КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2017 р. Справа№ 910/30631/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Жук Г.А.

Мальченко А.О.

секретар Драчук Р.А.

за участю представників:

від позивача Цуцол О.Г. - дов. № Др-11-0117 від 11.01.2017

від відповідача не з'явились

розглядаючи у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по

газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 19.07.2017 (суддя Чебикіна С.О.)

у справі № 910/30631/15

за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та

газифікації «Запоріжгаз» (далі - ПАТ «Запоріжгаз»)

до Публічного акціонерного товариства «Національна

акціонерна компанія «Нафтогаз України»

(далі - ПАТ «НАК «Нафтогаз України»)

про внесення змін до договору

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.07.2017 у справі № 910/30631/15 в позові відмовлено.

Не погоджуючись із згаданим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, просив скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що оскаржуване рішення прийнято за неповного дослідження обставин, що мають значення для справи, внаслідок чого висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. За твердженнями апелянта, виконання договору на діючих умовах порушить співвідношення майнових інтересів і позбавить позивача того, на що він розраховував при укладенні договору. Зменшення цінності отриманого позивачем за договором обумовлена прийняттям органами державної влади обов'язкових для позивача актів, що безпосередньо впливають на виконання умов договору та призвели до виникнення невиправданих витрат виробництва, зниження обґрунтованого прибутку, достатнього для забезпечення нормальної виробничо-господарської діяльності, що підтверджується даними фінансового стану позивача. Як стверджує апелянт, оскільки до тарифу, за рахунок якого компенсується вартість природного газу, закладені суми ВТВ та ВТР, які значно менші від розрахованих відповідно до Методик, у позивача виник дефіцит коштів для розрахунку з відповідачем за природний газ для потреб ВТВ та ВТР. Крім цього, апелянт звертає увагу на те, що при поданні позову позивач просив продовжити строки розрахунку за договором до 31.12.2017 не у зв'язку з тими самими обставинами, які існували на момент укладення додаткової угоди № 11 від 22.12.2014 і не на тих же умовах тощо.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями справу № 910/30631/15 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Дикунської С.Я., суддів: Жук Г.А., Алданової С.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.08.2017 апеляційну скаргу ПАТ «Запоріжгаз» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2017 у справі № 910/30631/15 прийнято до провадження та розгляд справи призначено на 05.09.2017.

В зв'язку з перебуванням судді Алданової С.О. у відпустці, 05.09.2017 системою автоматизованого розподілу проведено заміну згаданого судді й згідно протоколу автоматичної зміни складу суду визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Жук Г.А., Мальченко А.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.09.2017 апеляційну скаргу ПАТ «Запоріжгаз» у справі № 910/30631/15 прийнято до провадження у визначеному складі суду.

В судовому засіданні апеляційної інстанції 05.09.2017 на підставі ст. 77 ГПК України оголошено перерву на 26.09.2017.

В судове засідання апеляційної інстанції з'явився представник позивача, представник відповідача не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки апеляційний суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслав. Присутній в судовому засіданні представник позивача не заперечував проти розгляду справи за відсутності представника відповідача.

Відповідно до абз. 3 п.3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2 цієї ж постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011).

Оскільки явка в судове засідання представника відповідача обов'язковою не визнавалась, неявка його представника не перешкоджає розгляду скарги по суті, апеляційний суд вважав за необхідне апеляційну справу розглянути за відсутності цього представника за наявними у справі матеріалами.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити за наведених в ній підстав, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про задоволення позову повністю.

На підставі ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

Так, в грудні 2015 ПАТ «Запоріжгаз» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до ПАТ «НАК» «Нафтогаз України» про внесення змін до договору № 13-215-ВТВ від 04.01.2013 та викладення в новій редакції пункту 6.1 статті 6 «Порядок та умови проведення розрахунків» та статті 11 «Строк дії договору». В обґрунтування своїх вимог зазначило, що Міністерство енергетики та вугільної промисловості України необґрунтовано значно обмежило обсяг виробничо-технологічних витрат та нормованих витрат (далі - ВТВ та ВТР) природного газу для позивача всупереч положенням встановлених методик. Виконання договору на діючих умовах порушить співвідношення майнових інтересів і позбавить позивача того, на що він розраховував при укладенні договору. На переконання позивача, зменшення цінності отриманого ним за договором обумовлена прийняттям органами державної влади обов'язкових для позивача актів, які безпосередньо впливають на виконання умов договору та призводять, за даними фінансового стану позивача, до виникнення невиправданих витрат виробництва, зниження обґрунтованого прибутку, достатнього для забезпечення нормальної виробничо-господарської діяльності. Як наслідок, у позивача виник дефіцит коштів для розрахунку з відповідачем за природний газ для потреб ВТВ та ВТР, оскільки до тарифу, за рахунок якого компенсується вартість природного газу, закладені суми ВТВ та ВТР, які значно менші від розрахованих відповідно до Методик. У разі невнесення змін до договору в частині строків остаточних розрахунків, позивач з об'єктивних причин не зможе вчасно виконати умови договору щодо проведення остаточних розрахунків та нестиме відповідальність за умовами договору.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.02.2016 у справі № 910/30631/15, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.05.2016, позовні вимоги Публічного ПАТ «Запоріжгаз» задоволено.

