договір № 03/07 про надання поворотної фінансової допомоги

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до п. 1.1. договору, позикодавець надає позичальнику поворотну фінансову допомогу, а позичальник зобов'язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених даним договором.

Згідно з п. 2.1. договору, поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України в межах суми - 500 000,00 грн. без ПДВ.

Поворотна фінансова допомога надається позичальнику на безоплатній основі, тобто плата за користування грошовими коштами не стягується (п. 2.2.).

Пунктом 3.2. передбачено, що поворотна фінансова допомога надається позикодавцем повною сумою. Термін надання не повинен перевищувати одного календарного дня з дати надання позичальником позикодавцю усної або письмової/на розсуд позичальника/ заявки на одержання коштів. Перерахування грошових коштів здійснюється позикодавцем на поточний рахунок позичальника.

На виконання умов договору державне підприємство Міністерства оборони України "Мукачівська госпрозрахункова дільниця" 23.07.2017 р. перерахувало 500 000,00 грн, про що свідчать платіжне доручення № 19 (#38986097) та банківська виписка по рахунку за 23.07.2015 р..

Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до п. 3.1. договору, поворотна фінансова допомога підлягає поверненню до 16 липня 2016 р.

Згідно з п. 3.2. договору, повернення грошових коштів проводиться шляхом внесення грошових коштів у касу позикодавця або перерахування (внесення) грошових коштів на особовий рахунок позикодавця в установі банку.

Даний договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами їх зобов'язань за договором. Договір може бути скасовано за домовленістю сторін (п. 8.1.).

Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідачем в термін до 16.07.2016 року сума фінансової поворотної допомоги в повному розмірі повернута не була та залишок не повернутої фінансової поворотної допомоги становить 500 000,00 грн.

Таким чином, відповідачем порушено умови договору про надання поворотної фінансової допомоги № 03/07 від 17 липня 2015 року.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідні положення також визначаються у ч.1 статті 193 ГК України.

Згідно зі статтею 525 ЦК України та ч.7 статті 193 ГК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, крім випадку коли право такої відмови встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Враховуючи вищезазначене, факт наявності основної заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги № 03/07 від 17.07.2015 р. в розмірі 500 000,00 грн., належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, тому позовні вимоги позивача визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

У зв'язку з неналежним виконання відповідачем зобов'язань за договором позивач просить суд стягнути індекс інфляції у розмірі 112 563,95 грн. та 3% річних в розмірі 15 621,00 грн.

Статтею 1050 ЦК України встановлено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати спати боргу з урахуванням, процентів річних та процентів за користування чужими грошовими коштами є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних входять до складу грошового зобов'язання і не ототожнюються із санкціями за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань.

Дії відповідача є порушенням вимог договору, тому є підстави для застосування відповідальності за умовами договору та положень статті 625 Цивільного кодексу України.

Розрахунок індексу інфляції

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргу
16.06.2016 - 30.06.2,15677 863,30
Вимога позивача щодо стягнення індексу інфляції є обґрунтованою та такою, що підлягає частковому задоволенню в розмірі 77 863,30 грн.

Позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 15 621,00 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, при частковому задоволенні позову витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, витрати по сплаті судового збору покладаються:

на позивача в сумі 520,20 грн., на відповідача - 8 902,57 грн.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 32, ч. 1 ст. 33, ст. 34, ст.ст. 44, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з концерну "Військессетменеджмент" (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6, ) на користь державного підприємства Міністерства оборони України "Мукачівська госпрозрахункова дільниця" (89600, Закарпатська область, м. Мукачево, вул. Берегівська - об'їзна, буд. 1-а) основну заборгованість в розмірі 500 000 (п'ятсот тисяч) грн. 00 коп., інфляційні витрати у розмірі 77 863 (сімдесят сім тисяч вісімсот шістдесят три) грн. 30 коп., три відсотки річних в розмірі 15 621 (п'ятнадцять тисяча шістсот двадцять одна) грн. 00 коп., судовий збір у розмірі 8 902 (вісім тисяч дев'ятсот дві) грн. 57 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 26.09.2017 р.

Суддя С.М.Мудрий