ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2017 року Справа № 904/12301/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя: Дармін М.О. (доповідач)

судді: Іванов О.Г., Вечірко І.О.

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

За участю представників сторін:

від позивача: Богачова С.О. , довіреність №837 від 17.05.2017 р.;

від позивача: Черненко Є.І., довіреність № 672 від 17.05.2017 р.;

від позивача: Літвінова А.І., довіреність № 659 від 17.05.2017 р.;

від третьої особи: Савіна О.І., довіреність №16 від 01.03.2017 р.;

представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.03.2017р. у справі № 904/12301/16

за позовом публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, м. Дніпро

про стягнення 19 361, 54 грн. заборгованості по орендній платі, 973,93 грн. пені та 700, 47 грн. штрафу

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад суті рішення місцевого господарського суду:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 14.03.2017р. у справі № 904/12301/16 (суддя Бондарєв Е.М.) в задоволенні позову відмовлено.

Місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що позивач не є стороною договору оренди, а отже не має законних підстав для зміни або припинення цивільних прав та обов'язків відповідача та третьої особи, які були встановлені ними шляхом укладення цього договору. Отже, додатковий договір укладений між позивачем та відповідачем не є додатковою угодою до договору оренди.

Підстави з яких порушено питання про перегляд рішення:

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю; стягнути з відповідача судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1 515, 80 грн.

Апелянт посилається на те, що згідно передавального акту від 03.08.2015р. спірне майно (нежитлове вбудоване приміщення) було включене до статутного капіталу ПАТ «Українська залізниця» після реорганізації (шляхом злиття) державного підприємства «Придніпровська залізниця». Таким чином, на думку скаржника, 21.10.2015р. (з моменту державної реєстрації юридичної особи ПАТ "Українська залізниця") останнє набуло право власності на спірне нерухоме майно. На виконання проведеної реорганізації між ПАТ «Українська залізниця» і відповідачем був укладений Додатковий договір до договору оренди, яким визначено, що орендодавцем майна є ПАТ «Українська залізниця». Посилаючись на п. 10.7 Договору оренди та ст.15 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» позивач вважає себе правонаступником прав і обов'язків орендодавця (Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області), тому договір оренди зберігає свою чинність для нового власника, у зв'язку з чим додаткова угода укладена правомірно.

Апелянт вважає, що суд не дослідив викладений в новій редакції п. 10.1 Додаткової угоди від 13.02.2015р., що договір оренди було продовжено до моменту створення ПАТ «Українська залізниця», що і призвело до невірних висновків та вплинуло на винесення судового рішення. Вважає, що Регіональне відділення ФДМ України по Дніпропетровській області не має законних підстав для продовження орендних відносин і отримання орендних платежів.

Доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу:

У відзиві на апеляційну скаргу (а.с.242-247) РВ ФДМ України по Дніпропетровській області не погоджується з доводами апеляційної скарги, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення господарського суду - залишити без змін. Вважає, що позивач, уклавши додатковий договір змінив таку істотну умову як - сторону основного договору оренди. Скаржник не є стороною основного договору оренди, а отже не має законних підстав для зміни або припинення цивільних прав і обов'язків відповідача та третьої особи, які були встановлені ними шляхом укладення зазначеного договору. Таким чином, додаткова угода не передбачає будь-яких правових наслідків за несплату орендної плати на користь позивача. Зазначає, що єдиним власником спірного майна є держава в особі Кабінету Міністрів України, а тому висновок позивача про те, що він набув право власності на нерухоме майно і став орендодавцем не відповідає вимогам законодавства (Лист Міністерства юстиції України від 11.01.2007р. № 19-32/2, постанова Верховного Суду України та вищого господарського суду України 2004р. № 7).

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.05.2017р. відновлено строк на подання апеляційної скарги, прийнято та призначено її до розгляду на 06.06.2017р. колегією суддів у складі: головуючий суддя Дармін М.О. (доповідач), судді Березкіна О.В., Іванов О.Г.

У судовому засіданні 06.06.2017р. оголошено перерву до 06.07.2017р.

