КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" вересня 2017 р. Справа№ 910/7413/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Скрипки І.М.

Гончарова С.А.

при секретарі Даниленко Т.О.

за участю представників:

від позивача (апелянта): Яновський О.Я.- директор, Астрюхін К.А. - представник по довіреності № 29 від 12.05.2017р.

від відповідача: Залевська О.О. - представник по довіреності № 14/11-Д від 14.08.2012р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпрофмед"

на рішення Господарського суду міста Києва від 15.06.2017р.

у справі №910/7413/17 (суддя Сівакова В.В.)

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпрофмед"

доДержавного підприємства "Укрмедпроектбуд"

про зобов'язання виконати умови договору № 2012/3 від 14.08.2012р., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.06.2017р. в позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з винесеним рішенням суду Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрпрофмед" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 15.06.2017р. та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення. Так в свої апеляційній скарзі відповідач-1 зазначив, що судом першої інстанції не враховано доводи Відповідача-1 щодо настання форс-мажорних обставин.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.07.2017р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпрофмед" передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Куксова В.В., суддів: Скрипки І.М., Гончарова С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.07.2017р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпрофмед" прийнято до провадження та призначено до розгляду на 19.09.2017р.

14.09.2017р. через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

У судове засідання 19.09.2017р. представники позивача з'явились, підтримали вимоги викладені в апеляційній скарзі, просили суд задовольнити її, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання 19.09.2017р. представник відповідача з'явився, з урахуванням поданого відзиву, проти задоволення позовних вимог заперечив в повному обсязі, просив суд відмовити в її задоволенні, рішення Господарського суду міста від 15.06.2017р. по справи № 910/7413/17 залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишено без змін, виходячи із наступного.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України визначено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно з статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується наявними матеріалами справи, 14.08.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрпрофмед" (далі -генпідрядник, позивач) та Державним підприємством "Укрмедпроектбуд" (далі - відповідач, замовник) було укладено договір на будівництво сучасного лікувально-діагностичного комплексу Національної дитячої спеціалізованої лікарні "Охматдит" № 2012/3 (далі - договір).

Згідно п. 1.1. договору генпідрядник зобов'язався до 31.12.2012 виконати роботи з будівництва сучасного лікувально-діагностичного комплексу Національної дитячої спеціалізованої лікарні "Охматдит" (завдання № 12 Державної цільової програми підготовки та проведення в Україні фінальної частини чемпіонату Європи 2012 року з футболу) (в тому числі встановлення інженерного та технологічного обладнання), а замовник зобов'язався прийняти належним чином виконані роботи та оплатити їх.

Пунктом 1.6 договору передбачено, що встановлення обладнання за цим договором здійснюється відповідно до переліку (додаток № 3-1 до договору) та включає в себе його поставку та монтаж.

Відповідно до п. 2.4 договору генпідрядник здійснює зберігання обладнання (до моменту його монтажу), підготовку місця для його монтування, монтаж та пусконалагодження обладнання, первинний інструктаж персоналу своїми силами та засобами за рахунок генпідрядника.

З актів приймання-передачі інженерного обладнання № 1/обл. від 03.06.2013, № 1-зм від 28.10.2013, № 4-зм від 27.11.2013, № 5-зм від 27.11.2013 та № 7-зм від 09.12.2013 вбачається, що відповідачем було передано позивачу на відповідальне зберігання обладнання, перелік якого наведений у цих актах.

Спір виник внаслідок того, що на думку позивача відповідач в порушення умов договору не виконує зобов'язань щодо допуску позивача до проведення робіт з встановлення, монтажу, пусконалагоджування інженерного та технологічного обладнання.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з абзацом 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

З аналізу норм статті 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

З пункту 5.1 договору вбачається, що терміни виконання робіт визначаються календарним планом, що є невід'ємною частиною цього договору.

Відповідно до додатку № 1 до додаткової угоди № 3 від 03.06.2013 (календарний план виконання робіт в тому числі встановлення інженерного та технологічного обладнання) строк монтажу обладнання встановлено - 31.12.2013.

Позивачем не підтверджено, що він неодноразово повідомляв відповідача про свою готовність забезпечити весь комплекс робіт з монтажу обладнання та просив надати графіки встановлення та монтажу обладнання.

В матеріалах справи наявний лише один лист позивача за № 1045 від 08.09.2016, який отримано відповідачем 08.09.2016 та зареєстровано за вх. № 250/09-16, в якому позивач повідомляв відповідача про готовність забезпечити весь комплекс робіт з монтажу обладнання та просив надати графіки встановлення та монтажу обладнання.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що не надання відповідачем позивачу графіку встановлення та монтажу обладнання не підтверджує ту обставину, що відповідач не допускає позивача для здійснення відповідних робіт.

Натомість в матеріалах справи наявна вимога відповідача № 258/04-17 від 27.04.2017р., в якій відповідач вимагав здійснити підготовку місця для монтажу, монтаж та пусконалагодження обладнання в строк до 04.05.2017р..

З матеріалів справи вбачається, що дану вимогу надіслано позивачу 28.04.2017р. рекомендованою кореспонденцією №830, що підтверджується поштовою квитанцією № 4190 та описом вкладення у цінний лист від 28.04.2017р.

Проте, позивач отримав дану вимогу лише 04.05.2017р., що підтверджується відомостями з офіційного сайту ПАТ "Укрпошта".

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Всупереч названим нормам законодавства позивачем не подано належних та допустимих доказів в підтвердження того, що відповідач не допускає чи чинить перешкоди позивачу у допуску до проведення робіт з встановлення, монтажу, пусконалагоджування інженерного та технологічного обладнання.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Згідно з нормами ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ст. 104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпрофмед" необґрунтовані та задоволенню не підлягають повністю.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи, а тому рішення Господарського суду Київської області від 15.06.2017р. по справі №910/7413/17 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Разом з тим, доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпрофмед", викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпрофмед" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.06.2017р. по справі №910/7413/14 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпрофмед" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.06.2017р. по справі №910/7413/14 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 15.06.2017р. по справі №910/7413/14 - залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/7413/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанову апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді І.М. Скрипка

С.А. Гончаров