ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19.09.2017 Справа № 907/638/15

Суддя господарського суду Закарпатської області Андрейчук Л.В., розглянувши матеріали справи

за позовом: Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України „Укрпрофоздоровниця, м. Київ

до відповідача: Полянської сільської ради Свалявського району Закарпатської області, с. Поляна Свалявського району

за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ДП "Санаторій "Сонячне Закарпаття", с. Поляна Свалявського району

про визнання недійсним рішення Полянської сільської ради від 30.07.2014р. № 313

та за зустрічною позовною заявою: Полянської сільської ради, с. Поляна Свалявського району

до відповідача 1: Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофздоровниця", м. Київ,

до відповідача 2: Реєстраційна служба Свалявського районного управління юстиції Закарпатської області, м. Свалява

за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 1: ДП "Санаторій "Сонячне Закарпаття", с. Поляна Свалявського району

про визнання права власності на нерухоме майно та зобов'язання вчинити певні дії

За участю представників сторін:

від позивача (відповідача 1 за зустрічним позовом): ОСОБА_1О, представник за довіреністю;

від відповідача (позивача за зустрічним позовом): ОСОБА_2Р, адвокат; ОСОБА_3, адвокат, ОСОБА_4, сільський голова;

від відповідача 2 за зустрічним позовом - не з'явився;

від третьої особи за первісним та зустрічним позовами (ДП "Санаторій "Сонячне Закарпаття"): ОСОБА_5, ОСОБА_6, представники за довіреністю;

Представникам сторін, присутнім в судовому засіданні, розяснено їх права та обовязки відповідно до ст.ст. 20, 22 ГПК України, зокрема, право заявляти відводи.

Суть спору за первісним позовом: Приватне акціонерне товариство лікувально-оздоровчих закладів профспілок України „Укрпрофоздоровниця звернулось з позовом до Полянської сільської ради Свалявського району Закарпатської області за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ДП "Санаторій "Сонячне Закарпаття" про визнання недійсним рішення Полянської сільської ради від 30.07.2014 року № 313 «Про згоду на прийняття до комунальної власності територіальної громади села Поляна та села Уклин Системи водогону та водовідведення» .

Суть спору за зустрічним позовом: Полянська сільська рада звернулась із зустрічним позовом до Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофздоровниця" та до Реєстраційної служби Свалявського районного управління юстиції Закарпатської області за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 1 ДП "Санаторій "Сонячне Закарпаття" про визнання права власності на нерухоме майно та про зобов'язання Реєстраційної служби Свалявського районного управління юстиції Закарпатської області внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно відомості про реєстрацію речових прав та права власності за Полянською сільською радою на водопровід "Луг", що знаходиться в селі Поляна, Свалявського району.

ОСОБА_7 Вищого господарського суду України від 20.06.2017 року у справі № 907/638/15 рішення господарського суду Закарпатської області від 13.12.2016 року та постанову Львівського апеляційного господарського суд від 06.02.2016 року скасовано. Справу передано до господарського суду Закарпатської області на новий розгляд.

Автоматизованою системою документообігу справу № 907/638/15 розподілено для розгляду судді Андрейчук Л.В.

Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 03.07.2017 року прийнято справу до провадження, а розгляд справи призначено на 11 липня 2017 року. Ухвалами від 11.07.2017 року, від 15.08.2017 року, від 05.09.2017 року, від 12.09.2017 року розгляд справи відкладався з підстав і мотивів викладених у відповідних ухвалах суду.

15.08.2017 року, представником Полянської сільської ради подано письмову заяву про відвід судді Господарського суду Закарпатської області Андрейчук Л.В. від участі у розгляді справи. Ухвалою суду від 15.08.2017 року заяву залишено без задоволення.

15.08.2017 року, представником відповідача (позивача за зустрічним позовом), подано заяву про колегіальний розгляд даної справи. Вказану заяву судом відхилено ухвалою суду від 05.09.2017 року.

04.09.2017 року, представником відповідача (позивача за зустрічним позовом), подано клопотання про зупинення провадження у справі № 907/638/15, яке судом відхилене ухвалою суду від 05.09.2017 року.

05.09.2017 року, представником Полянської сільської ради заявлено про відвід судді Господарського суду Закарпатської області Андрейчук Л.В. від участі у розгляді справи №907/638/15. Ухвалою суду від 05.09.2017 року заяву залишено без задоволення.

Крім того, 04.09.2017 року представником відповідача (позивача за зустрічним позовом), подано клопотання про витребування судом доказів в порядку ст. 38 ГПК України, яке судом задоволено.

Також, 04.09.2017 року представник відповідача (позивача за зустрічним позовом) подав клопотання в порядку ст. 22, 30 ГПК України, яким просить суд викликати в судове засідання для дачі пояснень: ОСОБА_8 та ОСОБА_9, яке судом задоволено.

12.09.2017 року, представником відповідача (позивача за зустрічним позовом) подано письмову заяву, якою останній просить суд передати справу на повторний авторозподіл з метою збільшення складу суду. Вказану заяву судом відхилено ухвалою суду від 12.09.2017 року.

