КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2017 р. Справа№ 925/1277/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Гончарова С.А.

Іоннікової І.А.

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 12.09.2017 року

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Поляне» на рішення господарського суду Черкаської області від 05.01.2017 року

у справі № 925/1277/16 (суддя Спаських Н.М.)

за позовом Першого заступника керівника Смілянської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Смілянської міської ради

до товариства з обмеженою відповідальністю «Поляне»

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Черкаської області від 05.01.2017 року у справі № 925/1277/16 позов задоволено повністю. Стягнуто з ТОВ «Поляне» на користь Смілянської міської ради збитки, завдані внаслідок використання земельної ділянки за адресою м. Сміла, вул. Р. Люксембург, 6 загальною площею 30,1379 га без оформлення правовстановлюючих документів в загальній сумі 6 081 508,85 грн. ( у тому числі по ділянці № 1 кадастровий № :04:004:0350 площею 18,0843 га в сумі 3945892,15 грн. та по ділянці № 2 кадастровий № :04:004:0351 площею 12,0536 га в сумі 2135616,70 грн. ). Стягнуто з ТОВ «Поляне» на користь прокуратури Черкаської області - 91 222,63 грн. на відшкодування сплаченого судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач - ТОВ «Поляне» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Черкаської області від 05.01.2017 у справі № 925/1277/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, а також відстрочити сплату судового збору за подання апеляційної скарги у справі № 925/1277/16 на підставі статті 8 Закону України «Про судовий збір» у зв'язку з фінансовою неспроможністю сплатити судовий збір у розмірі, встановленому діючим законодавством України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 26.01.2017 року апеляційну скаргу ТОВ «Поляне» у справі №925/1277/16 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Михальська Ю.Б., судді: Отрюх Б.В., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.01.2017 року апеляційну скаргу прийнято до провадження, призначено справу № 925/1277/16 до розгляду та відстрочено ТОВ «Поляне» сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Черкаської області від 05.01.2017 року у справі № 925/1277/16 до дня розгляду справи, а саме до 28.02.2017 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.02.2017 було продовжено строк, на який відстрочено сплату судового збору до 28.03.2017 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.03.2017 року (колегія суддів у складі головуючого судді Михальської Ю.Б., суддів: Тищенко А.І., Отрюха Б.В.) апеляційну скаргу ТОВ «Поляне» на рішення господарського суду Черкаської області від 05.01.2017 року у справі № 925/1277/16 залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст.81 Господарського процесуального кодексу України.

Постановою Вищого господарського суду України від 21.06.2017 року касаційну скаргу ТОВ «Поляне» задоволено, ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 28.03.2017 року у справі № 925/1277/16 скасовано, справу направлено до Київського апеляційного господарського суду для здійснення апеляційного провадження.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.07.2017 року апеляційну скаргу ТОВ «Поляне» передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Тарасенко К.В., Іоннікова І.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.07.2017 року прийнято апеляційну скаргу ТОВ «Поляне» на рішення господарського суду Черкаської області від 05.01.2017 року у справі № 925/1277/16 до провадження у визначеному складі суду, призначено справу до розгляду на 01.08.2017 року, відстрочено ТОВ «Поляне» сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Черкаської області від 05.01.2017 року у справі № 925/1277/16 до дня розгляду справи, а саме - до 01.08.2017 року та зобов'язано ТОВ «Поляне» надати Київському апеляційному господарському суду докази сплати судового збору.

У судовому засіданні 01.08.2017 року оголошено перерву у розгляді справи до 12.09.2017 року. Сплату ТОВ «Поляне» судового збору за подання апеляційної скарги відстрочено до прийняття постанови.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 11.09.2017 року у зв'язку з перебуванням судді Тарасенко К.В. у відпустці, визначено новий склад суду: головуючий суддя - Тищенко О.В, судді: Іоннікова І.А., Гончаров С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.09.2017 року справу № 925/1277/16 прийнято до провадження у визначеному складі суду.

У письмових поясненнях на апеляційну скаргу, прокуратура та позивач вважають апеляційну скаргу безпідставною та необґрунтованою, а рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим і таким, що ґрунтується на нормах закону.