Розпорядженням керівника апарату суду від 04.07.2017р. призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів у зв'язку з перебуванням у відпустці судді Іванова О.Г.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 04.07.2017р. визначено новий склад колегії суддів: головуючий суддя Дармін М.О. (доповідач), судді: Березкіна О.В., Орєшкіна Е.В.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.07.2017р. розгляд справи відкладено до 03.08.2017р.

Розпорядженням керівника апарату суду від 02.08.2017р. призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів у зв'язку з перебуванням у відпустці суддів Березкіної О.В. та Орєшкіної Е.В.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 02.08.2017р. визначено новий склад колегії суддів: головуючий суддя Дармін М.О. (доповідач), судді: Іванов О.Г., Вечірко І.О.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 03.08.2017р. розгляд справи було відкладено до 05.09.2017р.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.09.2017р. розгляд справи було відкладено до 28.09.2017р.

В судове засідання відповідач не забезпечив явку повноважного представника, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.46, т.2). Про причини неявки суд не повідомив. Відзив на апеляційну скаргу не надав.

Враховуючи те, що неявка відповідача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги та матеріали справи достатні для вирішення спору, колегія суддів розглядає справу за наявними в ній матеріалами згідно до статті 75 ГПК України.

У судовому засіданні 28.09.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обставини справи встановлені апеляційною інстанцією:

23.04.2009 року між Регіональним відділенням Фонду держмайна України у Дніпропетровській області (далі - третя особа) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 (далі - відповідач, орендар) укладено договір оренди №12/02-3377-ОД (т.1 а.с. 12-19) відповідно до п. 1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме нерухоме майно нежитлове вбудоване приміщення (далі - майно) площею 116,0 м2 розміщеного за адресою м. Кривий ріг, вул. Жигулівська, 44 на I-му поверсі (ах) II ох (будинку, приміщення, будівлі), що перебуває на балансі Державного підприємства "Придніпровська залізниця", (відповідно до п.1 додаткової угоди від 26.03.2013 року, вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку на 14.02.2013 року і становить 378 756,00 грн.).

Згідно до п.2.1. орендар вступає у строкове платне користування державним майном у термін, указаний в договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання передачі майна.

За змістом п.п. 3.1., 3.6. (в редакції додаткового договору від 26.03.2013 року) орендна плата визначається відповідно до ст. 21 Закон України "Про оренду державного та комунального майна" і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (останні місяць, за який є інформація про індекс інфляції) лютий 2013 року 5 682,28 грн. оренда плата за наступний місяць оренди - березень 2013 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за базовий місяць на індекс інфляції за березень 2013 року.

Орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні :

- 70% до державного бюджету по місцю реєстрації орендаря у податковій інспекції на рахунки відкриті відділенням казначейства у розмірі 3 977,59 грн.

- 30% балансоутримувача у розмірі 1 704,69 грн. щомісяця не пізніше 15 числа місяця відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінету Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Згідно до п.3.8. договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Пунктом 5.4. Договору встановлено обов'язок орендаря щомісячно, не пізніше 15 числа звітувати орендодавцю та балансоутримувачу про внесення орендної плати, скоригованої на індекс інфляції, до державного бюджету та на розрахунковий рахунок балансоутримувача з одночасним наданням копій платіжних доручень з відміткою обслуговуючого банку.

У разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 10% від суми заборгованості (п.3.9. договору).

Пунктом 5.2. договору орендар зобов'язується своєчасно і у повному обсязі сплачувати оренду плату у співвідношенні визначеному у п. 3.6. цього договору.

Орендодавець зобов'язаний передати орендарю за участю балансоутримувача в оренду майно згідно з цим договором по акту приймання-передачі майна, який підписується одночасно з цим договором і є його невід'ємною частиною (п.7.1. договору).

За змістом п. 10.3. договору, з урахуванням додаткової угоди від 26.03.2014р., зміни і доповнення до цього договору допускається допускається за взаємної згоди сторін та за умови погодження з балансоутримувачем та при обов'язковій наявності дозволу органу, уповноваженого управляти державним майном і оформлюються додатковими угодами.