Внесено зміни до договору № 13-215-ВТВ від 04.01.2013, укладеного між ПАТ «Запоріжгаз» та ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та викладено в новій редакції:

Пункт 6.1 статті 6 «Порядок та умови проведення розрахунків», а саме:

«Оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати планових обсягів газу протягом місяця поставки з урахуванням положень п. 6.2. договору.

Остаточний розрахунок за фактично використаний природний газ за цим договором здійснюється покупцем після отримання повних розрахунків за послуги з транспортування природного газу газорозподільними мережами, наданими продавцю в попередньому місяці, відповідно до договорів на розподіл природного газу, укладеними між продавцем і покупцем.

У разі, якщо до 20 числа місяця, наступного за місяцем поставки природного газу за цим договором продавець повністю розрахувався за послуги з транспортування природного газу газорозподільними мережами, наданими продавцю в попередньому місяці, остаточний розрахунок за використаний природний газ здійснюється покупцем на підставі акту приймання-передачі до 20 числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

У будь якому випадку остаточний розрахунок за фактично використаний природний газ за цим договором здійснюється покупцем не пізніше 01.03.2017 року.

Дата остаточного розрахунку переглядається за ініціативою однієї із сторін у разі істотної зміни обставин, зокрема:

- зміни тарифу на транспортування природного газу;

- підвищення цін на природний газ;

- прийняття або неприйняття органами державної влади наказів, розпоряджень, постанов тощо, які прямо чи опосередковано стосуються взаємовідносин сторін.

Сторона, яка отримала пропозицію про заміну строків остаточних розрахунків за договором, зобов'язана у двадцятиденний строк розглянути її та надати відповідь на таку пропозицію.

У разі наявності розбіжностей з даними пропозиціями, сторона, яка не згодна з пропозиціями, передає питання врегулювання розбіжностей до суду у двадцятиденний строк.

Якщо сторона, яка одержала пропозицію, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності чи не надасть відповіді на пропозиції, то пропозиції другої сторони щодо зміни строків розрахунків вважаються прийнятими.»;

Статтю 11 «Строк дії договору», а саме:

«Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01 січня 2013 року, і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків за газ - до 01.03.2017 року.»

Стягнуто з ПАТ «НАК «Нафтогаз України» на користь ПАТ «Запоріжгаз» судовий збір у розмірі 1 218, 00 грн.

Постановою Вищого господарського суду України від 17.08.2016 постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.05.2016 та рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2016 у справі № 910/30631/15 скасовано. Справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва в іншому складі суду.

Скасовуючи рішення та постанову попередніх судових інстанцій, Вищий господарський суд встановив, що сторони як суб'єкти ринку природного газу на час укладання договору були обізнані про державне управління і регулювання у сфері функціонування ринку природного газу, у тому числі щодо встановлення обсягів ВТВ та ВТР та тарифів. Обставини, на які посилається позивач як на підставу позову, вже були враховані сторонами і за їхньою згодою додатковою угодою від 22 грудня 2014 № 11 змінено умови договору, що відповідає вимогам частини 1 статті 651 ЦК України, а отже до предмету доказування належить встановлення фактів не можливості повторної зміни умов договору на таких умовах, а також застосування в контексті позовних вимог правового механізму, погодженого сторонами п. 5.3 договору. Господарськими судами не надана правова оцінка факту усунення причини, яка зумовила зміну обставин - скасування у судовому порядку додатку до наказу від 2 березня 2015 № 122 Міністерства енергетики та вугільної промисловості України (постанова Окружного адміністративного суду від 25 вересня 2015 у справі № 826/15132/15).

Відповідно до ч.1 ст. 111-12 ГПК України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Під час нового розгляду справи позивачем подано заяву про зміну предмету позову, в якій останній просив суд змінити позовні вимоги в частині продовження остаточного терміну розрахунку з 01.03.2017 на 31.12.2017, тобто внести зміни до договору № 13-215-ВТВ, укладеного між позивачем та відповідачем в зв'язку з істотною зміною обставин та викласти договір в новій редакції, а саме:

Пункт 6.1 статті 6 «Порядок та умови проведення розрахунків», а саме:

«Оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% оплати планових обсягів газу протягом місяця поставки з урахуванням положень п. 6.2. Договору.

