КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2017 р. Справа№ 910/12961/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Баранця О.М.

суддів: Сітайло Л.Г.

Калатай Н.Ф.

при секретарі Матюхін І.В.

за участю представників:

від позивача: Гурова А.А.;

від відповідача 1: Качуровський В.В.;

від відповідача 2: Ігнатенко Т.Б.;

від третьої особи: Коробченко А.В.

вільний слухач: ОСОБА_6

розглянувши

апеляційні скарги Міністерства інфраструктури України та Державного підприємства "Миколаївський морський торговельний порт"

на ухвалу

Господарського суду міста Києва

від 04.08.2017 року

про забезпечення позову

у справі № 910/12961/17 (суддя Плотницька Н.Б.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю

"Нікморсервіс Ніколаєв"

до 1) Регіонального відділення Фонду державного майна

України по Миколаївській області;

2) Міністерства інфраструктури України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - Державне підприємство "Миколаївський морський торговельний порт"

про внесення змін до договору та визнання права

користування

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.08.2017 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікморсервіс Ніколаєв" про забезпечення позову у справі № 910/12961/17 задоволено повністю.

Заборонено Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Миколаївській області (54017, Миколаївська область, місто Миколаїв, вулиця Чкалова, будинок 20, ідентифікаційний код 20917284), Міністерству інфраструктури України (01135, місто Київ, проспект Перемоги, будинок 14, ідентифікаційний код 37472062) та іншим особам чинити Товариству з обмеженою відповідальністю "Нікморсервіс Ніколаєв" (54002, Миколаївська область, місто Миколаїв, вулиця Громадянський узвіз, будинок 1/1, ідентифікаційний код 32655926) перешкоди у користуванні державним нерухомим майном - відкритими складськими площами (інв. № 410) загальною площею 13951 кв.м, а саме: відкритим складом № III площею 5051,0 кв.м (інв. № 410 - новий інв. № 63202, реєстровий № 01125608.1.БАОПВЛ1699); відкритим складом № IV площею 400,0 кв.м (інв. № 410 - новий інв. № 63203, реєстровий № 01125608.1.БАОПВЛ1701); відкритим складом № V площею 8500,0 кв.м (інв. № 410 - новий інв. № 63204, реєстровий № 01125608.1.БАОПВЛ1720), розташованими за адресою: вул. Заводська, 23/17, м. Миколаїв, що знаходяться на балансі Державного підприємства "Миколаївський морський торговельний порт" та переданими у користування Товариству з обмеженою відповідальністю "Нікморсервіс Ніколаєв" за договором № РОФ-864 оренди державного нерухомого майна (відкритих складських площ), що знаходиться на балансі Державного підприємства "Миколаївський морський торговельний порт" від 03.12.2015, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Назаровою О.С. за № 1189.

Заборонено Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Миколаївській області (54017, Миколаївська область, місто Миколаїв, вулиця Чкалова, будинок 20, ідентифікаційний код 20917284), Міністерству інфраструктури України (01135, місто Київ, проспект Перемоги, будинок 14, ідентифікаційний код 37472062) та іншим особам вчиняти дії, спрямовані на передачу у користування або відчуження третім особам державного нерухомого майна та/або його окремих частин - відкритих складських площ (інв. № 410) загальною площею 13951 кв.м, а саме: відкритий склад № III площею 5051,0 кв.м (інв. № 410 - новий інв. № 63202, реєстровий № 01125608.1.БАОПВЛ1699); відкритий склад № IV площею 400,0 кв.м (інв. № 410 - новий інв. № 63203, реєстровий № 01125608.1.БАОПВЛ1701); відкритий склад № V площею 8500,0 кв.м (інв. № 410 - новий інв. № 63204, реєстровий № 01125608.1.БАОПВЛ1720), розташовані за адресою: вул. Заводська, 23/17, м. Миколаїв, що знаходяться на балансі Державного підприємства "Миколаївський морський торговельний порт" та переданих у користування Товариству з обмеженою відповідальністю "Нікморсервіс Ніколаєв" (54002, Миколаївська область, місто Миколаїв, вулиця Громадянський узвіз, будинок 1/1, ідентифікаційний код 32655926) за договором № РОФ-864 оренди державного нерухомого майна (відкритих складських площ), що знаходиться на балансі Державного підприємства "Миколаївський морський торговельний порт" від 03.12.2015, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Назаровою О.С. за № 1189.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, Міністерство інфраструктури України звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.08.2017 року у справі № 910/12961/17 та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікморсервіс Ніколаєв" про забезпечення позову відмовити повністю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.08.2017 року Міністерству інфраструктури України відновлено строк подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.08.2017 року у справі № 910/12961/17, прийнято її до розгляду та порушено апеляційне провадження. Розгляд справи було призначено на 11.09.2017 р.

