ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2017 р.Справа № 915/527/17
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Головея В.М.

Суддів: Колоколова С.І., Савицького Я.Ф.,

секретар судового засідання Федорончук Д.О.,

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 (за довіреністю),

від відповідача ОСОБА_2 (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Югекотоп»

на рішення господарського суду Миколаївської області від 14.08.2017

у справі № 915/527/17

за позовом Державного підприємства «Стивідорна компанія «Ольвія»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Югекотоп»

про стягнення 318 583,50 грн.,

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

Представниками сторін в судовому засіданні не було заявлено клопотання про здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, отже фіксація судового процесу не здійснювалась відповідно до ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 27.09.2017 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2017 року Державне підприємство «Стивідорна компанія «Ольвія» (далі Підприємство, позивач) звернулось до господарського суду Миколаївської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Югекотоп» (далі Товариство, відповідач) про стягнення заборгованості за договором в сумі 276 201,61 грн., пені за порушення строків оплати 38 211,06 грн., 3% річних в розмірі 4 170,83 грн. та судових витрат 4 778,75 грн.

Позов обґрунтований тим, що 28.10.2016 о 20:14 на станцію Жовтнева Одеської залізниці прибули вагони № № 67679118, 66196858 з вантажем деревина. У звязку з тим, що в ж/д накладних по вказаних вагонах (ж/д накладні № 32939324, № 32939290), в графі 4 (одержувач) вказані невірні реквізити одержувача, станцію Жовтнева оформлено акт загальної форми №6394 від 29.10.2016, відповідно до якого вагони простоювали на коліях станції Жовтнева з 20:14 - 28.10.2017 до 15:20 - 29.10.2016 до моменту підтвердження станцією відправлення належного одержувача. 29.10.2016 о 04:52 прибули вагони № № 67658724, 657238502, 60284775, також з невірними даними в ж/д накладних, а саме з невірно оформленими реквізитами одержувача (графа 4) (ж/д накладні № № 32956294, 32889131, 32928426). У звязку з чим, станцією Жовтнева оформлено акт загальної форми №6389 від 29.10.2016, відповідно до якого вагони простоювали на коліях станції Жовтнева з 04:52 - 29.10.2016 до 11:40 29.10.2016 до моменту підтвердження станцією відправлення належного одержувача. Після цього, ПАТ «Укрзалізниця» було складено накопичувальні карточки із включенням в неї сум штрафів до позивача. Відповідно до ст.ст. 105, 125 Статуту залізниць України, позивач просить стягнути з відповідача суму штрафів які були сплачені Підприємством на рахунок ПАТ «Укрзалізниця».

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 14.08.2017 (суддя Коваль С.М.) позов Підприємства задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача 256 454, 61 грн. основного боргу, 38 211,06 грн. пені, 19 474,00 грн. сума, яка перевищує борг внаслідок інфляційних процесів, 4 170,83 грн. 3% річних, а також витрати на відшкодування судового збору у сумі 4 778,75 грн.

Рішення мотивовано тим, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними доказами, які наявні в справі.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Товариство звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити та стягнути з позивача на користь відповідача 5 256,63 грн. витрат по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, в ході судового розгляду не доведено обставини, які місцевий суд визнав встановленими, висновки, викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

20.09.2017 до апеляційного суду від Підприємства надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач вважає, що відповідач дійшов помилкових висновків, що у спірних залізничних накладних вказані неповні дані щодо Одержувача. Натомість, на думку позивача, висновок суду першої інстанції, який ґрунтується у т.ч. на нормах Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 є законним. Підприємство також зазначає, що висновки суду першої інстанції щодо обовязку сплати відповідачем рахунку №1003 від 31.10.2016, який виставлений відповідачу згідно п. 2.2.12, п. 3.4.2. Договору, на підставі накопичувальних карток ОСОБА_3 за неправильні дані у накладних та невиконання плану, є цілком правомірний, оскільки в першу чергу ґрунтується на необхідності і обовязковості виконання договірних зобовязань.

В судовому засіданні 27.09.2017 представник відповідача надала пояснення, в яких підтримала доводи апеляційної скарги та просила суд, задовольнити останню.

