ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19.09.2017 Справа № 920/815/17
Господарський суд Сумської області, у складі судді Левченко П.І., при секретарі судового засідання Молодецькій В.О., розглянув матеріали справи № 920/815/17

за позовом керівника Охтирської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі позивача - Вільненської сільської ради, с. Вільне Великописарівського району Сумської області,

до відповідача Приватного підприємства «Вільне», с. Вільне Великописарівського району Сумської області,

про повернення земельної ділянки,

за участю представників:

прокурора Правдюк В.В.,

позивача не зявився,

відповідача не зявився.

Суть спору: прокурор у своїй позовній заяві в інтересах держави в особі позивача просить суд зобовязати відповідача повернути за актом приймання-передачі Вільненській сільській раді Великописарівського району Сумської області земельні ділянки площею 33,35 га, які розташовані на території Вільненської сільської ради Великописарівського району Сумської області.

Позивач листом від 09.09.2017 року (вх. № 8051 від 18.09.2017) просить суд розглядати справу за відсутності його представника та зазначає, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

18.09.2017 року від відповідача надійшла заява від 09.09.2017 року (вх. № 8049 від 18.09.2017), відповідно до якої відповідач проти позову не заперечує, підтримує позовні вимоги у повному обсязі та зобовязується повернути оспорювані земельні ділянки після винесення судом рішення у даній справі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора у справі, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Прокурор в інтересах держави в особі позивача звернувся з позовом про зобовязання відповідача повернути за актом приймання-передачі Вільненській сільській раді Великописарівського району Сумської області земельні ділянки площею 33,35 га, які розташовані на території Вільненської сільської ради Великописарівського району Сумської області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач користується зазначеними земельними ділянками без належних правових підстав.

Статтею 121 Конституції України визначено, що прокуратура становить єдину систему, на яку покладено функцію представництва інтересів держави в суді у випадках, передбачених законом.

У відповідності до статті 131-1 Конституції України, на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів держави у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що підставою для представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Господарський суд, відповідно до частини першої статті 2 Господарського процесуального кодексу України, порушує справи за позовними заявами прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. Прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Згідно частини другої статті 5 Конституції України, носієм суверенітету і єдиним джерело влади є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоуправління.

Згідно з рішенням Конституційного суду України від 08.04.1999 року № 3-рп/99, інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та визначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. При цьому, інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді.

Прокурор самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтовує необхідність їх захисту.

У будь-якому випадку додержання законів, прийнятих єдиним законодавчим органом України, беззаперечно становить державний інтерес, а порушення, допущені у сфері земельних відносин посягають на встановлений законодавством порядок щодо охорони та використання земель як основне національного багатства.

У даному випадку порушення інтересів держави полягає у порушені нормативно визначеної законодавцем процедури укладення договорів оренди землі та з порушенням встановленого порядку надання у користування земельних ділянок.

Укладення спірного договору всупереч встановленому державою порядку, зачіпає інтереси держави у сфері контролю за використанням та охороною земель, що є підставою для захисту інтересів держави органами прокуратури шляхом звернення до суду з позовом.

Статтею 13 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» визначено, що до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань використання землі.

Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної фізичної чи юридичної особи, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Трегубенко проти України» від 02.11.2004 року категорично ствердив, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес» (пункт 54 рішення).

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 142-145 Конституцій України, до матеріальної основи органів місцевого самоврядування, окрім інших обєктів, належить земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень шляхом ухвалення рішень. Права органів місцевого самоврядування захищаються в судовому порядку.

Згідно вимог статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», землі комунальної власності є матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування.

Пунктом 5 статті 16 зазначеного Закону встановлено, що від імені та в інтересах територіальних громад права субєкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Прокурор зазначає, що Вільненська сільська рада Великописарівського району Сумської області не вжила заходів для усунення порушення земельного законодавства щодо повернення вищевказаних земельних ділянок, в чому вбачається бездіяльність уповноваженого органу, а тому позов подано прокурором в інтересах держави.

Відповідно до поданого прокурором позову, Охтирської місцевою прокуратурою при вивченні питання законності використання майна та земельних ділянок, встановлено факти порушення інтересів держави в особі Вільненської сільської ради Великописарівського району Сумської області за фактом використання відповідачем земельних ділянок без належних на то правових підстав.

Охтирською міжрайонною прокуратурою встановлено, що Великописарівська районна державна адміністрація на підставі розпорядження № 118 від 28.03.2007 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу земельної ділянки в оренду ПП «Вільне» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» передала відповідачеві земельні ділянки на території Вільненської сільської ради Великописарівського району Сумської області загальною площею 160,18 га, в тому числі 160,18 га не витребувані паї громадян.