Факт передачі фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5 за договором №12/02-3377-ОД від 23.04.2009 року нежитлового вбудованого приміщення площею 116,0 м2, підтверджується актом приймання-передачі від 23.04.2009 року (т.1 а.с. 20)

В подальшому сторонами було продовжено строк дії даного договору додатковими угодами до договору від 05.03.2010р. (т.1 а.с.21-22), від 26.03.2013р. (т.1 а.с. 23), від 26.03.2014р. (а.с. 25-26), від 13.02.2015р (а.с. 27).

Так, додатковою угодою від 13.02.2015р. до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 23.04.2009р. №12/02-3377-ОД договір було пролонговано з 23.03.2015р. до моменту державної реєстрації Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", але не більше ніж по 22.02.2018р.

Згідно додаткового договору від 05.02.2016 року (т.1 а.с. 28-29), укладеного між публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (далі за текстом - орендодавець), що є правонаступником усіх прав і обов'язків Державної адміністрації залізничного транспорту та фізичною особою підприємцем ОСОБА_5 (далі за текстом - орендар), було встановлено, що орендодавцем майна, визначеного договором оренди від 23.04.2009р. №12/02-3377-ОД є ПАТ "Укрзалізниця". Окрім того, було внесено зміни до розділу 3 Договору та встановлено, що орендна плата, визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786, за базовий місяць розрахунку - листопад 2015 року становить 10138,01 грн. без ПДВ. Орендна плата 100% перераховується на розрахунковий рахунок орендодавця. Одержувач коштів - структурний підрозділ "Криворізька дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Придніпровська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

Також, 05.02.2016 року між позивачем та відповідачем було підписано акт приймання-передачі в оренду нерухомого (або іншого) майна, відповідно до якого, орендодавець, публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" передало, а орендар, прийняв в строкове платне користування нерухоме (або інше) майно - нежитлове вбудоване приміщення, що знаходиться за адресою: м. Кривий ріг, вул. Жигулівська, 44, площею 116,0м2, вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на 30.07.2015 і становить за незалежною оцінкою 378756,0 грн.

18.03.2016 року сторони підписали додатковий договір до договору оренди нерухомого майна від 23.04.2009 року №12/02-3377-ОД, яким продовжили строк дії договору до 30.06.2016 року (т.1 а.с. 32)

Відповідно до акту звіряння розрахунків (т.1 а.с.34) щодо заборгованості 70% по договору оренди нерухомого майна за грудень 2015 року, січень 2016 та лютий 2016 року станом на 31.08.2016 між структурним підрозділом "Криворізька дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" та відповідачем за результатами звірки розрахунків і документів за послуги надання в оренду нерухомого майна встановлено наступне.

За послуги оренди 70% за грудень 2015 року нараховано 7 146,29 грн, за січень 2016 - 7210,60 грн. та за лютий 2016 - 12 140,52 грн. Загалом сума складає 26 497,41 грн.

28.03.3016р., 27.07.2016р., 10.08.2016р., 23.08.2016р. відповідач частково сплатив вищевказану суму у розмірі 7 135,87 грн. Залишок суми заборгованості склав 19 361,54 грн.

Позивач звернувся з вимогою про стягнення з відповідача на свою користь суми заборгованості по орендній платі за період з грудня 2015р. по лютий 2016р., у розмірі 19361,54 грн.

Мотиви з яких суд апеляційної інстанції виходив:

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне:

27.12.2016р. ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" (надалі - позивач) звернулося із позовом до ФОПА ОСОБА_5 (відповідач), в якому просить господарський суд стягнути з останнього на свою користь заборгованість за вказаним Договором оренди №12/02-3377-ОД в розмірі 19 361, 54 грн. заборгованості по орендній платі за період з 01.12.2015р. по 29.02.2016р.,973,93 грн. пені за прострочку сплати цієї заборгованості за період з 10.04.2016 р. по 21.04.2016р. та 700, 47 грн. штрафу, які обґрунтовуються посиланням на неналежне виконання відповідачем умов вказаного Договору щодо сплати орендної плати в розмірі 70% на користь позивача, як нового власника означеного майна.

Відтак причиною спору є питання існування невиконаних відповідачем грошових зобов'язань та майнової відповідальності за їх порушення у правовідносинах із позивачем, що ґрунтуються на вказаному Договорі оренди нерухомого майна.