У судових засіданнях суду апеляційної інстанції представник скаржника надав суду свої пояснення по справі в яких підтримав доводи, які викладені в апеляційній скарзі та просив суд апеляційну скаргу задовольнити, а рішення господарського суду Черкаської області від 05.01.2017 року скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Прокурор та представник позивача у судових засіданнях також надали суду свої пояснення по справі в яких заперечив проти поданої апеляційної скарги на підставі доводів викладені у письмових поясненнях на апеляційну скаргу, вважають її безпідставною та необґрунтованою, а рішення суду першої інстанції законним та таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права. Прокурор та представник позивача просили апеляційний господарський суд залишити без змін оскаржуване рішення місцевого господарського суду від 05.01.2017 року, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

Крім того, на виконання вимог апеляційного господарського суду Смілянською міською радою були надані рішення Смілянської міської ради від 22.12.2011 року № 18-23/VІ «Про грошову оцінку земель м.Сміла» та від 24.02.2012 року № 20-43/VІ «Про внесення змін до рішення про грошову оцінку земель м.Сміла».

Так, з вказаних рішень Смілянської міської ради вбачається, що з 01.01.2012 року базова вартість 1 квадратного метра земель становила 88,74 грн., а за рішенням від 24.02.2012 року становить 89,68 грн.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Статтею 101 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Таким чином, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції ТОВ «Поляне», є власником комплексу нежитлових будівель цукропіскового заводу, які розташовані за адресою вул. Р. Люксембург, 6 у м. Сміла Черкаської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 28.08.2009 року.

06.06.2013 року Смілянською міською радою Черкаської області прийнято рішення № 38-28/УІ про передачу земельної ділянки ТОВ «Поляне» під комплекс нежитлових будівель виробничої бази на вул. Р. Люксембург, 6, яким також затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі відповідачу у справі загальною площею 30,1379 га, у тому числі земельна ділянка № 1 площею 18,0843 га; ділянка № 2 площею 12,0536 га з цільовим призначенням - землі промисловості. Цим же рішенням відповідачу надано в оренду вказані земельні ділянки (кадастрові номери :04:004:0350 та :04:004:0351 на 10 років з дати прийняття вказаного рішення).

Як зазначає позивач та вбачається з матеріалів справи, з дати прийняття Смілянською міською радою рішення № 38-28/УІ від 06.06.2013 року ТОВ «Поляне» не вжило жодних заходів для укладення договорів оренди на земельні ділянки під комплексом нежитлових будівель виробничої бази.

Так, супровідним листом від 10.09.2013 року № 234/01-01-16 за підписом міського голови відповідачу було направлено для підписання договори оренди із розрахунками орендної плати, які вручено ТОВ «Поляне» 16.09.2013 року. Однак, вказаний договір оренди підписано не було. Відповідач не ініціював питання узгодження їх умов у добровільному чи у судовому порядку, якщо мав до них зауваження.

У відповідності до ст. 206 Земельного Кодексу України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Згідно положень ст. 1, 21 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Згідно ст. 122,123 Земельного Кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб на підставі рішень органів виконавчої влади чи місцевого самоврядування.

За змістом ст. 152, 156, 157 Земельного Кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється в т.ч. шляхом відшкодування заподіяних збитків. Власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок в т.ч. неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок затверджено постановою КМУ № 284 від 19.04.1993 року «Про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам», яким визначено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Пунктом 2 даного Порядку визначено, що розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. До складу комісій включаються представники Київської, Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих комітетів міських (міст обласного значення) рад (голови комісій), власники землі або землекористувачі (орендарі), яким заподіяні збитки, представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які будуть їх відшкодовувати, представники державних органів земельних ресурсів і фінансових органів, органів у справах містобудування і архітектури та виконавчих комітетів сільських, селищних, міських (міст районного значення) рад, на території яких знаходяться земельні ділянки.

З матеріалів справи вбачається, що комісією з визначення розміру збитків по платі за землю, створеною рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради від 21.01.2016 року № 21, складено два акти від 09.03.2016 року якими визначено розмір збитків по платі за землю окремо за кожною земельною ділянкою, на якій знаходиться нерухоме майно відповідача.

Відповідно до цих актів комісія прийшла до висновку, що територіальній громаді м. Сміла внаслідок зайняття та використання ТОВ «Поляне» земельних ділянок під будівлями виробничої бази (вул. Р.Люксембург, 6 у м. Сміла) без правоустановчих документів було завдано збитки у вигляді неодержаної орендної плати за землю за період з 01.01.2011 року по 01.03.2016 року. Загальна сума збитків по обох ділянках за цей період за розрахунками позивача склала 13 001 846,50 грн.