На підставі вищевказаного розпорядження 28.03.2007 року між Великописарівською районною державною адміністрацією та відповідачем укладено договір оренди земельних ділянок (далі - договір), на підставі якого позивачу передано в оренду земельні ділянки 160,18 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Вільненської сільської ради Великописарівського району Сумської області (пункти 1, 2 договору).

Вказаний договір оренди зареєстровано у Великописарівському відділенні Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 26.03.2007 року, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 50.

Згідно пункту 3 договору, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 1701081,20 грн.

Передача земельної ділянки здійснюється після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі (пункт 18 договору).

Згідно пункту 6 договору оренди, договір укладено на 10 років з моменту набрання ним чинності. Після закінчення строку договору орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Пунктом 19 договору визначено, що після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. Орендодавець у разі погіршення корисних властивостей орендованої земельної ділянки, повязаних із зміною її стану, має право на відшкодування збитків у розмірі, визначеному сторонами. Якщо сторонами не досягнуто згоди про розмір відшкодування збитків, спір розв'язується у судовому порядку.

Відповідно до пункту 35 договору, дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який було укладено; придбання земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи.

Додатковою угодою від 07.02.2017 року внесено зміни до вищевказаного договору, відповідно до яких зменшено розмір земельної ділянки переданої в оренду відповідачу, а саме: залишено 23 земельних ділянки площею 53,97 га невитребуваних земельних часток (паїв).

Відповідно до частин першої, другої статті 4 Закону України «Про оренду землі», орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом.

Згідно інформації Виконавчого комітету Вільненської сільської ради, передані в оренду земельні ділянки виділені в натурі та належать: ОСОБА_1 площею 2,79 га кадастровий номер № :12:004:0012; ОСОБА_2 площею 2,23 га кадастровий номер № :12:004:0090; ОСОБА_3 площею 2,65 га кадастровий номер № :12:004:0072; ОСОБА_4 площею 2,79 га кадастровий номер № :12:006:0134; ОСОБА_5 площею 2,65 га кадастровий номер № :12:006:0086; ОСОБА_6 площею 2,24 га кадастровий номер № :12:001:0114; ОСОБА_7 площею 2,21 га кадастровий номер № :12:004:00096; ОСОБА_8 площею 2,21 га кадастровий номер № :12:002:0011; ОСОБА_9 площею 2,79 га кадастровий номер № :12:006:0150; ОСОБА_10 площею 2,65 га кадастровий номер № :12:005:0063; ОСОБА_11 площею 2,21 га кадастровий номер № :12:003:0087; ОСОБА_12 площею 2,21 га кадастровий номер № :12:003:0031; ОСОБА_13 площею 2,21 га кадастровий номер № :12:003:0050; ОСОБА_14 площею 2,70 га кадастровий номер № :12:005:0114; ОСОБА_15 площею 2,79 га кадастровий номер № :12:005:0120; ОСОБА_16 площею 2,79 га кадастровий номер № :12:006:0062; ОСОБА_17 площею 2,79 га кадастровий номер № :12:006:0064; ОСОБА_18 площею 2,21 га кадастровий номер № :12:003:0051; ОСОБА_19Д площею 2,65 га кадастровий номер № :12:005:0020; ОСОБА_20 площею 2,43 га кадастровий номер № :12:002:0010; ОСОБА_21 площею 2,92 га кадастровий номер № :12:006:0095; ОСОБА_22 площею 2,89 га кадастровий номер № :12:006:0124 є неуспадкованими земельними ділянками.

Відповідно до статті 235 Цивільного кодексу України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Пунктом 3.11 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.03.2013 року № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», встановивши у розгляді справи, що певний правочин вчинено з метою приховати інший правочин (удаваний правочин), господарський суд на підставі частини другої статті 235 ЦК України має виходити з того, що сторонами вчинено саме той правочин, який вони мали на увазі, і розглянути справу по суті із застосуванням правил, що регулюють цей останній правочин. Якщо він суперечить закону, господарський суд має прийняти рішення про визнання його недійсним із застосуванням, за необхідності, відповідних правових наслідків.