Згідно положень частини 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу.

Так, відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують права та обов'язки.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства (частина 3 статті 11 Цивільного кодексу України).

За приписами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В силу положень статей 525 та 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599 Цивільного кодексу України встановлює, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Досліджуючи обставини виконання відповідачем умов Договору в період з 01.12.2015р. по 29.02.2016р., колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" та пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200 "Про утворення публічного акціонерного товариства Українська залізниця" утворено публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Державної адміністрації залізничного транспорту (далі - Укрзалізниця), підприємств та установ залізничного транспорту загального користування (далі - підприємства), які реорганізовуються шляхом злиття, згідно з додатком 1.

Пунктом 2 вказаної Постанови встановлено, що статутний капітал товариства формується шляхом внесення до нього, зокрема майна Укрзалізниці, підприємств, зазначених у додатку 1, крім майна, яке закріплюється за товариством на праві господарського відання згідно із Законом України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", та іншого майна, яке відповідно до законодавства не може бути включене до статутного капіталу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №735 "Питання публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" затверджено Статут Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", відповідно до пункту 2 якого товариство є правонаступником усіх прав і обов'язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту, які реорганізовано шляхом злиття, згідно з додатком №1 до постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 №200. Пунктом 12 Статуту Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" закріплено, що товариство є юридичною особою з дня державної реєстрації.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", товариство є правонаступником усіх прав і обов'язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту.

21.10.2015 відбулась державна реєстрація Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"; до даних "про юридичних осіб, правонаступником яких є зареєстрована юридична особа" увійшло й Державне підприємство "Придніпровська залізниця"; регіональна філія "Придніпровська залізниця" значиться як відокремлений підрозділ юридичної особи Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

Згідно з витягу з протоколу №1 засідання Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" від 21.10.2015 датою початку фінансово-господарської діяльності товариства було визначено 01.12.2015.

18.08.2015 Міністерством інфраструктури України відповідно до статті 107 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) був затверджений Передавальний акт Державного підприємства "Придніпровська залізниця" від 31.07.2015 (копія якого наявна у матеріалах справи), згідно якого правонаступництво щодо всього майна, усіх прав та обов'язків Державного підприємства "Придніпровська залізниця" після його реорганізації шляхом злиття перейшло до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

У відповідності до пункту 2.1 Положення про регіональну філію "Придніпровська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" філія є відокремленим підрозділом товариства, який не має статусу юридичної особи. Філія діє від імені товариства та в його інтересах, здійснює делеговані товариством функції у визначеному регіоні транспортної мережі, відповідно до мети, завдань та предмету діяльності товариства. Межі філії затверджуються рішенням правління товариства.

Таким чином, Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" стало правонаступником Державного підприємства "Придніпровська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця".

За приписами ст. 85 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та ст. 115 ЦК України господарське товариство є власником, зокрема, майна, переданого йому у власність засновниками і учасниками як внески; майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу.

Частиною 3 статті 4 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" передбачено, що внесення нерухомого майна залізничного транспорту до статутного капіталу товариства може здійснюватися на підставі обліку майна на балансах Державної адміністрації залізничного транспорту України, підприємств залізничного транспорту відповідно до законодавства без попередньої державної реєстрації права власності на таке майно.

Відповідно до частини 2 статті 5 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", переоформлення правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна, внесені до статутного капіталу товариства, здійснюється протягом двох років з дня державної реєстрації товариства.

Пунктом 2 Статуту встановлено, що товариство є правонаступником усіх прав і обов'язків Державної адміністрації залізничного транспорту та підприємств залізничного транспорту.

Відповідно до пункту 20 Статуту, товариство має у власності майно, що внесене до його статутного капіталу, та/або інше майно, набуте ним на підставах, що не заборонені законодавством. Товариство здійснює володіння, користування та розпорядження таким майном згідно з метою своєї діяльності з урахуванням вимог законодавства та цього Статуту.

Пунктом 33 Статуту передбачено, що товариство здійснюючи право власності, володіє, користується та розпоряджається належним йому майном і вчиняє стосовно нього будь-які дії, що не суперечать законодавству, Статуту та меті діяльності підприємства.