31.08.2017 р. до Київського апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.08.2017 року у справі № 910/12961/17 Державного підприємства "Миколаївський морський торговельний порт". В даній апеляційній скарзі заявник просив скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.08.2017 року у справі № 910/12961/17 та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікморсервіс Ніколаєв" про забезпечення позову відмовити повністю.

Київський апеляційний господарський суд 04.09.2017 р. виніс ухвалу, якою повернув Державному підприємству "Миколаївський морський торговельний порт" вказану апеляційну скаргу на підставі пункту 2 ч. 1 статті 97 Господарського процесуального кодексу України.

11.09.2017 р. від Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікморсервіс Ніколаєв" надійшло клопотання про продовження строку розгляду спору та про відкладення розгляду справи.

В судове засідання 11.09.2017 року представники позивача та третьої особи не з'явились.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.09.2017 р. продовжено строк розгляду спору у справі № 910/12961/17 на п'ятнадцять днів.

Відкладено розгляд справи № 910/12961/17 на 09 год. 30 хв. 25.09.2017 року.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Державне підприємство "Миколаївський морський торговельний порт" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.08.2017 року у справі № 910/12961/17 та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікморсервіс Ніколаєв" про забезпечення позову відмовити повністю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.09.2017 р. Державному підприємству "Миколаївський морський торговельний порт" відновлено строк подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.08.2017 року у справі № 910/12961/17, прийнято її до розгляду, порушено апеляційне провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Баранець О.М.; судді: Жук Г.А., Калатай Н.Ф. Розгляд справи було призначено на 25.09.2017 р.

Згідно із протоколом передачі апеляційної скарги раніше визначеному складу суду від 25.09.2017 р., у зв'язку із необхідністю розгляду апеляційних скарг Міністерства інфраструктури України та Державного підприємства "Миколаївський морський торговельний порт" колегією суддів у єдиному складі, оскільки дані скарги подані на один процесуальний документ, а саме - ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.08.2017 року у справі № 910/12961/17, апеляційну скаргу Державного підприємства "Миколаївський морський торговельний порт" було передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Баранець О.М., судді: Калатай Н.Ф., Сітайло Л.Г.

Відповідачем 2 заявлено усне клопотання про залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідачів Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Миколаївського морського порту). Дане клопотання відхилено колегією суддів, оскільки відсутні докази, що підтверджують яким чином рішення впливне на права та обов'язки Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України».

Крім цього, колегія суддів не вбачає будь-яких порушень при автоматизованому розподілу між суддями справи №910/12968/17.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення, крім випадків, встановлених законом.

Зазначена конституційна норма конкретизована законодавцем і в статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно якої учасники судового процесу та інші особи у випадку і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення, а також на перегляд справи Верховним судом України.

Таким чином, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення, у відповідності до вказаного Закону, ставиться в залежність від положень процесуального закону.

За приписами ч. 1 ст. 91 ГПК України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Ухвали місцевого господарського суду оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення господарського суду лише у випадках, передбачених статтею 106 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 106 ГПК України окремо від рішення місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали місцевого суду, зокрема щодо забезпечення позову, а також щодо скасування забезпечення позову.