12.09.2017 року, представником відповідача (позивача за зустрічним позовом) подано клопотання про призначення у справі судової криміналістичної експертизи. Подане клопотання у судовому засіданні 18.09.2017 року судом відхилене як необґрунтоване та недоведене.

Позовні вимоги гуртуються на твердженні позивача про відсутність будь-яких домовленостей про відчуження водопроводу на користь Полянської сільської ради та про право своє право власності на спірний водопровід "Луг", яке було зареєстроване за ТОВ "Укрпрофоздоровниця" 08.10.2001 року, відповідно до Реєстраційного посвідчення на об'єкти нерухомого майна. Оригінал наведеного реєстраційного посвідчення складеного 08.10.2001 року було оглянуто у засіданні суду за участі усіх представників сторін та учасників спору. ОСОБА_10 із змістом позовної заяви, реєстраційним посвідченням від 08.10.2001 року обґрунтовані висновки позивача про порушення його майнових прав, передбачених ст.321 ЦК України, внаслідок прийняття оскаржуваного акту органу місцевого самоврядування. На думку позивача, прийняття відповідачем оскаржуваного акту є порушенням ст.346 ЦК України та суперечить порядку набуття права комунальної власності на об'єкти державного житлового фонду, унормованих Положенням про порядок передачі в комунальну власність державного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або в оперативному управлінню підприємства, установ та організацій, затверджених Постановою КМ України від 06.11.1995 року №891.

Відповідач проти позову заперечив шляхом звернення до суду із зустрічним позовом. Відповідач (позивач за зустрічним позовом) вважає, що спірний водопровід "Луг" є власністю територіальної громади, який забезпечує централізоване водопостачання населеного пункту і є невід'ємною частиною місцевого житлового фонду села, частина якого, разом з обєктами обслуговування, була отримана від ПАТ "Укрпрофоздоровниця та його дочірніми підприємствами у власність територіальної громади.

Позивач за зустрічним позовом стверджує про відсутність будь-яких підстав стверджувати про наявність у ПАТ "Укрпрофоздоровниця" права власності на водопровід "Луг", який на момент створення цього товариства був у державній власності і не міг бути переданий у власність на підставі договору купівлі-продажу без погодження із власником майна. Водночас, у зустрічному позові, позивач стверджує, що Полянською сільською радою було прийнято низку об'єктів житлового фонду (багатоквартирних житлових будинків) із системами обслуговування у селі Поляна, водопостачання до яких забезпечувалось і забезпечується водопроводом "Луг", який у такий спосіб є інфраструктурою житлового фонду, який передається у власність територіальної громади у складі об'єктів житлового фонду зі згоди балансоутримувача - ПАТ "Укрпрофоздоровниця та його дочірніх підприємств, відповідно до Постанови КМ України "Про розмежування державного майна України між загальнодержавною власністю та власністю адміністративно-територіальних одиниць №311 від 05.11.1991 р., Постанови КМ України від 19.02.1996 р. №222 "Про поетапну передачу до комунальної власності об'єктів соціальної інфраструктури, які належать суб'єктам підприємницької діяльності", Постанови КМ України №891 від 06.11.1995 р. Про затвердження Положення про порядок передачі в комунальну власність державного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств, установ та організацій, та рішення ОСОБА_7 ЗАТ "Укрпрофоздоровниця" від 21.01.2003 р. №Р-2-4р "Про відчуження майна ЗАТ "Укрпрофоздоровниця".

Відповідач 2 за зустрічним позовом, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, участі уповноваженого представника в засідання суду не забезпечив, вимоги ухвал суду не виконав, причин неявки не повідомив.

Третьою особою надано пояснення по суті первісного та зустрічного позовів, згідно з якими, вимоги позивача за зустрічним позовом заперечуються з огляду на відсутність жодних рішень суду відносно до якого було б визнано право власності держави на водопровід "Луг". Водночас, право власності на водопровід "Луг" зареєстроване за ПАТ "Укрпрофоздоровниця", що підтверджується реєстраційним посвідченням від 08.10.2001 року. Окрім того, мотиви заперечення, поданого третьою особою, стосуються висновку про неспроможність у спірній ситуації застосувати положення Постанови КМ України №311 від 05.11.1991 року через відсутність відповідного рішення органу обласного на районного рівня про розмежування майна, за яким спірний водопровід приєднався б до власності територіальної громади с. Поляна, а самостійно такі рішення орган місцевого самоврядування прийняти не міг.

В ході судового розгляду представник позивача (відповідача 1 за зустрічним позовом) наполягав на задоволенні первісного позову повністю, посилаючись на долучені до матеріалів справи документи, а у задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

Представники відповідача (позивача за зустрічним позовом) в ході судового розгляду наполягали на задоволенні зустрічного позову, посилаючись на долучені до матеріалів справи документи, а у задоволенні первісного позову відмовити повністю.