Частиною 3 статті 4 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" передбачено, що внесення нерухомого майна залізничного транспорту до статутного капіталу товариства може здійснюватися на підставі обліку майна на балансах Державної адміністрації залізничного транспорту України, підприємств залізничного транспорту відповідно до законодавства без попередньої державної реєстрації права власності на таке майно.

Відповідно до частини 2 статті 5 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", переоформлення правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна, внесені до статутного капіталу товариства, здійснюється протягом двох років з дня державної реєстрації товариства.

Державна реєстрація прав на нерухоме майно, внесеного до статутного капіталу товариства, здійснюється на підставі передавального акту та акту оцінки майна залізничного транспорту, внесеного до статутного капіталу товариства. Передавальний акт та/або акт оцінки майна залізничного транспорту є документами, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на майно, внесене до статутного капіталу товариства.

Матеріалами справи підтверджено, що на підставі Зведеного переліку майна державного підприємства "Придніпровська залізниця", що вноситься до статутного капіталу ПАТ "Українська залізниця", затвердженого Міністром інфраструктури України 18.08.2015, майно , було включено до статутного капіталу ПАТ "Українська залізниця" (а.с. 176-178)

Згідно Зведеного передавального акту від 06.08.2015р., який затверджений 18.08.2015р. Міністром інфраструктури України, орендоване майно за договорами оренди передане Державним підприємством "Придніпровська залізниця" до статутного капіталу ПАТ "Укрзалізниця" (а.с. 182-190 т.1).

Відповідно до Положення про регіональну філію "Придніпровська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця", затвердженого рішенням правління ПАТ "Укрзалізниця" від 16.11.2015 (протокол № 5), відокремленим підрозділом товариства є регіональна філія "Придніпровська залізниця", до якої в процесі реорганізації перейшли всі майнові права та обов'язки державного підприємства "Придніпровська залізниця".

Положення статті 329 Цивільного кодексу України встановлюють, що юридична особа публічного права набуває право власності на майно, передане їй у власність, та на майно, набуте нею у власність на підставах, не заборонених законом.

Відповідно до статті 85 Господарського кодексу України, статті 115 Цивільного кодексу України, господарське товариство є власником, зокрема, майна, переданого йому у власність засновниками і учасниками як внески, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу.

Згідно зі статтею 15 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі зміни власника майна, переданого в оренду, до нового власника переходять права і обов'язки за договором оренди.

Отже, як вірно встановлено місцевим господарським судом, у зв'язку зі створенням Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" від 23.02.2014 №4442-VI, постанови Кабінету Міністрів України "Про утворення публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" від 25.06.2014 № 200, статей 115, 329 Цивільного кодексу України, статті 85 Господарського кодексу України та статті 15 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" в зв'язку з переходом права власності на майно, яке є об'єктом оренди за вказаним Договором, з 21.10.2015р. (моменту державної реєстрації ПАТ "Укрзалізниця") відбулася заміна сторони (Орендодавця) у зобов'язанні, а тому усі права та обов'язки орендодавця за спірним Договором перейшли до позивача.

Заперечення третьої особи (Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області) щодо того, що орендоване майно залишилось у державній власності, оскільки на даний час не затверджено Кабінетом Міністрів України порядок передачі вказаного майна, передбачений ч. 4 статті 10 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", відхиляються судом апеляційної інстанції, як такі що не відповідають наведеним вище положенням частини 3 статті 4 та частини 2 статті 5 означеного Закону, за яких спірне майно набувається у власність ПАТ "Укрзалізниця" за фактом його внесення до статутного капіталу цього товариства на підставі відповідного передавального акту з подальшим переоформленням правовстановлюючих документів протягом двох років з дня державної реєстрації товариства.

Враховуючи на момент переходу до позивача прав орендодавця за вказаним Договором оренди, колегія суддів вважає, що вчинені після цього моменту часу дії третьої особи (Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області), спрямовані на визначення строку дії Договору оренди, припинення строку його дії та повернення орендованого майна за актом приймання-передачі, - не породжують для позивача та відповідача таких зобов'язань.