Представник позивача в судовому засіданні 27.09.2017 надала пояснення в яких просила суд, рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.03.2016 між сторонами був укладений Договір № 59П-2016, за умовами якого позивач визначає порядок та умови надання послуг по виконанню вантажних операцій, за замовленням відповідача, з вантажами, які прибули для відповідача, що перевозяться водним, залізничним, автомобільним видами транспорту та пов'язаних з цим робіт та послуг (п. 1.1. Договору).

Відповідно до п. 2.2.17 Договору відповідач зобов'язаний забезпечити оформлення в залізничних накладних необхідних реквізитів, а саме:

- станція призначення - Жовтнева Одеської залізниці

- одержувач - ДП «СМП «Октябрьск», код одержувача - 1100

- код станції - 417503 - звичайний, 418101 - експортний

(з зазначенням у залізничній накладній у відповідній графі - номеру договору з Портовим оператором, країну призначення, замовлення-наряд).

Даний договір вступає в силу з моменту його підписання Сторонами та скріплення печатками та діє з 17.03.2016 по 31.12.2016, при цьому умови цього Договору зберігають силу протягом усього строку дії цього Договору, а в частині зобовязань Замовника щодо сплати заборгованості та інших зобовязань Замовника до виконання зобовязань. В частині зобовязань Портового оператора до повного виконання зобовязань по судам та вантажам у роботі (п.9 договору).

28.10.2016 о 20 год. 14 хв. на станцію Жовтнева Одеської залізниці (надалі - станція Жовтнева) прибули вагони № 67679118, № 66196858 з вантажем - деревина. У зв'язку з тим, що в ж/д накладних по вказаних вагонах (ж/д накладні № 32939324, № 32939290) в графі 4 (одержувач) вказані невірні реквізити одержувача, станцією Жовтнева оформлено акт загальної форми № 6394 від 29.10.2016, відповідно до якого вагони простоювали на коліях станції Жовтнева з 20 год. 14 хв. 28.10.2016 до 15 год. 20 хв. 29.10.2016 до моменту підтвердження станцією відправлення належного одержувача.

29.10.2016 о 04 год. 52 хв. прибули вагони № 67658724, № 65723850, № 60284775 з невірними даними в ж/д накладних, а саме з невірно оформленими реквізитами одержувача (графа 4) (ж/д накладні № 32956294, №32889131, №32928426). Станцією Жовтнева оформлено акт загальної форми № 6389 від 29.10.2016 відповідно до якого вагони простоювали на коліях станції Жовтнева з 04 год. 52 хв. 29.10.2016 до 11 год. 40 хв. 29.10.2016 до моменту підтвердження станцією відправлення належного одержувача.

Станцією Жовтнева оформленні накопичувальні картки із штрафом за невірно оформлені залізничні накладні, а саме: на підставі акту загальної форми № 6394 від 29.10.2016 накопичувальна картка № 30102143 від 30.10.2016 на суму 94 350,00 грн. (за невірні дані в накладних № 32939324, № 32939290); на підставі акту загальної форми № 6389 від 29.10.2016 накопичувальна картка № 30102142 від 31.10.2016 на суму 158 475,00 грн. (за невірні дані в накладних № 32956294, № 32889131, № 32928426).

Крім цього, 06.10.2016 на підставі ст. 106 Статуту станцією Жовтнева була оформлена накопичувальна картка № 06101958 на суму штрафу за невиконання плану в розмірі 3 629,61 грн.

Позивач листом від 31.10.2016 повідомляв відповідача про велику кількість вагонів які прибувають з невірними даними в залізничних накладних, що спричиняє затримку вагонів на станції і своєчасну їх подачу під вивантаження, що призводить до нарахування штрафних санкцій.

Відповідно до умов Договору, на підставі оформлених станцією Жовтнева накопичувальних карток № 06101958 від 06.10.2016, № 30102143 від 30.10.2016, № 30102142 від 31.10.2016, акту наданих послуг № 1008 від 31.10.2016, позивач виставив відповідачу рахунок на оплату № 1003 від 31.10.2016 на загальну суму 256 454,61 грн. за додаткові послуги залізничної станції.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягаючими задоволенню, з огляду на таке.

