ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2017 р. Справа № 917/456/17

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Гребенюк Н.В., суддя Пушай В.І.

при секретарі Бєлкіній О.М.

за участю представників сторін:

позивача не зявився,

відповідача - ОСОБА_1 (дов. б/н від 23.08.17 р.),

розглянувши апеляційну скаргу позивача (вх.№2365П/3-38) на рішення господарського суду Полтавської області від 20.06.2017р. у справі № 917/456/17

за позовом Фермерського господарства "Зоря-Світлана", с. Огуївка, Машівський район Полтавська область,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтава-Сад", с. Розсошенці, Полтавський район,

про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

ВСТАНОВИЛА:

Фермерське господарство "Зоря-Світлана" звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтава-Сад" про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою площею 2,7682 га, кадастровий №:00:030:0063, яка знаходиться в адміністративних межах Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області, посилаючись на порушення відповідачем права позивача на законне користування земельною ділянкою.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 20.06.2017 р. у справі № 917/456/17 (суддя Кульбако М.М.) в позові відмовлено.

Позивач з рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що судом першої інстанції при прийнятті рішення не повно зясовано всі обставини справи, а саме: не досліджено, що договір оренди землі від 19.09.2007 року, укладений між ТОВ «Полтава-Сад» та ОСОБА_2 не зареєстрований у встановленому законодавством порядку, а отже, не є вчиненим. Позивач вважає, що інформація, викладена в листі Міськрайонного управління Держгеокадастру у Полтавському районі та м.Полтава за №0-16-0.181-76/123-17 від 04.04.2017 року щодо належної реєстрації договору оренди землі від 19.09.2007 року та змін до нього, є недостовірною. Крім того, апелянт вказує, що для спростування інформації, викладеної в листі Міськрайонного управління Держгеокадастру у Полтавському районі та м.Полтава, він звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про витребування доказів, однак, вказане клопотання судом розглянуто не було, чим порушено норми процесуального права.

Відповідач надав суду заперечення на апеляційну скаргу, в яких вказав, зокрема, що договір оренди землі від 19.09.2007 року, а також зміни та доповнення до нього від 01.03.2011 року зареєстровані в установленому законодавством порядку відділом Держкомзему у Полтавському районі, який був уповноважений на здійснення державної реєстрації договорів оренди землі. Просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу позивача без задоволення.

В судове засідання 25.09.2017 року позивач не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час та місце судового засідання, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Враховуючи, що позивач належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, колегія суддів вважає можливим розглядати справу за його відсутності за наявними в ній матеріалами, відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення відповідача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Позивач, обгрунтовуючи позовні вимоги, зазначає, що 03.08.2016 року між ФГ «Зоря-Світлана» (землекористувач) та ОСОБА_2 (власник) укладено договір емфітевзису (далі- договір емфітевзису) (а.с.7).

Відповідно до п.1.1 договору емфітевзису, власник земельної ділянки сільськогосподарського призначення передав, а емфітевт прийняв право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевтичне право), зберігаючи за собою право розпорядження нею.

Згідно п.1.3 договору емфітевзису, предметом цього договору є земельна ділянка, площею 2,7682 га, кадастровий номер :00:030:0063, яка розташована: Полтавська область, Полтавський район, Заворсклянська сільська рада. Цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Право власності на земельну ділянку підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку ЯА№909860, зареєстрованим Полтавським районним відділом земельних ресурсів в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 25.05.2006 року за №33.

Власник свідчить, що земельна ділянка до цього часу нікому не продана, не подарована, під заставою (в втому числі податковою) не перебуває, в оренду та найм третім особам не передана, в спорі і під забороною не перебуває, судового спору щодо неї, а також прав у третіх осіб як у межах, так і за межами України немає, внаслідок укладання цього договору не буде порушено прав та законних інтересів інших осіб, як внесок до статутного капіталу та інших юридичних осіб не внесена, на праві спільної сумісної власності не належить. Власник гарантує, що земельна ділянка вільна від будь-яких обтяжень чи обмежень щодо використання її за цільовим призначенням. Цей факт підтверджується витягом з Державного земельного кадастру на земельну ділянку, виданим відділом Держгеокадастру у Полтавському районі 25.07.2016 року. Відсутність заборони відчуження земельної ділянки, податкової застави підтверджується витягами за результатом пошуку інформації про зареєстровані речові права, їх обтяження з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 03.08.2016 року (п.1.4 договору емфітевзису).

Пунктом 1.5 договору емфітевзису визначено, що емфітевтичне право за цим договором встановлюється на 49 років.

Договір емфітевзису посвідчений приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 03.08.2016 року, про що свідчить витяг з відповідного реєстру (а.с.9).