Щодо вимог третьої особи до відповідача про сплату орендної плати, які мали місце у спірному періоді та їх задоволення відповідачем, то суд апеляційної інстанції виходить з таких мотивів.

Відповідно до частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок:

1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги);

2) правонаступництва;

3) виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем);

4) виконання обов'язку боржника третьою особою.

Кредитор у зобов'язання може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Стаття 517 Цивільного кодексу України визначає, що первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Відповідач зазначає, що оскільки його не було письмово повідомлено про зміну сторони у зобов'язанні, в силу приписів статті 516 Цивільного кодексу України, виконання ним свого обов'язку первісному кредитору є належним виконанням.

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Однак, як свідчать матеріали справи, до моменту укладення Додаткового договору від 05.02.2016р. до Договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 12/02-3377-ОД від 23.04.2009р орендаря (відповідача) не було повідомлено в однозначній формі про те, що усі права та обов'язки орендодавця за спірним Договором перейшли до позивача.

Так невизначеність моменту, з якого права орендодавця, зокрема і за спірним договором, перейшли до ПАТ "Укрзалізниця", підтверджується листуванням між позивачем та третьою особою (а.с. 65-69).

Наведені вище матеріали справи свідчать про неузгодженість між сторонами спору щодо моменту, з якого права орендодавця, зокрема, і за спірним договором, перейшли до позивача, та що відповідачу так і не було надано спільної відповіді від первісного та нового орендодавця щодо порядку сплати орендної плати за період з грудня 2015 року по лютий 2016 року.

За вказаних вище обставин колегія суддів відхиляє доводи апеляційної позивача про те, що створення ПАТ "Укрзалізниці" само по собі є загально відомим фактом, з настанням якого відповідач мав виконувати свої права та обов'язки за договором на користь нового орендодавця - ПАТ "Укрзалізниця".

З урахуванням встановлених обставин, колегія суддів вважає встановленим, що в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення відповідача (орендаря) про зміну орендодавця за договором, а також докази надання відповідачу доказів переходу до нового кредитора - ПАТ "Укрзалізниця" в особі своєї Регіональної філії "Придніпровська залізниця" прав у зобов'язанні (отримання орендної плати за договором) до 05.02.2016р., тобто до моменту укладення Додаткового договору від 05.02.2016р. до Договору оренди 12/02-3377-ОД від 23.04.2009р.

Щодо доводів апеляційної скарги позивача про те, що за умовами пункту 11 Додаткового договору від 05.02.2016р. до Договору оренди №12/02-3600-ОД від 11.09.2009р. визначено,що сторони домовились, що умови цього додаткового договору поширюються на взаємні відносини сторін, які виникли з 01.12.2015р. і це відповідає положенням частини 3 статті 631 Цивільного кодексу України, то колегія суддів зауважує, що за частиною 1 статті 626 та частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, змін або припинення цивільних прав та обов'язків, а зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а тому розповсюджуючи 05.02.2016р. дію договору на правовідносини сторін з 01.12.2015р., сторони дійсно встановлюють для себе певні права та обов'язки за цим договором, які підлягають ними виконанню, за винятком тих зобов'язань, які вже є припиненими їх належним виконанням.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Стаття 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначає перелік істотних умов договору оренди, до яких серед інших віднесено орендна плата з урахуванням її індексації та виконання зобов'язань.

Положення статті 18 та 18-1 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначають, що орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі, а також й інші основні обов'язки орендаря, зокрема використовувати об'єкт оренди за цільовим призначенням відповідно до профілю виробничої діяльності підприємства, майно якого передано в оренду; використовувати та зберігати орендоване майно відповідно до умов договору, запобігати його пошкодженню, псуванню; проводити ремонт майна тощо.

Крім того, колегія суддів враховує, що за частиною 2 статті 2 та частиною 1 статті 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", здійснюючи державну політику у сфері оренди Фонд державного майна України та його регіональні відділення та виступаючи орендодавцями державного майна не отримують від орендарів орендної плати на свою користь, оскільки зарахування такої плати відбувається до державного бюджету.