Остаточний розрахунок за фактично використаний природний газ за цим договором здійснюється Покупцем після отримання повних розрахунків за послуги з транспортування природного газу газорозподільними мережами, наданими Продавцю в попередньому місяці, відповідно до договорів на розподіл природного газу, укладеними між Продавцем і Покупцем.

У разі, якщо до 20 числа місяця, наступного за місяцем поставки природного газу за цим договором Продавець повністю розрахувався за послуги з транспортування природного газу газорозподільними мережами, наданими Продавцю в попередньому місяці, остаточний розрахунок за використаний природний газ здійснюється Покупцем на підставі акту приймання передачі до 20 числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

У будь якому випадку остаточний розрахунок за фактично використаний природний газ за цим договором здійснюється Покупцем не пізніше 31 грудня 2017 року.

Дата остаточного розрахунку переглядається за ініціативою однієї із Сторін у разі істотної зміни обставин, зокрема:

- зміни тарифу на транспортування природного газу;

- підвищення цін на природний газ;

- прийняття або неприйняття органами державної влади наказів, розпоряджень, постанов тощо, які прямо чи опосередковано стосуються взаємовідносин Сторін.

Сторона, яка отримала пропозицію про зміну строків остаточних розрахунків за Договором, зобов'язана у двадцятиденний строк розглянути її та надати відповідь на таку пропозицію.

У разі наявності розбіжностей з наданими пропозиціями, Сторона, яка не згодна з пропозиціями, передає питання врегулювання розбіжностей до суду в двадцятиденний строк.

Якщо Сторона, яка одержала пропозицію, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності чи не надасть відповіді на пропозиції, то пропозиції другої сторони щодо зміни строків розрахунків вважаються прийнятими»;

Статтю 11 «Строк дії Договору», а саме:

«Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками Сторін, поширює дію на відносини, що фактично склались між Сторонами з 01 січня 2013 року, і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2015, а в частині проведення розрахунків за газ - до 31 грудня 2017». Вказана заява прийнята судом до розгляду.

Як встановлено матеріалами справи, 04.01.2013 між ПАТ «НАК

«Нафтогаз України» (відповідачем, продавцем за договором) та ПАТ «Запоріжгаз» (позивачем, покупцем за договором) укладено договір № 13-215-ВТВ на купівлю-продаж природного газу (далі - Договір), до якого сторонами неодноразово вносились зміни шляхом підписання додаткових угод.

Відповідно до п. 1.1 Договору (в редакції додаткової угоди № 11) продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2013-2015 роках природний газ (далі - газ), а покупець зобов'язується прийняти та оплатити газ на умовах Договору.

Положеннями п. 2.1 Договору (в редакції додаткової угоди № 12) сторони погодили, що продавець передає покупцеві в період з 01.01.2013 по 31.12.2015 газ в обсязі до 106 836, 802 тис. куб. м., в тому числі: в 2013 році - 18 907, 577 тис. куб. м.; в 2014 році - 33 280, 225 тис. куб. м.; в 2015 році - 54 649, 00 тис. куб. м.

За умовами п. 4.1 Договору (в редакції додаткової угоди № 4) кількість газу, яка передається покупцеві, визначається згідно «Методики визначення питомих виробничо-технологічних втрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами», затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України № 264 від 30.05.2003, «Методики визначення питомих втрат природного газу при його вимірюваннях побутовими лічильниками в разі не приведення об'єму газу до стандартних умов», затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України № 595 від 21.10.2003 та «Положення про порядок визначення граничних обсягів виробничо-технологічних витрат і нормованих втрат природного газу, що виникають у газорозподільних мережах», затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики України від 26.10.2004 № 668.

Ціна (граничний рівень ціни) на газ установлюється НКРЕ (п. 5.1 Договору).

Сторони погодили на підставі п. 5.2 Договору (в редакції додаткової угоди № 17), що до сплати ціна за 1 000 куб. м. газу становить 6 600, 00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом, крім цього: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2%; податок на додану вартість за ставкою - 20%. До ціни газу додається тариф на транспортування газу магістральними трубопроводами - 331, 90 грн., крім цього ПДВ - 20 %. До сплати ціна за 1 000 куб. м. газу - 7 063, 90 грн., крім цього ПДВ - 20 % - 1 412, 78 грн., всього з ПДВ - 8 476, 68 грн.