Представник третьої особи за первісним та зустрічним позовами, в ході судового розгляду наполягав на задоволенні первісного позову повністю, посилаючись на долучені до матеріалів справи документи, а у задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

Таким чином, суд приходить до висновку, що матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

За таких обставин справа вирішується в порядку передбаченому ст. 75 Господарського процесуального кодексу України без участі сторін за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали і документи, подані сторонами, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне:

Приватне акціонерне товариство лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" звернулось з позовом до Полянської сільської ради Свалявського району Закарпатської області за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ДП "Санаторій "Сонячне Закарпаття" про визнання недійсним рішення Полянської сільської ради від 30.07.2014р. № 313, згідно з яким відповідач прийняв рішення дати згоду на прийняття до комунальної власності територіальної громади села Поляна та села Уклин системи водогону та водовідведення (п.1 рішення). На виконання цього рішення було вирішено створити комісію з питань прийняття та передачі об'єктів соціальної інфраструктури в комунальну власність територіальної громади села Поляна (п.2 рішення), якій провести обстеження технічного стану зазначених об'єктів (п.2.1. рішення) і підготувати документи щодо їх прийняття до комунальної власності територіальної громади (п.2.2. рішення), а також зобов'язано комісію з питань бюджету сільської ради передбачити кошти у видатках на 2014-2015 р.р. на утримання системи водопостачання та водовідведення та на виготовлення технічної документації (п.3 рішення), заборонено будь-яке відчуження в будь-якій формі системи водопостачання та водовідведення і віднесено їх до об'єктів стратегічного значення територіальної громади села Поляна і Уклин (п.4 рішення). Контроль за виконанням даного рішення покладено на постійно діючу комісію сільської ради з питань прийняття та передачі об'єктів соціальної інфраструктури в комунальну власність.

У свою чергу, Полянська сільська рада звернулась із зустрічним позовом до приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофздоровниця" та до Реєстраційної служби Свалявського районного управління юстиції Закарпатської області за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 1 ДП "Санаторій "Сонячне Закарпаття" про визнання права власності на водопровід "Луг", що знаходиться в с. Поляна, Свалявського району за Свалявською сільської радою Свалявського району на праві колективної власності, який складається із будівлі фільтрів, свердловини прісної води та водопроводу, а також про зобов'язання Реєстраційної служби Свалявського районного управління юстиції Закарпатської області внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно відомості про реєстрацію речових прав та права власності за Полянською сільською радою на водопровід "Луг", що знаходиться в селі Поляна, Свалявського району.

ОСОБА_11 до ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України, суд, визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. За загальним правилом, підставами для визнання акту недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акту недійсним є також порушення, в зв'язку з прийняттям відповідного акту, прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача в справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Частиною 1 ст. 393 Цивільного кодексу України передбачено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

ОСОБА_11 до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

ОСОБА_10 змісту оспорюваного рішення Полянської сільської ради від 30.07.2014 року № 313, відповідач за первісним позовом прийняв рішення надати згоду на прийняття до комунальної власності територіальної громади села Поляна та села Уклин системи водогону та водовідведення.

Як вбачається з матеріалів справи, 08 жовтня 2001 року ПАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» (на той час ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця») було оформлено право колективної власності та отримано реєстраційне посвідчення на водопровід «Луг», що розміщений в с. Поляна на території санаторію «Сонячне Закарпаття» та в цілому складається з будівлі фільтрів, свердловини прісної води та водопроводу. Оригінал наведеного реєстраційного посвідчення складеного 08.10.2001 року було оглянуто у засіданні суду за участі представників сторін та учасників спору.

Правове регулювання набуття права власності за законодавством України, на момент отримання вказаного реєстраційного посвідчення, здійснювалося, відповідно до Закону України «Про власність» (в редакції від 28.02.1995 року). Так, ч. 4. ст. 2 вказаного Закону передбачала, що власність в Україні виступає в таких формах: приватна, колективна, державна. Всі форми власності є рівноправними.

ОСОБА_10 до ч. 1. ст. 20 цього Закону, суб'єктами права колективної власності є, зокрема, акціонерні товариства. ОСОБА_11 до ч. 1. ст. 21 Закону України «Про власність», право колективної власності виникає на підставі, зокрема, добровільного об'єднання майна громадян і юридичних осіб для створення кооперативів, акціонерних товариств, інших господарських товариств і об'єднань.

Статтею 12 Закону України «Про господарські товариства» (в редакції чинній на момент створення позивача за первісним позовом) встановлено, що товариство є власником майна, переданого йому засновниками і учасниками у власність.

ОСОБА_11 до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачаю їх обов'язкової реєстрації.

ОСОБА_11 до ч.2 ст.328 Цивільного кодексу України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Суд констатує, що Полянською сільською радою оскаржувалися угода купівлі-продажу від 25.05.2000 року та реєстраційне посвідчення від 08.10.2001 року в судовому порядку, однак рішенням господарського суду Закарпатської області від 15.06.2017 року по справі № 907/365/17, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 08.08.2017 року з задоволенні вимог про визнання недійсними вказаних угоди та реєстраційного посвідчення було відмовлено.