Отже, як випливає зі змісту зобов'язань, які встановлені у пункті 3.6. Договору оренди, з моменту переходу до позивача прав сторони орендодавця за цим договором, позивач отримав право вимагати від відповідача виконання цього договору саме на таких умовах: 70% орендної плати - до державного бюджету та 30% - на користь балансоутримувача, і саме ці умови Договору діяли до моменту укладення Додаткового договору від 05.02.2016р.

У зв'язку з вказаними обставинами, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача орендної плати за період з грудня 2015 року по лютий 2016 року (70%).

Разом із цим, матеріалами справи підтверджується, що зобов'язання щодо сплати орендної плати у визначені Додатковим договором терміни, відповідачем, за період з 05.02.2016р. по 29.02.2016р. не виконані, орендна плата у повному обсязі внесена не була.

Так, матеріалами справи підтверджується, що відповідачем за вказаний період орендна плата була сплачена лише частково - в сумі 2004,65 грн.

Так, відповідно до рахунку фактури № 123 від 11.03.2016р. призначенням платежу виставлено оренда нерухомого майна за лютий 2016 року 100 % всього до сплати 12 140,52 грн (т.1 а.с. 87)

Відповідач частково сплатив вищевказану суму у розмірі 7 135,87 грн.

Відповідно до квитанції від 28.03.3016р. ОСОБА_5 сплатив 5 135,87 грн. з призначенням платежу «оренда рах. № 123 від 11.03.2016р.» (т.1 а.с. 88)

Відповідно до квитанції від 27.07.2016р. ОСОБА_5 сплатив 1 000,00 грн з призначенням платежу «оплата за товари/ послуги за Договором 12/02 - 3377 ОД» (т.1 а.с. 103)

Відповідно до квитанції від 10.08.2016р. ОСОБА_5 сплатив 500,00 грн з призначенням платежу «оплата за товари/ послуги за Договором 12/02 - 3377 ОД» (т.1 а.с. 103)

Відповідно до квитанції від 23.08.2016р. ОСОБА_5 сплатив 500,00 грн з призначенням платежу «оплата за товари/ послуги за Договором 12/02 - 3377 ОД» (т.1 а.с. 106)

Відповідно до Довідки по справі № 904/12/301/16 дана сума зарахована в рахунок погашення заборгованості по рахунку № 123 від 11.03.2016р. Таким чином на момент звіряння розрахунків 31.08.2016р. сума по рахунку № 123 від 11.03.2016р. була сплачена частково і залишок боргу по даному рахунку становив 5004,65 грн (12 140,52 грн - 7 135,87грн) (т. 2 а.с.50-51).

Крім цього, відповідно до квитанції від 25.10.2016р. ОСОБА_5 сплатив 1 000,00 грн з призначенням платежу «оплата за товари/ послуги за Договором 12/02 - 3377 ОД» (т.1 а.с. 112)

Відповідно до квитанції від 25.11.2016р. ОСОБА_5 сплатив 1 000,00 грн з призначенням платежу «оплата за товари/ послуги за Договором 12/02 - 3377 ОД» (т.1 а.с. 115)

Відповідно до квитанції від 20.12.2016р. ОСОБА_5 сплатив 1 000,00 грн з призначенням платежу «оплата за товари/ послуги за Договором 12/02 - 3377 ОД» (т.1 а.с. 118)

З урахуванням уточнених розрахунків, виконаних на вимогу колегії суддів, сума боргу, які містяться у довідці справі № 904/12/301/16 вищезазначені суми були зараховані в рахунок погашення заборгованості по рахунку № 123 від 11.03.2016р і загальна сума заборгованості за даними позивача по рахунку № 123 від 11.03.2016р. становить 2004,65 грн.

Відтак матеріалами справи підтверджується, що всупереч умовам Договору оренди, а також порушуючи норми діючого законодавства, відповідач свої зобов'язання у повному обсязі не виконав, орендну плату за період з 05.02.2016р. по 29.02.2016р. у встановлений договором строк не оплатив, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 2004,65 грн.

Доказів сплати орендної плати в період з 05.02.2016р. по 29.02.2016р. відповідач не надав, доводи позивача щодо наявності боргу в сумі 2004,65 грн. в цій частині спірного періоду шляхом надання належних доказів - не спростував.

