ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2017 р.Справа № 916/726/17
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Будішевської Л.О.,

Суддів: Мишкіної М.А., Таран С.В.

при секретарі судового засідання Бєлянкіній Г.Є.

за участю представників сторін:

від позивача - не зявився,

від відповідача - ОСОБА_1, за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства "ТІЛЕЦЬ"

на рішення господарського суду Одеської області від 07 червня 2017

у справі №916/726/17

за позовом: Селянського (фермерського) господарства "ТІЛЕЦЬ";

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕКТР-АГРО";

про визнання недійсними пунктів договору,

Встановив:

У березні 2017 року Селянське (фермерське) господарство Тілець звернулося до господарського суду Одеської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Спектр - Агро про визнання недійсними пунктів 2.10, 5.1, 7.2 Договору поставки на умовах товарного кредиту № 159-О від 28.03.2014 року.

Рішенням господарського суду Одеської області від 07.06.2017 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Зазначене судове рішення обгрунтовано наступним.

Позивачем не доведено, що спірні положення договору призводять до дисбалансу між інтересами кредитора та боржника та протирічать природі штрафних санкцій у господарському та цивільному праві.

Рішенням господарського суду Одеської області у справі № 916/1646/15 від 06.08.2015, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 31.05.2016, встановлено правомірність застосування штрафних санкцій відповідно до п.7.2 спірного договору.

Вказаний Договір виконувався обома сторонами Договору без жодних зауважень. При укладенні цього Договору сторони зазначили у ньому що, вони погоджуються з його умовами.

Не погоджуючись із рішенням господарського суду Одеської області від 07.06.2017, Селянське (фемерське) господарство Тілець звернулося до суду із апеляційною скаргою в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована наступним.

Договір від 28 березня 2014 року - це договір приєднання, у звязку з чим усі пункти договору викладені так, як бажало ТОВ "Спектр-Агро".

Спірні пункти Договору поставки № 159-О від 28.03.2014 порушують вимоги щодо розумності та справедливості договору, суперечать вимогам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства.

Положення п. 5.1 суперечать положенням п. 2.10 та п. 7.2 Договору поставки № 159-О від 28.03.2014, що є порушенням вимог чинного законодавства та свідчить про недійсність договору.

Оскаржуване судове рішення не відповідає вимогам, встановленим ГПК України та викладеним в постанові Пленуму ВГСУ від 23 лютого 2012 року №6 "Про судове рішення".

Судом в мотивувальній частині рішення не зазначено підстав відхилення доводів позивача.

Суд помилково у своєму рішення послався на рішення господарського суду Одеської області у справі № 916/1646/15 від 06.08.2015.

11.07.2017 від ТОВ "Спектр-Агро" надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому відповідач просить залишити рішення господарського суду Одеської області від 07.06.2017 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач вважає, що укладаючи Договір поставки № 159-О від 28.03.2014 сторонами чітко погоджений порядок зарахування грошових коштів, отриманих від Покупця, у разі прострочення строків оплати отриманого товару,

Зазначена умова Договору не суперечить нормам чинного законодавства України та підлягає застосуванню у випадку порушення позивачем встановлених строків оплати вартості отриманого товару.

Щодо пунктів 5.1 та 2.7 відповідач зазначив, що позивачем не враховано, що відповідно до норм ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Нормами чинного законодавства врегульовано питання щодо притягнення порушника до відповідальності за порушення умов Договору та норм чинного законодавства України.

У судове засідання 21.09.2017 представник позивача не з'явився.

Представник відповідача у судовому засіданні 21.09.2017 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи рішення господарського суду Одеської області законним та обгрунтованим.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги, заслухавши представника відповідача, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

28.03.2017 між ТОВ "Спектр-Агро" (Постачальник) та Селянським (фермерським) господарством «Тілець» (Покупець) укладено договір поставки на умовах товарного кредиту № 159-О, згідно умов п. 1.1. якого в строки, визначені Договором, Постачальник зобов'язався передати у власність Покупця продукцію виробничо-технічного призначення (надалі - Товар), а Покупець зобов'язався прийняти товар і оплатити його вартість, сплативши за нього визначену Договором грошову суму, а також сплатити відсотки за користування товарним кредитом в сумі, визначеній відповідно до умов Договору.