Щодо договору на підставі якого було набуто право власності на водопровід «Луг» (угода купівлі-продажу від 25 травня 2000 року) на необхідність витребування та аналізу якої наголосив Вищий господарський суд України, то судом вживались заходи по отриманню вказаного договору. Зокрема, суд своїми ухвалами витребував вказаний договір від позивача (відповідача за зустрічним позовом), Свалявського державного виробничого підприємства технічної інвентаризації та Комунального унітарного підприємства «Свалявське районне бюро технічної інвентаризації».

Водночас суд констатує, що жодний з учасників справи, у процесі судового розгляду, у тому числі на вимогу суду, не надав для огляду у судовому засіданні оригінал оспорюваної угоди купівлі-продажу від 25.05.2000 року, для встановлення її дійсного змісту на основі оригіналу документа.

Позивач (відповідача за зустрічним позовом) та третя особа в процесі розгляду справи надали пояснення, що оригінал угоди купівлі-продажу від 25 травня 2000 року при реєстрації права власності на водопровід «Луг» був переданий у Свалявське державне виробниче підприємство технічної інвентаризації, а копія угоди ні у позивача (відповідача за зустрічним позовом) ні у третьої особи не зберіглася.

ОСОБА_11, з метою отримання завірених копій інвентарної справи, правовстановлюючих документів на водопровід «Луг», реєстрової книги та алфавітного журналу обєктів нерухомого майна, ухвалою суду витребувано вказані документи від комунального унітарного підприємства «Свалявське районне бюро технічної інвентаризації». На виконання вимог ухвали суду КУП «Свалявське районне бюро технічної інвентаризації» листом від 15.09.2017 року повідомило, що надати копії вказаних документів підприємство не може, оскільки оригінали вказаних документів на даний час відсутні. Водночас, у вказаному листі вказано, що державна реєстрація права власності ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» на водопровід «Луг» згідно оригіналу реєстраційного посвідчення була проведена на підставі угоди купівлі-продажу від 25 травня 2000 року Реєстрація була проведена 08.10.2001 року за реєстровим №13 в реєстровій книзі №30».

Відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) разом з поясненнями по справі було надано копію угоди купівлі-продажу від 25.05.2000 року завірену печаткою КУП «Свалявське БТІ» і написом «згідно з оригіналом». Крім того, у підтвердження факту підписання угоди купівлі-продажу від 25.05.2000 року відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) було надано письмові пояснення головного лікаря «Сонячне Закарпаття» ОСОБА_8 та члена комісії ОСОБА_9, яка крім того надавала пояснення у судовому засіданні.

Суд бере до уваги те, що сторонами не оспорюється сам факт підписання 25.05.2000 року договору купівлі-продажу, однак, в свою чергу матеріалами справи не підтверджується, що копія вказаної угоди, яка подана позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) містить саме такі умови та є такою за змістом. Враховуючи великий період часу, який минув з часу виникнення спірних правовідносин, вказані пояснення не є належними та допустимими доказами підписання угоди купівлі-продажу від 25.05.2000 року саме такого змісту та з такими умовами, копію якої надано позивачем (відповідачем за зустрічним позовом). Відтак вищенаведені пояснення, лише підтверджують факт підписання такого правочину, однак не визначають його змісту та умов.

Також суд приймає до уваги, що у матеріалах справи наявні належні та допустимі докази, які підтверджують факт будівництва спірного водопроводу «Луг» субєктами, які являються правопопередниками структурних підрозділів позивача, все майно яких належить йому на праві власності.

Зокрема, згідно витягу пояснювальної записки до звідного звіту фінансово-господарської діяльності Закарпатської ради по управлінню курортами профспілок за 1966 рік та ОСОБА_11 інформації про виконання плану капітальних вкладень за 1966 рік вбачається, що виділялися кошти для санаторію «Поляна» для будівництва та введення в експлуатацію 500 п/м (погонних метрів) зовнішнього водопроводу прісної води та зовнішньою каналізацією з очисними, санаторій «Сонячне Закарпаття» 8,3 млн. карб, капітальних вкладень на будівництво зовнішнього водопроводу та електропостачання.

ОСОБА_11 пояснювальної записки до звідного звіту фінансово-господарської діяльності Закарпатської ради по управлінню курортами профспілок за 1967 рік та ОСОБА_11 інформації про виконання плану капітальних вкладень за 1967 рік вбачається, що виділялися кошти для санаторію «Поляна» для будівництва та введення в експлуатацію 65,4 к/м (кілометрів) зовнішнього водопроводу прісної води та зовнішньою каналізацією з очисними.

З ОСОБА_12 про виконання плану капітальних вкладень за 1968 рік вбачається затрачених 96,5 тис. карб. на водопостачання санаторіїв «Сонячне Закарпаття» та «Поляна».

Українською республіканською радою по управлінню курортами в 1967 році для проведення бурових і гідрогеологічних робіт на обєктах Закарпаткурорта було виділено 74 500,00 карб., з них санаторію «Верховина» для вивчення режиму річки «Луг» 2 589,61 карб., що підтверджує витяг з Акту від 31 грудня затверджений 10.01.1968 року між «Укргеокалтажмінводи» та Закарпаткурорт.

