ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

25.09.2017 Справа № 908/1906/17

Суддя Федорова Олена Владиславівна розглянувши матеріали:

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Р.Е.Й.В. - СЕРВІС» (46010, місто Тернопіль, вул. Текстильна, 40-А)

до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (72312, АДРЕСА_1)

про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (72312, АДРЕСА_2, код НОМЕР_1) на користь ТОВ «Р.Е.Й.В.-СЕРВІС» :

- 7058,35 грн. - заборгованості по орендних платежах;

- 12881,49 грн. - неустойки за прострочення в оплаті орендних платежів;

- 6012,32 грн. - інфляційних втрат;

- 74598,40 грн. - неустойки за прострочення в поверненні предмета оренди з користування;

а також 4 одиниці обладнання по приготуванню кави на загальну суму 16900,03 грн., а саме:

- Кавоварки Меджик 107 СL №072420 - вартістю 2480,83 грн.

- Кавоварки Меджик 107 СL №072433 - вартістю 2496,00 грн.

- Кавоварки Меджик 107 СL №081549 - вартістю 2496,00 грн.

- Кавоварки Реді Сенсор 510 DА № 000010 - вартістю 9427,20грн.

Встановив, що позовні матеріали підлягають поверненню виходячи з наступного:

Статтею 57 ГПК України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

У відповідності до п. 1 ст. 2 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Розмір ставок судового збору (стаття 4 Закону) встановлено виходячи з розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Так, відповідно до приписів ст. 4 Закону України «Про судовий збір» розмір ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру дорівнює 1,5 (півтора) відсотки ціни позову, але не менше 1 (одного) розміру пожиточного мінімуму для працездатних осіб (1600,00 грн.) та не більше 150 розмірів пожиточного мінімуму (240000,00 грн.), за подання позовної заяви не майнового характеру - 1 розмір пожиточного мінімуму (1600,00 грн.) станом на 1 січня 2017 р.

Позивачем в преамбулі позовної заяви «ціна позову» зазначена загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача - 117450,59грн.

Таким чином, враховуючи норми матеріального та процесуального права, позивач повинен надати суду докази сплати судового збору в установлених законом розмірі та порядку виходячи із ціни позову, принаймні, в сумі 1761,75 грн. (117450,59 грн. х 1,5% = 1761,75 грн.).

Позовна заява вих. № 30 від 19.09.2017р. містить докази сплати судового збору у розмірі 1600,00 грн. (квитанція № 0.0.851531028.1 від 19.09.2017р.). Інших доказів дотримання та виконання позивачем норм права до позову не додано.

З огляду на вищевикладене слідує, що позивач не дотримався положень Закону України «Про судовий збір» та Господарського процесуального кодексу України, а саме не додав до позову доказів сплати судового збору в установленому Законом розмірі.

Відповідно до ч. 4 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не надано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Крім того, суд зазначає, що згідно з вимогами п. п. 4, 5 ч. 2 ст. 57 ГПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог та виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство, на підставі якого подається позов.

В порушення зазначених вимог, позивачем чітко не визначений зміст позовних вимог, а саме: посилаючись у позові на обов'язок орендаря повернути об'єкт оренди відповідно до п. 3.1 договору позивач просить суд «стягнути 4 одиниці обладнання по приготування кави на загальну суму 16900,03 грн.», тобто позовні вимоги не викладені конкретно, яким саме способом суд повинен захистити права та законні інтереси позивача (не визначені дії: повернути об'єкти оренди на суму 16900,03 грн. або стягнути їх вартість).

В тексті позовної заяви не викладені обставини, на підставі яких позивач просить задовольнити ці позовні вимоги та не визначена норма права, яку необхідно застосувати для відновлення порушеного права (чи ґрунтуються позовні вимоги в цій частині на договорі чи носять позадоговірний характер, чи існує спірне майно в наявності чи воно втрачено, на підставі якої норми законодавства (або умов договору) позивач просить повернути це майно або стягнути його вартість).

Зазначені обставини впливають на оцінку позовних вимог як майнових або немайнових та мають значення для визначення розміру судового збору, який підлягає сплаті за розгляд цих вимог. Зокрема, у разі пред'явлення позовної вимоги про повернення майна, яка ґрунтується на обов'язку орендаря повернути майно за договором, така вимога буде вважатися немайновою, у випадку ж стягнення вартості майна позовна вимога носитиме майновий характер. Виходячи з цього визначатиметься ставка сплати судового збору.

Так, в п. 2.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» роз'яснено, що статтею 55 ГПК передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошей і про витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за приписом підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону.

Що ж до позовних заяв немайнового характеру, то до них відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Подання до господарського суду таких заяв оплачується судовим збором згідно з підпунктом 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону.

В абзаці 1 пункту 3.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо в позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

Враховуючи викладене, оскільки позовна заява не містить чітко визначеного змісту позовних вимог, не містить викладу обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, та посилань на норми законодавства, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а також те, що позивачем не надано доказів сплати судового збору в належному розмірі відповідно до зазначеної ним ціни позову, позовна заява підлягає поверненню позивачу без розгляду.

Згідно з ч. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

При повторному поданні позову позивачу слід чітко визначити зміст позовних вимог, вказати обставини та норми права, на яких вони ґрунтуються, та сплатити судовий збір в належному розмірі за розгляд заявлених позовних вимог.

Керуючись ст. 57, п. п. 3, 4 ст. 63, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву з додатками повернути позивачу без розгляду.

Додаток: на 18 аркушах, в тому числі оригінали квитанції № 0.0.851531028.1 від 19.09.2017р.про сплату судового збору у розмірі 1600,00 грн., фіскального чеку № 7935 від 19.09.2017р. та опису вкладення від 19.09.2017р.

Суддя О.В. Федорова