Позивач, звертаючись до суду з позовом, зазначає, що під час підготовки до використання земельної ділянки у 2017 році ним було виявлено, що остання використовується ТОВ «Полтава-Сад».

19.01.2017 року позивач направив на адресу ТОВ «Полтава-Сад» претензію №1 з вимогою повернути земельну ділянку, площею 2,7682 га, кадастровий номер :00:030:0063, яка розташована на території Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області (а.с.11).

У відповідь, ТОВ «Полтава-Сад» надіслало позивачу лист №73 від 07.02.2017 року, в якому повідомило, що користується спірною земельною ділянкою правомірно, на підставі укладеного з ОСОБА_2 договору оренди землі від 19.09.2007 року з подальшими змінами та доповнення до нього (а.с.12).

Як свідчать матеріали справи, 19.09.2007 року між ТОВ «Полтава-Сад» (орендар) та ОСОБА_2 (орендодавець) укладено договір оренди землі (далі- договір оренди) (а.с.14).

Відповідно до п.п.1, 2 договору оренди, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, загальною площею 2,77 га (в тому числі 2,77 рілля) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Заворсклянської сільської ради Полтавського району.

Згідно п.8 договору оренди, він є укладеним на 5 років.

Договір оренди набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (п.42 договору оренди).

Договір оренди зареєстрований у Полтавському реєстраційному кущовому офісі Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 19.09.2007 року за №93.

01.03.2011 року ТОВ «Полтава-Сад» та ОСОБА_2 внесли зміни та доповнення до договору оренди землі від 19.09.2007 року, а саме: продовжили строк дії договору до 31.12.2017 року та узгодили розмір та порядок сплати орендних платежів (а.с.15).

Вказаний додаток до договору оренди землі зареєстровано у відділі Держкомзему у Полтавському районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 05.07.2011 року за №00359.

Позивач вважає, що договір оренди землі від 19.09.2007 року, укладений між ТОВ «Полтава-Сад» та ОСОБА_2 не був зареєстрований відповідно до вимог чинного на час його укладення законодавства, а отже, не є вчиненим.

Як зазначає позивач, його права як законного користувача спірної земельної ділянки є порушеними, що стало підставою для звернення до суду із позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою площею 2,7682 га, кадастровий №:00:030:0063, яка знаходиться в адміністративних межах Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області.

Відповідач проти позову заперечував та у відзиві на позов вказав, що на час укладення договору оренди землі від 19.09.2007 року, а також змін та доповнень до нього, діяла норма статті 18 ЗУ «Про оренду землі», яка передбачала набуття чинності договору оренди землі з моменту його державної реєстрації. Як вказує відповідач, договір оренди землі зареєстрований у встановленому законодавством порядку, а отже, є чинним та діє до 31.12.2017 року.

Судова колегія враховує наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:

1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації.

Згідно ч.2 ст.125 Земельного кодексу України (станом на час укладення договору оренди землі від 19.09.2007 року) право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Відповідно до статті 18, 20 ЗУ «Про оренду землі» ( в редакції станом на 19.09.2007 року), укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом. Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

17.02.2003 року Президентом України видано указ №134/2003 «Про заходи щодо створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру», згідно п.1 якого, на Державний комітет України по земельних ресурсах покладено функції з державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру.

Відповідно до вказаного указу, наказом Державного комітету України по земельних ресурсах №174 від 02.07.2003 року затверджено Тимчасовий порядок ведення державного реєстру земель (втратив чинність 07.07.2012 року) (далі-Тимчасовий порядок), п.4.2 якого визначено, що державна реєстрація договору оренди землі здійснюється шляхом внесення записів реєстрації до книги реєстрації.

Книга записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі (далі - книга реєстрації) - це документ суворого обліку, який є складовою частиною державного реєстру земель та містить відомості про зареєстровані державні акти на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою та договори оренди (суборенди) землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок (п.1.2 Тимчасового порядку).

Державну реєстрацію державного акту на право власності на земельну ділянку, державного акту на право постійного користування земельною ділянкою, договору оренди землі у книзі реєстрації здійснює оператор (реєстратор) структурні підрозділи державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» (далі Центр ДЗК), у межах повноважень якого є земельна ділянка (п.4.5 Тимчасового порядку).

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1088 (втратила чинність 17.10.2012 року) повноваження щодо ведення державного реєстру земель покладені на Центр ДЗК.

Крім того, в листі Держкомзему України від 18.04.2007 року №6-8-783/342 зазначено про необхідність застосування Тимчасового порядку під час реєстрації договорів оренди землі, оскільки спеціальним органом щодо ведення державного реєстру земель є Центр ДЗК (його структурні підрозділи) у складі Держкомзему України.