З ОСОБА_12 про виконання плану капітальних вкладень за 1969 рік вбачається затрачених 106,0 тис. карб. на водопостачання санаторіїв «Сонячне Закарпаття» та «Поляна».

Українською республіканською радою по управлінню курортами в 1968 році для проведення бурових і гідрогеологічних робіт на обєктах Закарпаткурорта було виділено 98 700,00 карб., з них санаторію «Верховина» для вивчення режиму річки «Луг» 1 889,93 карб., що підтверджує витяг з Акту від 31 грудня 1968 року затвердженого 01.1969 року між «Укргеокаптажмінводи» та Закарпаткурорт.

ОСОБА_10 ОСОБА_12 про виконання плану капітальних вкладень по Закарпатській раді за 1970 рік та ОСОБА_12 розшифрування проектно-кошторисної документації по оздоровницях Закарпаткурорта по стану на 1 січня 1970 року на будівництво та підготування проектно-кошторисної документації водопостачання санаторіїв «Сонячне Закарпаття» та «Поляна» виділено 135,5 тис. карб.

З витягів пояснювальної записки до звіту фінансово-господарської діяльності Закарпатської ради по управлінню курортами профспілок за 1970 рік, протоколу № 12 від 22.10.1970 року «Про виконання плану будівельно-монтажних робіт і введення потужностей за 9 місяців 1970 року Закарпатською, Прикарпатською і Словянською радами по управлінню курортами профспілок», постанови Української республіканської ради по управлінню курортами профспілок протокол № 14 від 22.12.1970 року вбачається, що введено в експлуатацію водопостачання санаторію «Сонячне Закарпаття» 6,25 к/м, виконано план водопостачання санаторію «Сонячне Закарпаття» на 136 тис. карб., а також заплановано першочергових заходів по покращенню водопостачання і каналізації оздоровниць в 1971 - 1975 р.р. санаторіїв «Поляна», «Сонячне Закарпаття», «Квітка Полонини» з прибутку на 350 тис. карб.

ОСОБА_11 до ОСОБА_11 пояснювальної записки за 1971 рік введено в експлуатацію водопостачання санаторію «Сонячне Закарпаття» 9,75 км та ОСОБА_11 розшифровки проектно-кошторисної документації по оздоровницях Закарпаткурорта по стану на 1 січня 1971 року виділено для будівництва водопостачання прісною водою санаторію «Сонячне Закарпаття» 3,8 тис. карб. та в плані будівництва на 1972 року водопостачання прісною водою санаторію «Квітка Полонини» виділено 3,3 тис. карб.

ОСОБА_10 Наказу №48 від 11.04.1972 року по Українському республіканському виробничому об єднанню по будівництву «Укркурортрембуд» «Про покращення організації, планування і управління будівництвом на 1972 року» введено в експлуатацію на 1972 рік водопостачання санаторію «Квітка Полонини» на 2,2 км. Копії вищевказаних документів завірені Центральним державним архівом додані до додаткових пояснень позивача (відповідача за зустрічним позовом).

Як вбачається із зазначених документів, водогін будувався для санаторіїв «Поляна», «Сонячне Закарпаття», «Квітка Полонини» за кошти з прибутків профспілкових органів та організацій, а будівництвом, зокрема, займалося Обєднання «Укркурортремстрой».

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_7 Міністрів УРСР №606 від 23.04.1960 року "Про передачу профспілкам санаторіїв і будинків відпочинку Міністерства охорони здоров'я УРСР" було зобов'язано Міністерство охорони здоров'я УРСР передати до 01.05.1960 року Українській республіканській раді профспілок всі діючі госпрозрахункові санаторії, будинки відпочинку, санаторні пансіонати, курортні поліклініки, що знаходились у віданні Головного управління курортів, санаторіїв і будинків відпочинку Міністерства охорони здоров'я УРСР, а також санаторії і будинки відпочинку, що будуються для цього управління згідно додатків.

Профспілки України діяли за статутом профспілок Союзу РСР та були загальносоюзною громадською організацією.

Після розпаду Союзу РСР правонаступником Української республіканської ради профспілок стала ОСОБА_7 незалежних профспілок України, правонаступником якої, в свою чергу, є Федерація професійних спілок України.

Федерація професійних спілок України є правонаступником Української республіканської ради профспілок та Федерації незалежних профспілок України. ОСОБА_7 Федерації незалежних професійних спілок України від 22.11.1991 року було прийнято рішення про створення на базі санаторно-курортних закладів, підприємств, об'єднань та установ профспілок України за пайовим внеском Фонду соціального страхування України акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» з акціонерним капіталом 1 089 384 тис. крб. Установчий договір про створення АТ «Укрпрофоздоровниця» був укладений 04.12.1991 року.

У відповідності до постанови президії ради Федерації незалежних професійних спілок України від 22.11.1991 року за актом від 24.01.1992 року майно Федерації незалежних професійних спілок України було передано акціонерному товариству лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця».

Акціонерне товариство „Укрпрофоздоровниця було зареєстровано на підставі рішення Ленінського райвиконкому міста Києва від 23 грудня 1991 року №971.