У зв'язку із поданням відповідачем заяви про застосування строку позовної давності до позовних вимог, прокурор свої вимоги зменшив до стягнення лише 6 081 508,85 грн. збитків по обох ділянках в межах трирічного періоду до часу звернення із позовом до суду - з 01.10.2013 року по 01.03.2016 року, фактично за 2 роки 5 місяців користування земельною ділянкою. Прокурор при зменшенні розміру позовних вимог обмежився датою 01.03.2016 року (як вказано у розрахунках комісії з визначення розміру збитків), не продовжуючи розрахунки до 01.10.2016 року.

У відповідності до роз'яснення п. 4.4.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» - з урахуванням положення частини четвертої статті 51 ГПК днем подання позову слід вважати дату поштового штемпеля підприємства зв'язку, через яке надсилається позовна заява (а в разі подання її безпосередньо до господарського суду - дату реєстрації цієї заяви в канцелярії суду).

Як вірно вказав суд першої інстанції, датою звернення прокурора до суду із позовом у даній справі є 01.10.2016 року (дата штемпеля на конверті поштового відправлення).

З розрахунку збитків вбачається, що комісією визначено його, як розрахунок не отриманої орендної плати від ТОВ «Поляне» за визначений період і зроблено його з урахуванням: нормативної грошової оцінки кожної земельної ділянки (16 457 985,44 грн. та 30 408 750,45 грн.); коефіцієнтів індексації за 2013, 2014 та 2015 роки; ставки земельного податку у розмірі 3%.

Як зазначалось вище, під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції на вимогу суду позивачем були надані рішення Смілянської міської ради від 22.12.2011 року № 18-23/VІ «Про грошову оцінку земель м.Сміла» та від 24.02.2012 року № 20-43/VІ «Про внесення змін до рішення про грошову оцінку земель м.Сміла».

Так, з вказаних рішень Смілянської міської ради вбачається, що з 01.01.2012 року базова вартість 1 квадратного метра земель становила 88,74 грн., а за рішенням від 24.02.2012 року становить 89,68 грн. Тобто, нормативна грошова оцінка з якої позивачем було здійснено розрахунок збитків, була затверджена Смілянською міською радою у відповідності до чинного законодавства.

У відповідності до п. 288 Податкового Кодексу України в редакції, що діяла в період проведеного позивачем розрахунку збитків, платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки та не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

У відповідності до постанови КМУ № 1724 від 13.12.2006 року затверджено форми розрахунку розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної форми власності, грошова оцінки яких не проведена та проведена, згідно додатків № 1,2.

Так, додатком № 2 визначено, що при визначенні розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної форми власності, грошова оцінка яких проведена, у формулі розрахунку використовується добуток коефіцієнтів індексації грошової оцінки земельної ділянки за попередні роки.

Таким чином колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з поданим прокурором розрахунком з урахуванням зменшених позовних вимог. Колегія суддів вважає його обґрунтованим та арифметично вірним.

Крім того, як вірно вказав суд першої інстанції, дані розрахунки також відповідають і рішенням Смілянської міської ради Черкаської області від 02.04.2015 року № 64-101/VI та від 15.06.2015 року № 68-26/VI про затвердження ставок земельного податку, розміру орендної плати на 2015 і 2016 роки в адмінмежах Смілянської міської ради.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь Смілянської міської ради збитків, завданих внаслідок використання земельної ділянки за адресою м. Сміла, вул. Р. Люксембург, 6 загальною площею 30,1379 га без оформлення правовстановлюючих документів в загальній сумі 6 081 508,85 грн.

До аналогічних висновків при вирішенні спорів з приводу стягнення збитків у вигляді неотриманої орендної плати прийшов і Верховний суд у справах № 3-1160г-15 постанова від 17.02.2016 року та № 6-2588цс15 постанова від 14.09.2016 року.

При цьому, колегія суддів критично відноситься до доводів скаржника про те, що ТОВ «Поляне» не мало ніякої можливості сплачувати орендну плату за запропонованими Смілянською міською радою до підписання договорами оренди, оскільки підприємство вже тривалий час перебуває у процедурі банкрутства.

Місцевий господарський суд вірно зазначив, що дана обставина, а також і введений мораторій на задоволення вимог кредиторів і заборона відчуження майна, згідно чинного законодавства не звільняє підприємство від обов'язку оформити правоустановчі документи на землекористування, а сплата орендної плати не залежить виключно від позитивних результатів господарської діяльності орендаря.