Встановлене законодавством апеляційне оскарження судових рішень є складовою права кожного на судовий захист, оскільки перегляд таких рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Таким чином, ухвала Господарського суду міста Києва від 04.08.2017 р. про задоволення заяви про вжиття заходів до забезпечення позову підлягає перегляду в апеляційному порядку.

Предметом позову є внесення змін до договору та визнання права користування.

В обгрунтування заяви про вжиття заходів забезпечення позову ТОВ «Нікморсервіс Ніколаєв» зазначив, що відповідачі вчиняють дії, направлені на створення перешкод позивачу в користуванні об'єктом оренди. ТОВ «Нікморсервіс Ніколаєв» зазначає про наміри відповідачів, а також підпорядкованих органу управління, балансоутримувача та Державного підприємства "Миколаївський морський торговельний порт" в особі Миколаївської філії використовувати об'єкт оренди з метою реалізації проекту "План розвитку Миколаївського морського порту на коротко- (до 2018), середньо- (до 2023) та довгострокову (до 2028) перспективу, у зв'язку з чим останні звернулися до балансоутримувача майна з проханням передати їм на баланс (з подальшим закріпленням за адміністрацією) складські площадки, що є об'єктом оренди за спірним договором оренди, з метою використання їх для розміщення перевантажувального обладнання, об'єктів виробничого та службово-допоміжного призначення, оскільки використання позивачем об'єкту оренди за договором оренди № РОФ-864 від 03.12.2015 перешкоджає реалізації Плану розвитку Миколаївського морського порту щодо будівництва причалу №8».

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідачі своїми діями мають намір позбавити позивач права користування (права оренди) майном, яке було набуте ТОВ «Нікморсервіс Ніколаєв» у користування за договором № РОФ-864 оренди державного нерухомого майна (відкритих складських площ), що знаходиться на балансі державного підприємства "Миколаївський морський торговельний порт" від 03.12.2015 р., посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Назаровою О.С. за № 1189.

Так, на підставі ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

У відповідності до ч. 1 ст. 67 ГПК України позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згаданою нормою закону також передбачено, що види забезпечення позову повинні бути співвідносними із заявленими позивачем вимогами; не допускається забезпечення позову заходами, не передбаченими цим Кодексом.

Перелік встановлених статтею 67 ГПК України заходів до забезпечення позову є вичерпним.

За приписами пункту 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" (далі - постанова Пленуму №16) умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Таким чином, адекватність заходу до забезпечення позову, який застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії або забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Згідно п. 1 постанови пленуму №16 особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника по забезпеченню позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин в їх сукупності.

Приписами статті 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Заява про забезпечення позову не підтверджується належними та допустимими доказами, які вказували б на наявність обставин, що заявлені позивачем метою забезпечення позову. Суд першої інстанції повинен був, виходячи з конкретних доказів, вмотивовано встановити, чи є хоча б одна з передбачених процесуальним законом обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти. Проте, судом першої інстанції цього зроблено не було.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для вжиття заходів до забезпечення позову на підставі ст.ст. 66, 67 ГПК України.

За відсутності встановлення вказаних обставин, вжиття судом першої інстанції заходів забезпечення позову не можна визнати розумними, обґрунтованими та адекватними, здійсненими з дотриманням збалансованості інтересів сторін.

Виходячи з викладеного, колегія суддів на підставі вищенаведених встановлених та досліджених фактичних обставин справи, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшла висновку про наявність підстав для скасування ухвали суду першої інстанції в розумінні статті 104 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103 -106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Міністерства інфраструктури України та Державного підприємства "Миколаївський морський торговельний порт" задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.08.2017 року у справі № 910/12961/17 скасувати.

3. В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікморсервіс Ніколаєв" про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

4. Матеріали справи повернути до Господарського міста Києва.

5. Копію постанови надіслати сторонам та третій особі.

Головуючий суддя О.М. Баранець

Судді Л.Г. Сітайло

Н.Ф. Калатай