Майнові комплекси санаторіїв Закарпатської області були передані AT «Укрпрофоздоровниця» при його створенні на підставі постанови Президії ради Федерації Незалежних Профспілок України (ФНПУ) №11-1-1 від 22.11.1991 року «Про створення акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця».

Факт передачі майнових комплексів санаторіїв Закарпатської області підтверджується наявним у матеріалах справи актом прийому-передачі майна Федерації незалежних профспілок України у власність акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» від 24.01.1992 року.

ОСОБА_11 все майно Федерацією професійних спілок України при створенні було внесене до статутного фонду акціонерного товариства «Укрпрофоздоровниця».

Судом встановлено, що спірний водопровід «Луг» тривалий час перебував на балансі допоміжного підприємства «Закарпаткурортрембуд» (вказане підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про результати перевірки стану лікувально-оздоровчої роботи в оздоровницях Закарпатського обєднання санаторно-курортних закладів з 17-25 лютого 2000 року), а згодом був переданий на баланс Закарпатському Обєднанню курортами, а в свою чергу Закарпатське Обєднання передало водогін «Луг» на баланс санаторію «Сонячне Закарпаття».

ОСОБА_11 до статуту дочірнього підприємства «Закарпаткурортрембуд», підприємство засноване на власності АТ «Укрпрофоздоровниця» на основі рішення ОСОБА_7 №Р1-4 від 20.06.1995 року і являється його власністю (п. 1.1. Статуту); власником майна підприємства є АТ «Укрпрофоздоровниця» (п. 3.2. Статуту).

Підтвердженням перебування підприємства «Закарпаткурортрембуд» у структурі ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» є в матеріалах справи рішення зборів акціонерів ЗАТ ЛОЗПУ «Укрпрофоздоровниця» №31-5 від 14.04.1998 року, відповідно до якого було вирішено реорганізувати юридичні особи - дочірні підприємства в структурі ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» незалежно від їх організаційно-правової форми в філії та відділення без статусу юридичної особи (п. 1 рішення). ОСОБА_11 до Додатку №2 до вказаного рішення у переліку допоміжних підприємств Закарпатського відділення вказано «Закарпаткурортрембуд».

Крім того, рішенням зборів акціонерів ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» від 16.03.2000 року було затверджено у новій редакції Статути дочірніх підприємств ЗАТ «Укрпрофоздоровниця», зокрема, і статут ДП «Закарпаткурортрембуд» ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» (додаток №2 до рішення). Вказане підтверджує право позивача за первісним позовом на звернення до суду з даним позовом для захисту своїх порушених прав.

Також судом встановлено, що Указом Президії Верховної ОСОБА_7 України від 30 серпня 1991 року № 1452-XII «Про передачу підприємств, установ та організацій союзного підпорядкування, розташованих на території України, у власність держави» та Законом України від 10 вересня 1991 року № 1540-ХІІ «Про підприємства, установи та організації союзного підпорядкування, розташовані на території України» було встановлено, що майно та фінансові ресурси підприємств, установ, організацій та інших об'єктів союзного підпорядкування, розташовані на території України, є державною власністю України.

Водночас позивач за зустрічним позовом, звертаючись до суду з вимогою про визнання права власності стверджує, що Полянська сільська рада діє в інтересах територіальної громади, є органом місцевого самоврядування, який діє від імені громади та здійснює правомочності власника обєктів права комунальної власності.

Разом з тим, суд в ході розгляду справи позивач за зустрічним позовом належними та допустимими доказами не довів, що спірний водопровід «Луг» був переданий у встановленому законом порядку у комунальну власність Полянської територіальної громади.

Так, що стосується доводів відповідача (позивача за зустрічним позовом) про виникнення у нього права власності на спірний водопровід з посиланням на постанову Кабінету Міністрів України №311 від 05.11.1991 року «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною) власністю» (далі ОСОБА_7 №311), то вони судом відхиляються з огляду на наступне.

ОСОБА_11 до ч. 1 ст. 2 Законом України «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності», об'єктами передачі згідно з цим Законом є, зокрема, нерухоме майно (будівлі, споруди, у тому числі приміщення (після виділення їх в окрему облікову одиницю (інвентарний обєкт) на підставі розподільного балансу), обєкти незавершеного будівництва);

ОСОБА_11 до ст. 4 Закону України «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності», передача об'єктів з державної у комунальну власність здійснюється за рішенням, зокрема, Кабінету Міністрів України - щодо об'єктів, визначених у абзацах другому - пятому частини першої статті 2 цього Закону (крім нерухомого майна, призначеного виключно для розміщення дошкільних навчальних закладів);

З вищевказаного випливає, що рішення про передачу нерухомого майна (будівель, споруд, у тому числі приміщень (після виділення їх в окрему облікову одиницю (інвентарний обєкт) на підставі розподільного балансу), обєктів незавершеного будівництва) з державної у комунальну власність приймається Кабінетом Міністрів України.

Водночас, постановою Кабінету Міністрів України від 05.11.1991 року № 311 не передбачено передачу майна АТ «Укрпрофоздоровниця», в тому числі і водопроводів до комунальної власності територіальних громад Закарпатської області.

