КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2017 р. Справа№ 910/3634/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Дідиченко М.А.

Руденко М.А.

за участю представників:

від позивача - Мамчур Р.В., довіреність №2-17 від 10.01.2017;

від відповідача - представник не прибув,

розглянувши апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Хмельницький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.05.2017 у справі №910/3634/17 (суддя Головіна К.І.) за позовом Дочірнього підприємства "Хмельницький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" до товариства з обмеженою відповідальністю "Кулон-груп" про стягнення 20 732, 86 грн.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Дочірнє підприємство "Хмельницький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Кулон-груп" про стягнення матеріальних збитків у сумі 20 732, 86 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.05.2017 у справі №910/3634/17 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Суд першої інстанції при прийнятті рішення по даній справі виходив з відсутності підстав для покладення на відповідача відповідальності у вигляді стягнення збитків у розмірі 20 732, 86 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 15.05.2017 у справі №910/3634/17 скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що внаслідок неправильного оформлення відповідачем податкових накладних на поставлений товар, позивач зазнав збитків на суму 20 732, 86 грн.

Представник апелянта - позивача у справі в судовому засіданні 18.09.2017 надав пояснення, якими підтримав апеляційну скаргу.

Відповідач правом на участь свого представника не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, ухвали суду направлялись за адресою офіційного місцезнаходження вказаної особи.

Згідно п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом зазначеної статті 64 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи судом, апеляційна скарга розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно зі ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Між ДП "Хмельницький облавтодор" (покупець) та ТОВ "Кулон-груп" (постачальник) 25.02.2016 року було укладено договір поставки № 16-18, відповідно до якого постачальник взяв на себе зобов'язання щодо поставки та передачі у власність покупця товару - бензин А-92, дизпаливо, бітум нафтовий дорожній, а останній зобов'язувався прийняти та оплатити такий товар.

На виконання умов вказаного договору у лютому 2016 р. відповідач поставив ДП "Хмельницький облавтодор" товар на загальну суму 497 588,50 грн., з урахуванням суми ПДВ - 82 931,42 грн. А в березні 2016 року, оформляючи вказану поставку, ТОВ "Кулон-груп" надало позивачу податкову накладну № 10 від 27.02.2016 р. на суму ПДВ у розмірі 82 931,42 грн., за якою ДП "Хмельницький облавтодор" включив до податкового кредиту зазначену суму ПДВ.

ГУ ДФС у Хмельницькій області з 22.08.2016 р. по 19.09.2016 р. була проведена документальна планова виїзна перевірка з питання дотримання ДП "Хмельницький облавтодор" вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 р. по 30.06.2016 р., за наслідками якої складено акт № 0089/22-01-14-02/31100492 від 18.10.2016 р.

Згідно вказаного Акту ДП "Хмельницький облавтодор" в порушення вимог п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України в складі податкового кредиту відобразило суми податку на додану вартість згідно податкових накладних, заповнених постачальником з порушенням вимог п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, на загальну суму 407 677,00 грн., зокрема, у березні 2016 р. відображено ПДВ в сумі 82 931,00 грн. згідно податкової накладної № 10 від 27.02.2016 р., виписаної продавцем ТОВ "Кулон-груп" на поставку підакцизного товару - бензину А-92 Євро, паливо дизельне, марка ДТ-3-К5, сорт F.

За висновком ГУ ДФС у Хмельницькій області порушення, вказані у акті № 0089/22-01-14-02/31100492 від 18.10.2016 р., призвели до заниження суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті в бюджет на суму 428 440,00 грн., зокрема, і за податковою накладною № 10 від 27.02.2016 р. на суму 82 931,00 грн.

На підставі акту перевірки № 0089/22-01-14-02/31100492 від 18.10.2016 р. податковий орган сформував та направив на адресу ДП "Хмельницький облавтодор" податкове повідомлення-рішення № 002181401 від 28.10.2016 р., яким позивачу виставив до сплати заборгованість з податку на додану вартість на суму 428 272,00 грн. та нараховані на нього штрафні санкції у сумі 107 068,00 грн., а всього - 535 340,00 грн., у тому числі по податковій накладній № 10 від 27.02.2016 р.

На виконання вказаного податкового повідомлення-рішення, ДП "Хмельницький облавтодор" 02.11.2016 р. сплатило до державного бюджету суму податкового зобов'язання у розмірі 535 340,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 640 від 02.11.2016 р.

Позивач вважає, що йому завдано збитків внаслідок неправильного оформлення відповідачем податкових накладних на поставлений товар, а тому, за доводами Дочірнього підприємства "Хмельницький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" саме відповідач має відшкодувати сплачені позивачем податкові зобов'язання.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків.

За змістом статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Згідно ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Підставою для відшкодування збитків відповідно до п. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України є порушення зобов'язання.

Статтею 224 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управне на сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарських відносин.

Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільної відповідальності відповідно до ст. 623 Цивільного кодексу України.

Умовами покладення відповідальності на винну сторону є наявність збитків, протиправність дій цієї особи, причинного зв'язку між діями особи та збитками, які складають об'єктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки.

Тобто збитки - це об'єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони за договором, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов'язання було виконано боржником.

Обов'язковою умовою покладення відповідальності має бути безпосередній причинний зв'язок між неправомірними діями і збитками. Збитки є наслідком, а невиконання зобов'язань - причиною.

Чинним законодавством України обов'язок доведення факту наявності порушення відповідачем зобов'язання, наявність та розмір понесених збитків, а також причинно-наслідковий зв'язок між правопорушенням і збитками покладено на позивача.

Колегія суддів зазначає, що збитки мають реальний характер та у разі, якщо сторона, яка вважає, що її права були порушені та нею понесені збитки, повинна довести як розмір збитків, так і факт їх понесення.

У даному випадку, проведеною перевіркою органом Державної фіскальної служби була встановлена саме вина позивача, а не іншої особи, за що ДП "Хмельницький облавтодор" було притягнуто до відповідальності у зв'язку із порушенням податкового законодавства.

При цьому, позивач не оскаржив висновків перевірки, у тому числі податкового повідомлення-рішення, ні в адміністративному порядку (до податкового органу), ні до суду (в порядку адміністративного судочинства).

Отже, позивачем не доведено факту наявності порушення відповідачем зобов'язання.

Так само є відсутнім безпосередній та безумовний причинний зв'язок між діями відповідача та відображенням позивачем в складі податкового кредиту суми податку на додану вартість з порушенням п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, оскільки як вже вказувалося, перевіркою була встановлена вина саме позивача.

Таким чином, умови покладення відповідальності на відповідача, як то наявність збитків, протиправність дій цієї особи, причинного зв'язку між діями особи та збитками, які складають об'єктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки, відсутні.

Отже, відмова місцевого господарського суду у задоволенні позову є обґрунтованою, а доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції та відповідно підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення бути не можуть.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Хмельницький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 15.05.2017 у справі №910/3634/17 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - позивача у справі.

3. Матеріали справи №910/3634/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановленому Господарським процесуальним кодексом України порядку та строки.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Дідиченко

М.А. Руденко