ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

25 вересня 2017 року Справа № 920/1080/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Полякова Б.М., - головуючого (доповідач у справі),
Коваленка В.М.,
Короткевича О.Є.,
розглянувши касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області
на ухвалувід 10.05.2017 господарського суду Сумської області
та постанову від 15.06.2017 Харківського апеляційного господарського
у справі№ 920/1080/16 господарського суду Сумської області
про банкрутствопублічного акціонерного товариства "Сумський авторемонтний завод", м. Суми
керуючий санацією Корнілов Є.О., м. Суми
ВСТАНОВИВ:

Подана 10.07.2016 Державною податковою інспекцією у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області (далі - заявник) касаційна скарга від 07.07.2017 №10478/10/18-19-10 на ухвалу господарського суду Сумської області від 10.05.2017 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 15.06.2017 у справі № 920/1080/16 не може бути розглянута Вищим господарським судом України, оскільки не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) з наступних підстав.

Відповідно до п.п. 7 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції Закону України від 22.05.2015 № 484-VIII, далі - Закон) ставка судового збору з касаційної скарги на ухвалу суду; заяви про приєднання до апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається, заявником не надано доказів сплати судового збору за подання касаційної скарги та одночасно заявлене клопотання про відстрочення його сплати. У якості підстави для відстрочення сплати судового збору заявник вказує на відсутність відповідного бюджетного фінансування.

У той же час за нормою статті 8 Закону України "Про судовий збір" суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою, зокрема, відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Таким чином, єдиною підставою для вчинення судом зазначених у цій нормі дій є врахування ним майнового стану сторони. Обґрунтування пов'язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на заінтересовану сторону.

Статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

У даному випадку заявником касаційної скарги є орган доходів і зборів, який з 01.09.2015 Законом позбавлений пільг щодо сплати судового збору. Однак разом з тим у п.2 Прикінцевих положень Закону на Кабінет Міністрів України покладено обов'язок забезпечення відповідного фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

Невиконання центральним органом виконавчої влади законодавчо встановленого обов'язку щодо фінансування відповідних державних органів само по собі не може вважатися достатньою підставою для відстрочення сплати судового збору. Більше того, у порушення вимог ст. 33 ГПК України заявник не надав переконливих доказів у підтвердження наведених у клопотанні обставин, а також доказів, що відповідні кошти у нього будуть в наявності до дати розгляду касаційної скарги по суті.

Отже, з огляду на імперативні приписи ст. 8 Закону України "Про судовий збір" суд касаційної інстанції не знаходить підстав для задоволення клопотання заявника про відстрочення сплати судового збору.

За таких обставин до касаційної скарги не додано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, що є підставою для повернення касаційної скарги згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України.

Також, згідно зі ст. 110 ГПК України касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Колегія суддів встановила, що скарга подана з пропуском встановленого процесуального строку для її подання, про що свідчить відбиток поштового штемпеля на конверті, у якому скарга направлена до Харківського апеляційного господарського суду - 10.07.2017.

Однак до скарги не додане клопотання про відновлення цього строку, заявлене в порядку ст. 53 ГПК України, що є безумовною підставою для її повернення відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1113 ГПК України.

Крім того, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 111 ГПК України касаційна скарга подається у письмовій формі і повинна містити вимоги особи, що подала скаргу, із зазначенням суті порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права. Отже, в касаційній скарзі має викладатись зміст такого порушення з законодавчим обґрунтуванням порушених норм та з зазначенням конкретних статей та пунктів.

У порушення вимог ст. 111 ГПК України заявник у мотивувальній частині касаційної скарги не зазначає ні порушених судами норм чинного законодавства, ні суті їх порушення.

Саме лише викладення заявником у касаційній скарзі обставин справи та цитування норм чинного законодавства не свідчить про виконання ним вимог ст. 111 ГПК України щодо зазначення суті порушення, порушених чи неправильно застосованих саме судами норм чинного законодавства.

За таких обставин касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню на підставі п. 6 ч. 1 ст. 1113 ГПК України

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 53, 86, 110, п. п. 4, 5, 6 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Державній податковій інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу господарського суду Сумської області від 10.05.2017 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 15.06.2017 у справі № 920/1080/16.

2. Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області повернути її заявнику.

Головуючий Б.М. Поляков

Судді В.М. Коваленко

О.Є. Короткевич