Відповідно до п. 5.3 Договору у разі зміни НКРЕ ціни на газ та/або тарифу на транспортування газу магістральними трубопроводами сторони вносять зміни до п. 5.2 Договору з дати набрання законності встановленої НКРЕ ціни/тарифу.

Оплата за газ згідно п. 6.1 Договору (в редакції додаткової угоди №11) здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати планових обсягів газу протягом місяця поставки з урахуванням положень п. 6.2 Договору. Остаточний розрахунок за фактично використаний природний газ за цим договором здійснюється покупцем після отримання повних розрахунків за послуги з транспортування природного газу газорозподільними мережами, наданими продавцю в попередньому місяці, відповідно до договорів на розподіл природного газу, укладеними між продавцем і покупцем. У разі, якщо до 20 числа місяця, наступного за місяцем поставки природного газу за цим договором продавець повністю розрахувався за послуги з транспортування природного газу газорозподільними мережами, наданими продавцю в попередньому місяці, остаточний розрахунок за використаний природний газ здійснюється покупцем на підставі акту приймання передачі до 20 числа місяця наступного за місяцем поставки газу. У будь-якому випадку остаточний розрахунок за фактично використаний природний газ за цим договором здійснюється покупцем не пізніше 20 числа місяця наступного за місяцем закінчення строку дії договору в частині поставки газу.

Додатковою угодою №11 від 22.12.2014 викладено статтю 11 «Строк дії договору» в наступній редакції: «Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, поширює дію на правовідносини, що фактично склалися між сторонами з 01.01.2013, і діє в частині реалізації газу до 31.12.2015, а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного здійснення».

Договір №13-215-ВТВ на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013 між сторонами спору укладено відповідно до типової форми договору на купівлю-продаж природного газу (між власниками та постачальниками природного газу), яку затверджено постановою НКРЕ №849 від 05.07.2012.

Як встановлено матеріалами справи, ПАТ «Запоріжгаз» є суб'єктом природної монополії, ним, зокрема здійснюється діяльність з розподілення газоподібного палива та торгівля газом через місцеві (локальні) трубопроводи.

Встановлення тарифів на розподіл природного газу належить до повноважень Національної комісії, яка здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП, колишня НКРЕ) на підставі п. 7. ч. 3 ст. 4 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу" (втратив чинність 01.10.2015) та ч.ч. 3, 6 ст. 4 Закону України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015.

Відповідно до наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 23 листопада 2011 № 737 «Про визначення розмірів нормативних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільних мережах» (далі - наказ № 737) газорозподільні підприємства самостійно, згідно з методиками зазначеними у пункті 1 наказу, розраховують річні обсяги нормативних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу на календарний рік, та не пізніше 2 місяців до початку року подають їх на затвердження до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України. Пунктом 1.3 цього наказу визначено, що на підставі даних, отриманих від газорозподільних підприємств щодо розрахованих річних обсягів нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу, Міністерство енергетики та вугільної промисловості України впродовж місяця затверджує щодо кожного газорозподільного підприємства розміри нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільних мережах на наступний календарний рік.

На виконання наказу № 737 ПАТ «Запоріжгаз» 14.10.2014 надіслало Міністерству енергетики та вугільної промисловості України на затвердження розраховані відповідно до Методик обсяги ВТВ та ВТР на 2015 в розмірі 54 649 тис. м3 природного газу.

Наказом від 02.03.2015 № 122 Міністерство енергетики та вугільної промисловості України затвердило для ПАТ «Запоріжгаз» обсяг природного газу на ВТВ та ВТР на 2015 в розмірі 22 051 тис. м3.

Національна комісія, яка здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП), врахувавши затверджені Міністерством енергетики та вугільної промисловості України обсяги природного газу на ВТВ та ВТР, ухвалила постанову від 03.03.2015 № 511, якою затверджено тариф на транспортування природного газу для ПАТ «Запоріжгаз» в розмірі 315 грн. 50 коп. за 1 000 м3 (без урахування податку на додану вартість).

Наведене зумовило звернення позивача до Торгово-промислової палати України, якою зроблено Висновок від 04.08.2015 про істотну зміну обставин, відповідно до якого істотна зміна обставин виникла з 01.01.2015, тобто з моменту набрання чинності затверджених обсягів ВТВ та ВТР на 2015 за наявності затвердженого тарифу на транспортування природного газу, який встановлено без урахування розмірів нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат, а також з порушенням методик їх розрахунку.