Тому колегія суддів вважає, що висновки місцевого господарського суду в частині відмови в задоволені заявлених до стягнення 2004,65 грн. основного боргу є помилковими і підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення цієї частини позовних вимог.

У пункті 3.8. Договору сторони домовились, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6. співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

За прострочення виконання зобов'язання позивач на підставі пункту 3.8. Договору нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню за період прострочення з 10.04.2016р. по 31.08.2016р. в сумі 973,93 грн.

Перевіривши розрахунки позивача, колегія суддів доходить висновку, що він підлягає коригуванню, оскільки при здійсненні додаткових нарахувань позивачем було невірно визначено суму заборгованості (основного боргу), то й розрахунок пені є необґрунтованим, тобто таким, що не відповідає фактичним обставина справи.

Так, враховуючи визначений судом період прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання, застосувавши межі періоду, що враховують часткову сплату заборгованості, здійснену відповідачем відповідно до квитанції від 27.07.2016р., якою ОСОБА_5 сплатив 1 000,00 грн. (т.1 а.с. 103); квитанції від 10.08..2016р., якою ОСОБА_5 сплатив 500,00 грн (т.1 а.с. 103); квитанції від 23.08..2016р., якою ОСОБА_5 сплатив 500,00 грн (т.1 а.с. 106), колегія суддів встановила, що пеня за період з 10.04.2016р. по 31.08.2016р. у зв'язку з простроченням сплати на користь позивача орендної плати в сумі 2004,65 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів з урахуванням норм статей 549 - 552, 611, 625 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 230 та ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, статей 1 і 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" вважає, що вимоги позивача в частині стягнення пені за порушенням відповідачем свого грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань, підлягають частковому задоволенню в сумі 913, 22 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача суми 700, 47 грн. штрафу у розмірі 10% заборгованості, то колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що оскільки в процесі розгляду даної справи судом було встановлено наявність заборгованості лише за період з 05.02.2016р. по 29.02.2016р. (менше одного місяця), застосування відповідальності, передбаченої пунктом 3.9. Договору оренди - є неправомірним, тому у задоволенні вимог щодо стягнення штрафу в сумі 700, 47 грн слід відмовити.

Решта доводів апеляційної скарги позивача не спростовує зазначених висновків.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 104 Господарського процесуального кодексу України, невідповідність висновків місцевого господарського суду обставинам справи є підставою для скасування рішення місцевого господарського суду.

Оскільки, переглядаючи справи, колегією суду встановлено помилковість висновків місцевого господарського суду в частині встановлення обставин справи щодо оплати оренди за період з 05.02.2016р. по 29.02.2016р. рішення суду підлягає частковому скасуванню в частині стягнення суми основного боргу і пені, нарахованої на несвоєчасно сплачену суму з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог, а апеляційна скарга в цій частині, відповідно, підлягає частковому задоволенню.

В іншій частині рішення підлягає залишенню без змін.

Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, розподіл судових витрат у відповідності до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України підлягає коригуванню пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.03.2017р. у справі № 904/12301/16 - задовольнити частково.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.03.2017р. у справі № 904/12301/16 - скасувати частково.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 (АДРЕСА_1; Ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (пр. Карла Маркса, 108, м. Дніпропетровськ, 49602; , МФО банку 305482) суму основного боргу в розмірі - 2004,65 грн. (дві тисячі чотири гривні шістдесят п'ять копійок), пеню в розмірі подвійної ставки НБУ в сумі - 913, 22 грн. (дев'ятсот тринадцять гривень двадцять дві копійки).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 (АДРЕСА_1; Ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (пр. Карла Маркса, 108, м. Дніпропетровськ, 49602; , МФО банку 305482) витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1 378, 00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень нуль копійок); витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1 515, 80 грн. (одна тисяча п'ятсот п'ятнадцять гривень вісімдесят копійок).

Видачу наказів доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дати її прийняття.

Повний текст постанови складено 03.10.2017р.

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя О.Г.Іванов

Суддя І.О.Вечірко