Крім того, постанова КМУ №311 встановлює перелік державного майна України, що передається до власності адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності), а саме, у власність областей (зокрема, водопровідно-каналізаційне господарство, майновий комплекс підприємств, об'єкти виробничих об'єднань і управлінь водопровідно-каналізаційного господарства ОСОБА_7 народних депутатів, у тому числі міжрайонні водопроводи з магістральними водоводами, що обслуговують декілька населених пунктів області (крім водопроводів промислових підприємств). Ремонтно-будівельні, автотранспортні та інші підприємства й організації, що обслуговують або пов'язані з організацією виробничої діяльності підприємств водопровідно-каналізаційного господарства.) (розділ І переліку), у власність м. Києва (Водопровідно-каналізаційне господарство. Майновий комплекс виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства. Ремонтно-будівельне, автотранспортне та інші підприємства й організації, що обслуговують або пов'язані з організацією виробничої діяльності підприємств водопровідно-каналізаційного господарства.) (розділ ІІ переліку), у власність м. Севастополя (Водопровідно-каналізаційне господарство. Майновий комплекс виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства. Ремонтно-будівельне, автотранспортне та інші підприємства й організації, що обслуговують або пов'язані з організацією виробничої діяльності підприємств водопровідно-каналізаційного господарства.) (розділ ІІІ переліку).

ОСОБА_11 до ОСОБА_7 КМУ №311 фактично було здійснено розмежування між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю областей, м. Києва та міста Севастополя. Розмежування державної власності та власності інших адміністративно-територіальних одиниць вказаною постановою не здійснювалось.

Крім того, як випливає із змісту п.2 та п.3 вказаної ОСОБА_7, на її виконання міністерства і відомства, органи, що уповноважені управляти державним майном, зобов'язані були до 01.01.1992 року передати до комунальної власності відповідне майно, в свою чергу обласні виконавчі комітети повинні були прийняти рішення про розмежування майна між власністю областей, районів та міст обласного підпорядкування, а виконкоми районних рад зобов'язані були прийняти рішення про розмежування майна між власністю районів та інших адміністративно-територіальних одиниць.

В той же час, відповідач за первісним позовом не надав належних та допустимих доказів про те, що спірне майно передавалося в установленому порядку у комунальну власність, а виконавчі органи обласної та районних рад приймали рішення про розмежування майна, за яким спірний водопровід передавався би у комунальну власність відповідача (позивача за зустрічним позовом). Тоді як безпосередньо сільські ради в односторонньому порядку приймати відповідні рішення не уповноважені, що свідчить про незаконність оскаржуваного рішення відповідача і про обґрунтованість позовних вимог за первісним позовом та про безпідставність вимог за зустрічним позовом.

Крім того, майно позивача (відповідача за зустрічним позовом), не є майном підприємств, виробничих об'єднань і управлінь водопровідно-каналізаційного господарства, а також майном ремонтно-будівельних, автотранспортних та інших підприємств й організацій, що обслуговують або пов'язані з організацією виробничої діяльності підприємств водопровідно-каналізаційного господарства, а це в свою чергу означає, що водопровід «Луг» не підлягав передачі у комунальну власність на підставі ОСОБА_7 КМУ №311.

Також, з метою виконання вказівок Вищого господарського суд України, судом були досліджені наявні в матеріалах справи документи про передачу на баланс Полянської сільської ради житлових будинків у с. Поляна, виробничої бази ДП «Закарпаткурортрембуд», очисних споруд, котельні (зокрема, листи ДП "Закарпаткурортрембуд", ЗАТ "Укрпрофоздоровниця", договір №2108085/2003-16 від 25.03.2003 року, договір №2108076/2003-17, договір №2108080/2003-18 від 25.03.2003 року, акти приймання-передачі від 27.03.2003 року). При цьому суд констатує, що у актах приймання передачі відсутні відомості про передачу відповідачеві (позивачеві за зустрічним позовом) разом з житловими будинками водопроводу «Луг».

Судом також встановлено, що вказаний водопровід «Луг» на момент передачі житлових будинків у комунальну власність був зареєстрований як окремий обєкт нерухомого майна згідно з реєстраційним посвідченням від 08.10.2001 року. Позивач за зустрічним позовом так само заявив вимогу про визнання за ним права власності на водогін «Луг» як на окремий обєкт права власності. Також судом встановлено, що водогін «Луг» забезпечує водопостачання санаторіїв «Сонячне Закарпаття», «Поляна» та «Квітка полонини», що підтверджується наявними довідками цих санаторіїв та не заперечується сторонами у справі. Суд враховує також ту обставину, що спірний водогін «Луг» забезпечує водопостачання населення та субєктів господарювання в населених пунктах с. Поляна та с. Солочин, що так само визнається всіма сторонами спору.

Вказані факти спростовують доводи відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом про те, що спірний водогін відноситься лише до зовнішніх мереж окремих житлових будинків, переданих у комунальну власність і підлягав передачі йому у власність разом із цими житловими будинками.