Листом від 10.08.2015 позивач звернувся до відповідача з пропозицією про внесення змін до Договору в зв'язку з істотною зміною обставин, до якого було додано проект додаткової угоди від 05.08.2015 № 18 про внесення змін до п. 6.1 ст. 6 та ст. 11 Договору, однак відповіді на нього відповідач не надав, додаткової угоди не підписав.

Разом з тим, як встановлено матеріалами справи, постановою Окружного адміністративного суду від 25.09.2015 у справі №826/15132/15, яка на даний час набрала законної сили, додаток до наказу від 02.03.2015 №122 Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, на який позивач посилався як на факт усунення причини, яка зумовила зміну обставин було скасовано.

Листом від 10.05.2017 № Zp-CK-8123-0517 позивач знову надіслав відповідачу проект додаткової угоди № 21 від 04.01.2013 до Договору щодо пропозиції змінити умови в частині продовження строку остаточного розрахунку за Договором, однак листом від 01.06.2017 № 26-4487/1.8-17 відповідач повернув зазначені проекти додаткових угод без підписання.

З огляду на не підписання ПАТ «НАК «Нафтогаз України» згаданих додаткових угод, позивач на підставі ч. ч. 1, 2 ст. 652 ЦК України звернувся до суду з даним позовом про внесення змін до Договору та викладення в новій редакції п. 6.1 ст. 6 «Порядок та умови проведення розрахунків» та ст.11 «Строк дії договору» (з урахуванням заяви про зміну предмету позову, яка прийнята судом до розгляду).

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).

Договором на підставі ст. 626 ЦК України є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет, умови, які визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Зміст господарського договору згідно ст. 180 ГК України становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

За приписами ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється всього того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Під зміною господарського договору слід розуміти зміну зобов'язань, які сторони прийняли на себе за договором, відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

Порядок зміни господарського договору врегульовано ст.188 ГК України, зокрема, відповідно до частини 4 цієї статті у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений двадцятиденний строк після одержання пропозиції про зміну (розірвання) договору, з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Положеннями ст.652 ЦК України врегульовано зміну або розірвання договору у зв'язку з істотною зміною обставин. За приписами даної норми зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, договір може бути змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

- в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

- зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

- виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

- із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Зміна договору в зв'язку з істотною зміною обставин допускається судом у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом (ч.ч. 2, 4 ст. 652 ЦК України).

Зі змісту вказаної норми вбачається, що укладаючи договір сторони розраховують на його належне виконання і досягнення поставлених ним цілей. Проте, в ході виконання договору можуть виявлятися обставини, які не могли бути враховані сторонами при укладенні договору, але істотно впливають на інтереси однієї чи обох сторін

При укладенні договору та визначенні його умов сторони повинні розумно оцінювати ті обставини, при яких він буде виконуватися.

Інтереси сторін можуть порушуватися будь-якою зміною обставин, що виникають в ході виконання договору, проте, лише істотна зміна обставин визнається підставою для вимоги про зміну чи розірвання договору. Зміна обставин вважається істотною, тільки якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Таким чином, закон пов'язує можливість внесення змін до договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України умов при істотній зміні обставин.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду України від 21.02.2011 у справі № 3-10гс11 та від 19.02.2014 у справі № 6-146цс13.

Матеріалами справи встановлено, що сторони як суб'єкти ринку природного газу на час укладання договору були обізнані про державне управління і регулювання у сфері функціонування ринку природного газу, в тому числі щодо встановлення обсягів ВТВ та ВТР та тарифів (п. 5.3 Договору), а обставини, на які посилається позивач як на підставу позову, вже були враховані сторонами і за їхньою згодою додатковою угодою від 22 грудня 2014 № 11 змінено умови Договору, що відповідає вимогам частини 1 статті 651 ЦК України. Відповідно доводи позивача (апелянта) в цій частині як безпідставні та необґрунтовані не заслуговують на увагу.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що позивачем не доведено нових фактів істотних змін обставин, достатніх для повторної зміни умов Договору в контексті правового механізму, погодженого сторонами п. 5.3 Договору та не доведено наявності одночасного настання всіх чотирьох необхідних умов, передбачених ст. 652 ЦК України.

Крім цього, ПАТ «Запоріжгаз» є самостійним суб'єктом господарювання, який здійснює свою господарську діяльність на власний розсуд та ризик з урахуванням принципів підприємницької діяльності, зміна ж умов існуючого Договору щодо строків розрахунків є порушенням прав та інтересів відповідача.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені положення чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для внесення змін до Договору, відтак в задоволенні позову слід відмовити.

Інші доводи апелянта (позивача) з приводу неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті скарги, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2017 у справі № 910/30631/15 - без змін.

Матеріали справи № 910/30631/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді Г.А. Жук

А.О. Мальченко