Згідно статті 15 Закону України «Про оренду землі», істотними умовами договору оренди землі є: обєкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Укладаючи вищевказаний договір про передачу в оренду невитребуваних паїв громадян на території Вільненської сільської ради Великописарівська районна державна адміністрація фактично передала в оренду сформовані земельні ділянки, яким присвоєні кадастрові номери. Оскільки з аналізу договору оренди вбачається, що сторони дотрималися усіх істотних умов передбачених для договору оренди, зазначений правочин є удаваним, у звязку з тим, що сторони фактично домовилися про передачу в оренду земельних ділянок.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 31 Закону України «Про оренду землі» визначено, зокрема, що дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно статті 33 цього ж Закону, по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобовязаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до спливу строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобовязаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із:

власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності);

уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу.

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обовязковому порядку.

У разі смерті орендодавця перебіг строків, визначених частинами другою, пятою, шостою, восьмою цієї статті, зупиняється до моменту повідомлення орендаря про перехід права власності на земельну ділянку.

З дня, коли орендарю стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку до спадкоємця або територіальної громади, перебіг зазначених строків продовжується з урахуванням строку, що минув до їх зупинення.

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

У разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 25.02.2015 року у справах № 6-219цс14 та № 6-10цс15, від 18.03.2015 року у справах № 6-3цс15 та № 6-4цс15.

Згідно з інформації Міжрайонного управління у Великописарівському та Краснопільському районах Головного управління Держгеокадастру в Сумській області від 18.05.2017 року розмір нормативної грошової оцінки за один гектар складає 29426,66 грн., тобто нормативна грошова оцінка земельних ділянок площею 33,35 га становить 981379,11 грн.

Відповідно до частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно частини першої статті 1214 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобовязана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави.

Проте, на момент розгляду справи, відповідач жодних дій щодо продовження дії договору оренди вищезазначених земельних ділянок не вжив та після припинення дії договору від 26.03.2017 року відповідач продовжує використовувати земельну ділянку площею 33,35 га неуспадкованих часток (паїв) на території Вільненської сільської ради, що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Вільненської сільської ради від 17.05.2017 року № 242 (а.с. 23) та не заперечується відповідачем.

Частиною пятою статті 1277 Цивільного кодексу України визначено, що спадщина, не прийнята спадкоємцями, охороняється до визнання її відумерлою відповідно до статті 1283 цього Кодексу.

Частинами першою, другою статті 1285 цього ж Кодексу визначено, що у разі відсутності спадкоємців або виконавця заповіту особою, яка управляє спадщиною, до складу якої входить земельна ділянка, є сільська, селищна, міська рада за місцезнаходженням такої земельної ділянки. Особа, яка управляє спадщиною, має право на вчинення будь-яких необхідних дій, спрямованих на збереження спадщини до зявлення спадкоємців або до прийняття спадщини.

З усього вищезазначеного випливає, що вищезгадані земельні ділянки мала передавати в оренду Вільненська сільська рада (позивач у справі).

У звязку з цим, земельні ділянки передані Великописарівською районною державною адміністрацією підлягають поверненню Вільненській сільській раді, оскільки земельними ділянками, які входять до спадщини управляє Вільненська сільська рада.

Таким чином, незаконне утримування відповідачем оспорюваних земельних ділянок порушує права та охоронювані законом інтереси позивача.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статей 33, 34 названого Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються учасниками судового процесу. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 цього ж Кодексу визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищенаведене та приймаючи до уваги, що зазначені земельні ділянки використовуються відповідачем з порушенням вимог чинного законодавства України, то заявлені прокурором в інтересах позивача позовні вимоги визнаються судом правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, зважаючи на те, що позов задаоволено, витрати по сплаті судового збору в сумі 14720,68 грн. покладаються на відповідача та підлягають стягненню з нього на користь Прокуратури Сумської області.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Зобовязати Приватне підприємство «Вільне» (42820, Сумська область, Великописарівський раон, с. Вільне, вул. Сумська, буд. 15, ідентифікаційний код 30902993) повернути за актом приймання-передачі Вільненській сільській раді Великописарівського району Сумської області (42820, Сумська область, Великописарівський раон, с. Вільне, вул. Сумська, буд. 15, ідентифікаційний код 04390481) земельні ділянки на території Вільненської сільської ради Великописарівського району Сумської області загальною площею 33,35 га.

3. Стягнути з Приватного підприємства «Вільне» (42820, Сумська область, Великописарівський раон, с. Вільне, вул. Сумська, буд. 15, ідентифікаційний код 30902993) на користь Прокуратури Сумської області (40000, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, буд. 33; отримувач Прокуратура Сумської області, код 03527891, р/р 2983, МФО 820172, Державна казначейська служба України м. Київ) витрати по сплаті судового збору в сумі 14720,68 грн.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 25 вересня 2017 року.

Суддя ОСОБА_23