Отже, на час укладення договору оренди землі від 19.09.2007 року, а також змін та доповнень до нього 01.03.2011 року, спеціальним органом щодо ведення державного реєстру земель був Центр ДЗК (його структурні підрозділи) у складі Держкомзему України, який здійснював державну реєстрацію договорів оренди шляхом внесення записів реєстрації до книги реєстрації.

Договір оренди землі від 19.09.2007 року, укладений між ТОВ «Полтава-Сад» та ОСОБА_2, зареєстровано у Полтавському реєстраційному кущовому офісі Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 19.09.2007 року за №93.

Зміни та доповнення до вказаного договору від 01.03.2011 року, якими було продовжено дію договору оренди землі до 31.12.2017 року також було зареєстровано у відділі Держкомзему у Полтавському районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 05.07.2011 року за №00359.

Вказані обставини щодо належної реєстрації договору оренди, а також змін та доповнень до нього підтверджуються також листом Міськрайонного управління Держгеокадастру у Полтавському районі та м.Полтава за №0-16-0.181-76/123-17 від 04.04.2017 року (а.с.40-42).

Таким чином, відповідач набув право користування спірною земельною ділянкою на підставі договору оренди землі від 19.09.2007 року (із змінами та доповненнями від 01.03.2011 року), який зареєстрований у відповідності до наведених вище норм законодавства, є чинним та діє до 31.12.2017 року.

Позивачем не надано суду доказів в підтвердження того, що договір оренди землі від 19.09.2007 року не є чинним.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що інформація, викладена в листі Міськрайонного управління Держгеокадастру у Полтавському районі та м.Полтава за №0-16-0.181-76/123-17 від 04.04.2017 року є недостовірною грунтується на припущеннях та не приймається колегією суддів, оскільки вказаний лист має офіційний характер, а отже, відсутні підстави вважати наведені в листі відомості недостовірними.

Враховуючи наведене, доводи позивача в позові та в апеляційній скарзі про те, що договір оренди землі не зареєстрований належним чином та не є вчиненим, безпідставні та спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Закону України Про оренду землі орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, та усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці громадянами і юридичними особами України, іноземцями, особами без громадянства, іноземними юридичними особами, у тому числі міжнародними об'єднаннями та організаціями.

Згідно статті 152 Цивільного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

З огляду на наведені правові норми, судом при прийнятті рішення про усунення перешкод має бути встановлений факт активних цілеспрямованих дій щодо створення відповідачем таких перешкод.

За відсутності протиправного характеру дій відповідача виключається можливість задоволення негаторного позову про усунення перешкод у користуванні майном (вказані розяснення містяться в постанові Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 17.05.2011 року «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин»).

Як встановлено колегією суддів, відповідач правомірно користується спірною земельною ділянкою на підставі діючого та належним чином зареєстрованого договору оренди землі.

Позивачем не доведено протиправного характеру дій відповідача та порушення прав позивача як землекористувача саме відповідачем.

Враховуючи, що позивачем не доведено порушення своїх прав як землекористувача саме відповідачем, відсутні підстави для задоволення позову про заборону ТОВ «Полтава-Сад» користуватись земельною ділянкою, площею 2,7682 га, кадастровий №:00:030:0063, яка знаходиться в адміністративних межах Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що судом першої інстанції не розглянуто клопотання позивача №16/06/1 від 16.06.2017 року про витребування доказів, чим порушено норми процесуального права.

Однак, як вбачається з вступної частини рішення господарського суду Полтавської області від 20.06.2017 року у даній справі, судом було розглянуто клопотання позивача про витребування доказів та відмовлено в його задоволенні з тих підстав, що в матеріалах справи міститься договір оренди землі, укладений між ТОВ «Полтава-Сад» та ОСОБА_2, зміни та доповнення до нього, які містять відмітки про їх реєстрацію. Крім того, як вказав суд, встановлений ст.69 ГПК України строк розгляду справи закінчився і не може бути продовжений.

Враховуючи наведене, доводи позивача про порушення судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті рішення є безпідставними.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків господарського суду Полтавської області.

Приймаючи до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку, що під час розгляду справи господарським судом першої інстанції фактичні обставини справи встановлені на основі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки суду відповідають обставинам справи та їм надана правильна юридична оцінка, прийняте рішення відповідає нормам чинного законодавства та підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись статтями 99, 101, п. 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 20.06.2017 року у справі № 917/456/17 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її підписання і може бути оскаржена протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови підписано 28.09.2017 року

Головуючий суддя Медуниця О.Є.

Суддя Гребенюк Н.В.

Суддя Пушай В.І.