Згідно пункту 2.1. Договору ціна Договору становить вартість товару, визначену із врахуванням вимог п.п. 2.2.-2.5. Договору, що передається за цим Договором та сума належних до сплати відсотків за користування товарним кредитом. Ціна товару встановлюється у гривнях і відображається в Додатках до Договору.

Пунктом 2.10 договору встановлено, що у випадку недостатності коштів, отриманих від покупця на виконання в повному обсязі його зобов'язань по Договору, постачальник має право провести зарахування коштів в наступному порядку:

- в першу чергу - в рахунок оплати нарахованих відсотків за користування товарним кредитом, передбачених п. 2.7 Договору;

- в другу чергу - в рахунок плати за користування товарним кредитом, передбаченої п. 2.4 Договору;

- в третю чергу - в рахунок сплати відсотків за неправомірне користування коштами та індексу інфляції в передбаченому п. 7.2 (в) Договору;

- в четверту чергу - в рахунок сплати пені за кожен день прострочення, передбаченої п. 7.2 (а) Договору;

- в п'яту чергу - в рахунок сплати штрафу, передбаченого п. 7.2 (б) Договору;

- в шосту чергу - в рахунок оплати вартості (ціни) товару.

Відповідно до п. 5.1. Договору господарські зобов'язання сторін цього Договору, які виникли на його основі, існують протягом одного року із дня його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін, крім зобов'язань Покупця по оплаті вартості товару, процентів за користування товарним кредитом та відповідальності, які припиняються лише їх належним виконанням (крім випадку, передбаченого п. 9.1. Договору), а в частині проведення розрахунків за товар, по штрафним санкціям до повного їх виконання.

Згідно п. 7.2. Договору, у випадках порушення умов даного Договору, Постачальник має право притягти Покупця до відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті у встановлені Договором терміни вартості (ціни) товару та/або відсотків за користування товарним кредитом. За порушення даних умов Договору Покупець:

а) сплачує за кожен день прострочення на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від суми боргу, за кожен день такого прострочення;

б) сплачує штраф в розмірі 20 % від несплаченої суми, яка склалася на наступний день після прострочення виконання грошового зобов'язання;

в) сплачує на користь Постачальника 28 % річних від простроченої суми та індекс інфляції за весь час прострочення.

Як свідчать матеріали справи, спірний договір укладений між позивачем та відповідачем на підставі їх добровільного волевиявлення.

Доводи позивача про те, що цей договір є договором приєднання, не знайшли свого підтвердження. Ні в позовній заяві, ні в апеляційній скарзі позивач таке твердження нічим не обгрунтував.

Спірні положення договору відповідають вимогам чинного законодавства.

Умови договору відповідачем у справі виконані повністю. Позивачем договір в частині оплати за поставлений товар не виконувався, про що свідчить наявність судового спору між сторонами.

Право нарахування штрафних санкцій за невиконання або несвоєчасне виконання умов договору передбачене чинним законодавством, їх розмір та порядок нарахування, визначені договором, відповідають цим вимогам.

Доводи апеляційної скарги про те, що п.5.1 договору суперечить п. 2.10 та п. 7.2 цього договору судовою колегією апеляційної інстанції не приймаються до уваги. У вказаних пунктах відсутня будь-яка суперечність.

Виходячи з викладеного, судова колегія апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи , дана їм належна правова оцінка та винесено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що дає підстави для залишення його без змін.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не відповідають вимогам законів, що регулюють спірні правовідносини.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 ГПК України,

апеляційний господарський суд

постановив:

Рішення господарського суду Одеської області від 07 червня 2017 року у справі № 916/726/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст складено та підписано 26.09.2017.

Головуючий суддя Будішевська Л.О.

Судді Мишкіна М.А.

ОСОБА_2