Також на переконання колегії суддів не є підставою для звільнення відповідача від обов'язку відшкодувати збитки і його доводи про те, що за адресою розташування виробничих потужностей по вул. Р. Люксембург, 6 у м. Сміла відповідач намагався запустити виробництво лимонної кислоти і створити робочі місця, а в процесі ліквідаційної процедури до комунальної власності передавалися гуртожиток, багатоквартирний будинок, інші об'єкти нерухомості, тому у ТОВ «Поляне» не було можливості терміново здійснити оформлення прав на землю, а у міської влади фактично не було ніяких збитків. Також необґрунтованими є доводи скаржника про те, що через реорганізацію органів Держкомзему України оформлення і реєстрація договорів оренди на певний час призупинялися.

Судова колегія звертає увагу на те, що оформлення технічної документації на земельні ділянки та подання її для присвоєння кадастрових номерів і реєстрації у земельному кадастрі ділянок є саме обов'язком орендаря, а тому твердження скаржника про те, що ділянки довгий час залишалися фактично не сформованими та не зареєстрованими у ДЗК і це перешкоджало в укладенні договорів оренди, колегія суддів вважає необгрунтованими.

На переконання колегії суддів саме на користувача земельної ділянки покладається обов'язок вчинення певних дій з виготовлення та погодження технічної документації із землеустрою і подальшого вчинення дій по укладенню та реєстрації договору оренди землі. Як встановлено судом, відповідач фактично і тривалий час користується земельними ділянками по вул. Р. Люксембург, 6 у м. Сміла, оскільки на них розташований належний ТОВ «Поляне» на праві власності комплекс нежитлових будівель. Використання земельних ділянок без правовстановлюючих документів позбавило Смілянську міську раду, як власника землі, отримувати дохід у розмірі орендної плати за весь період такого користування.

Колегія суддів апеляційного господарського суду звертає увагу на те, що відповідач, ані під час розгляду справи у суді першої інстанції, ані під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не довів та не надав доказів, що у ТОВ «Поляне» були об'єктивні перешкоди для укладення договорів оренди земельних ділянок під виробничою базою. Скаржник не довів факту свого звернення до Смілянської міської ради по питаннях укладення договорів оренди і що йому було відмовлено в цьому чи не було можливості узгодити всі істотні умови договору з незалежних від ТОВ «Поляне» причин.

За вищенаведених обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, про задоволення позову та стягнення з ТОВ «Поляне» на користь Смілянської міської ради збитки, завдані внаслідок використання земельної ділянки за адресою м. Сміла, вул. Р. Люксембург, 6 загальною площею 30,1379 га без оформлення правовстановлюючих документів в загальній сумі 6 081 508,85 грн.

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Сторони мають право подавати докази, брати участь у дослідженні доказів.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Отже, виходячи з вищевикладеного, як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції ТОВ «Поляне» не було подано належних та переконливих доказів в заперечення заявленого позову. Судова колегія звертає увагу, що доводи та заперечення викладені у апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Черкаської області від 05.01.2017 року, прийняте після повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, а також у зв'язку з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є таким що відповідає нормам закону.

Відповідно до ст. 103 ГПК України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право: 1) залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення; 3) скасувати рішення повністю або частково і припинити провадження у справі або залишити позов без розгляду повністю або частково; 4) змінити рішення.

Таким чином, в задоволенні апеляційної скарги ТОВ «Поляне» слід відмовити, а оскаржуване рішення господарського суду Черкаської області від 05.01.2017 року залишити без змін.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 ГПК України. Оскільки судом апеляційної інстанції було відстрочено ТОВ «Поляне» сплату судового збору за подання апеляційної скарги до прийняття постанови та суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги ТОВ «Поляне», а рішення суду першої інстанції - без змін, то з відповідача слід стягнути в дохід Державного бюджету України 100344,90 грн. судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене вище та керуючись статтями 49, 99, 101-105 ГПК України, господарський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Поляне» на рішення господарського суду Черкаської області від 05.01.2017 року у справі № 925/1277/16 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Черкаської області від 05.01.2017 року у справі № 925/1277/16 залишити без змін.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Поляне» (ідентифікаційний код 35149958, Черкаська область, м. Сміла, вул. Рози Люксембург, 6) в дохід Державного бюджету України 100344 (сто тисяч триста сорок чотири) грн. 90 коп. судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

4. Видачу судового наказу у справі № 925/1277/16 доручити господарському суду Черкаської області.

5. Матеріали справи № 925/1277/16 повернути до господарського суду Черкаської області.

Постанова може бути оскаржена впродовж двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді С.А. Гончаров

І.А. Іоннікова