За приписами частини 5 статті 307 ГК України, яка кореспондується з вимогами частини 4 статті 909 та частини 1 статті ЦК України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначається транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно статті 6 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998, далі - Статут залізниць, накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Пунктом 1.1 Правил визначено, що на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил

В пункті 5.5 Правил вказано, що якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній відомостей про адресу одержувача, його код, назву вантажу, його кількість, то з відправника стягується штраф згідно зі статтею 122 Статуту. Факт неправильного зазначення відправником указаних відомостей засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Статтею 24 Статуту залізниць визначено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. ОСОБА_3 має право перевіряти правильність цих відомостей.

Згідно статті 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. У статті 118 Статуту залізниць вказано про стягнення штрафу у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Отже, аналіз названих норм чинного законодавства дає підстави стверджувати про те, що відповідальність відправника у вигляді стягнення штрафу встановлена за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача. А у разі неповноти відомостей, зазначених відправником у накладній (що має місце у даному випадку), то статтею 24 Статуту залізниць вказано про відповідальність вантажовідправників за всі наслідки такої неповноти, однак не сказано про сплату штрафу за це.

Позивач виставив відповідачу рахунок на оплату № 1003 від 31.10.2016 на загальну суму 256 454,61 грн. за додаткові послуги залізничної станції.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази надання залізничною станцією додаткових послуг.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що в накладних, на підставі яких було стягнуто з позивача ОСОБА_3 штраф, взагалі не зазначено поштової адреси Позивача, натомість в накладних за № № 32939324, 32939290 зазначена адреса відповідача (м. Миколаїв, вул. Чкалова, буд. 20/8), а в накладних за № № 32956294, 32889131, 32928426 адресою призначення взагалі зазначено Одеську область. Однак із матеріалів справи вбачається, що у залізничних накладних №№ 32939324, 32939290, адреса одержувача вантажу - ДП Спеціалізований морський порт «Октябрськ» не вказана, а зазначена у накладній адреса є адресою відповідача, для якого перевозився вантаж, вона надрукована після назви Товариства, а в накладних за № № 32956294, 32889131, 32928426 зазначено одержувача ДП Спеціалізований морський порт «Октябрськ» для Товариства ст. Жовтнева. Одеська область. Отже, зазначені у накладних адреси не можуть вважатися неправильними адресами одержувача вантажу.

Всі решту реквізитів залізничних накладних вказані вірно, код одержувача вантажу та код ЄДРПОУ порту правильний.

Спор щодо видачі вантажу відсутній.

Згідно статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За приписом статті 43 цього Кодексу господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Пунктом 6.4 Договору № 59П-2016 передбачено, що за порушення строків оплати встановлених цим Договором, Позивач має право стягнути з винної Сторони пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, яка діяла у період прострочення.

Відповідно до п. 6.5 Договору та ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Однак, законодавець чітко встановив правило, що штрафні санкції можуть стягуватися у разі, якщо учасником господарських відносин допущене порушення правил здійснення господарської діяльності, за яке законом встановлена відповідальність.

Статтею 122 Статуту залізниць передбачена відповідальність відправника за неправильно зазначену у накладній адресу одержувача. Як вказано вище, у даному випадку відсутній факт неправильного зазначення адреси одержувача вантажу, тобто відсутнє порушення, за яке встановлена статтею 122 Статуту залізниць відповідальність відправника вантажу.

Позивач не довів і належними доказами не підтвердив факт допущення відповідачем порушення, за яке законом передбачена відповідальність та не надано доказів допущення порушення у вигляді неправильного зазначення у накладній адреси одержувача.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено наявність законних підстав для застосування його позовних вимог, тому в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Приймаючи до уваги викладене судова колегія дійшла до висновку, що місцевий суд неповністю встановив та не дослідив фактичні обставини справи, дав неповну оцінку наявним у ній доказам.

Приймаючи до уваги вище встановлене, колегія суддів вважає, що господарським судом не надано належної оцінки всім зазначеним вище обставинам, що призвело до прийняття необґрунтованого рішення, у звязку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення господарського суду, на підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 104 ГПК України - скасуванню, позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, у звязку з їх не доведеністю.

Керуючись cm.cm. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Югекотоп» - задовольнити.

2. Рішення господарського суду Миколаївської області від 14.08.2017 скасувати.

3. У задоволенні позову Державнму підприємству «Стивідорна компанія «Ольвія» - відмовити.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: Головей В.М.

Судді: Колоколов С.І.

ОСОБА_4