Також судом було витребувано від відповідача (позивача за зустрічним позовом) належні та допустимі докази того, що водопровід «Луг» являється обєктом мереж водопостачання саме житлових будинків, переданих на баланс Полянської сільської ради. Однак, не зважаючи на таку вимогу суду, такі докази надані так і не були

Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що наявні в матеріалах справи документи про передачу на баланс Полянської сільської ради житлових будинків у с. Поляна, виробничої бази ДП «Закарпаткурортрембуд», очисних споруд, котельні не стосуються предмету даного спору, оскільки водопровід «Луг» є окремим обєктом нерухомого майна, забезпечує водопостачання трьох санаторіїв, в тому числі розташованих на території іншого населеного пункту (с. Солочин), а також водопостачання двох населених пунктів (с. Поляна та с. Солочин).

ОСОБА_11 до абз. 2 ч. 4 ст. 7 Закону України "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності", об'єкти соціальної інфраструктури передаються разом з майном підприємств, що обслуговували ці об'єкти, у тому числі основними фондами, ремонтно-будівельними базами, майстернями, транспортними засобами, прибиральною технікою, в частині, що визначається комісією з питань передачі об'єктів, яка здійснює передачу. Разом з житловим фондом передаються вбудовані і прибудовані приміщення, зовнішні мережі електро-, тепло-, газо-, водопостачання та водовідведення, а також будівлі, призначені для обслуговування цього фонду (бойлерні, котельні, каналізаційні та водопровідні споруди, обладнання тощо).

ОСОБА_11 до п. 3 Положення про порядок передачі в комунальну власність державного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або оперативному управлінні підприємств, установ та організацій, затвердженого Постановою КМ України від 06.11.1995р. №891 (далі ОСОБА_7 №891), разом з відомчим житловим фондом передаються відповідним комунальним підприємствам зовнішні мережі електро-, тепло-, газо-, водопостачання і водовідведення, а також будівлі, призначені для обслуговування цього фонду (бойлерні, котельні, каналізаційні та водопровідні споруди, вбудовані і прибудовані приміщення, обладнання тощо),

Матеріалами справи підтверджується, що при передачі житлових будинків у комунальну власність не були застосовані положення ОСОБА_7 №891, оскільки вона передбачає певний механізм передачі в комунальну власність державного житлового фонду, який у даному випадку дотриманий не був. Зокрема, відповідно до п.5 Положення, затвердженого вказаною постановою, мала створюватись комісія з питань приймання відомчого житлового фонду в комунальну власність, до складу якої мають входити представники відповідних місцевих комунальних підприємств, житлово-експлуатаційної організації, на баланс якої передаються будинки відомчого житлового фонду, регіонального відділення (представництва) Фонду державного майна, місцевого фінансового органу, бюро технічної інвентаризації, спеціалізованого проектного інституту, підприємства, установи чи організації, що передає відомчий житловий фонд, та представники інших заінтересованих підприємств, установ і організацій. В той же час, передача житлових будинків у комунальну власність Полянської сільської ради відбулася на підставі договорів про безоплатну передачу (укладення такого договору не передбачено ОСОБА_7 №891), і без включення до комісії про передачу житлових будинків представників відповідних місцевих комунальних підприємств, житлово-експлуатаційної організації, на баланс якої передаються будинки відомчого житлового фонду, регіонального відділення (представництва) Фонду державного майна, місцевого фінансового органу, бюро технічної інвентаризації, спеціалізованого проектного інституту.

Враховуючи ту обставину, що спірний водогін «Луг» є окремим обєктом права власності, а не відноситься лише до зовнішніх мереж переданих у комунальну власність житлових будинків, зважаючи, що з наявних у матеріалах справи актів приймання-передачі житлових будинків випливає, що водогін «Луг» фактично у комунальну власність не передавався, спростовуються доводи позивача за зустрічним позовом про те, що він набув права власності на спірний водогін відповідно до ОСОБА_7 Кабінету міністрів України № 222 від 19.02.1996 року «Про поетапну передачу до комунальної власності об'єктів соціальної інфраструктури, які належать суб'єктам підприємницької діяльності».

ОСОБА_11 до ст.ст.33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

ОСОБА_10 ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

ОСОБА_10 з ст.49 ГПК України з відповідача за первісним позовом на користь позивача підлягає стягненню сума 1378,00 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 2-1, 4-2, 4-3, 4-6, 22, 32, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Первісний позов задоволити повністю.

2. Визнати недійсним Рішення Полянської сільської ради Свалявського району Закарпатської області від 30.07.14 року №313 «Про згоду на прийняття до комунальної власності територіальної громади села Поляна та села Уклин Системи водогону та водовідведення».

3. У задоволенні зустрічного позову відмовити повністю;

4. Стягнути з Полянської сільської ради (89313, Закарпатська область, Свалявський район, с. Поляна, вул.Духовнича,63, ) на користь Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофздоровниця" (01033, м.Київ, вул. Шота Руставелі, 39-41 ) суму 1378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім грн. 00 коп.) витрат по сплаті судового збору.

5. Видати наказ.

Дане рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Повний текст рішення виготовлено та підписано 20.09.2017 року.

Суддя Андрейчук Л.В.