КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"25" вересня 2017 р. Справа №910/17673/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Калатай Н.Ф.

суддів: Зеленіна В.О.

Жук Г.А.

при секретарі Матюхіні І.В.

За участю представників:

від позивача: Дацько Я. О. - представник за довіреністю № 1387-07/08 від 15.06.2017

від відповідача: не з'явились

від третьої особи: Корольова Н.В. - представник за довіреністю № 064-9498 від 14.09.2017

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій» виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації)

на рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2017

у справі № 910/17673/16 (суддя Сташків Р.Б.)

за позовом Державної екологічної інспекції у м. Києві

до Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій» виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації)

третя особа Департамент міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про стягнення 78 362,46 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про стягнення збитків, заподіяних навколишньому природному середовищу внаслідок наднормативних викидів в атмосферне повітря без відповідного дозволу, в сумі 78 362,46 грн.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Так, рішенням Господарського суду міста Києва від 08.12.2016, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.02.2017, у справі № 910/17673/16 у задоволенні позову відмовлено.

Приймаючи вказані судові рішення, суди виходили з того, що відповідач завчасно подав Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) документи, необхідні для отримання відповідного дозволу, проте в установлений пунктом 8 Порядку проведення та оплати робіт, пов'язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян - підприємців, які отримали такі дозволи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2002 № 302, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, 30-денний строк його не отримав, а отже, відсутня вина особи у завданні збитків, та взяли до уваги можливі негативні наслідки зупинки роботи підприємства.

Постановою Вищого господарського суду України від 17.05.2017 рішення Господарського суду міста Києва від 08.12.2016 та постанова Київського апеляційного господарського суду від 28.02.2017 у справі № 910/17673/16 скасовані, справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Скасовуючи судові рішення у цій справі, суд касаційної інстанції виходив з того, що:

- ст. 7 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» встановлений порядок видачі (переоформлення, видачі дублікатів, анулювання) регіональними та місцевими дозвільними органами документів дозвільного характеру, відповідно до якого суб'єкт господарювання або уповноважена ним особа подає державному адміністратору, який здійснює прийом суб'єктів господарювання в дозвільному центрі, заяву, форма якої затверджується Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері економічного розвитку, та за погодженням з дозвільними органами. До заяви додаються документи, необхідні для видачі документа дозвільного характеру, передбачені законодавством;

- в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази подання позивачем такої заяви третій особі. Сам лише факт подання відповідачем «Звіту по інвентаризації викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря» не доводить дотримання особою порядку видачі документів дозвільного характеру;

- водночас з матеріалів справи вбачається, що відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» відповідач 17.02.2014 звернувся до Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) із заявою про видачу дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, до якої були додані документи, необхідні для видачі дозволу, і 18.03.2014 відповідачу був виданий дозвіл;

- зазначеним обставинам господарські суди оцінки не дали.

За результатами нового розгляду, Господарським судом міста Києва 19.06.2017 винесено рішення, повний текст якого складений 03.07.2017, у справі № 910/17673/16, яким позов задоволено повністю.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на тому, що:

- наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що у відповідача був дозвіл на викиди № -025, який припинив свою дію 23.01.2014, наступний дозвіл № -10071 відповідачу був виданий 18.03.2014, а відтак, відповідач у період з 24.01.2014 по 17.03.2014 здійснював викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу;

- згідно з приписами чинного законодавства сам по собі факт подання документів на отримання нового дозволу та отримання такого дозволу через певний час та строком дії не одразу по закінченню попереднього дозволу, а також через певний проміжок часу, не надає права здійснювати викиди у проміжок часу, коли не діяв жоден з дозволів, оскільки положення законодавства імперативно зазначають - викид забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами виключно на підставі дозволу;

- подання відповідачем 19.12.2013 за № 19/12 до третьої особи «Звіту по інвентаризації викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря», який зареєстрований за вх. №064/9995 від 20.12.2013, у розумінні наведених вище норм закону та постанови КМУ не є «дозволом на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря», і реєстрація вказаного звіту дозвільним органом не заміняє необхідність отримання документу дозвільного характеру (дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря);

- не є предметом дослідження та доведення у межах даного спору правомірність чи протиправність підстав, з яких дозвіл № -10071 на викиди був виданий відповідачу саме 18.03.2014, а не раніше, тому судом, оскільки це не є предметом спору та доведення, не надається оцінка правомірності дій органу (Департамент міського благоустрою та збереження природного середовища), який розглядав звернення відповідача та видав відповідачу дозвіл саме 18.03.2014;

- у матеріалах справи відсутні докази визнання, зокрема у судовому порядку, дій органу (Департамент міського благоустрою та збереження природного середовища) щодо видачі дозволу № -10071 саме датою 18.03.2014, неправомірними;

- судом встановлено наявність у діях відповідача усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (наявність шкоди - її розрахунок перевірено і розмир визнано обґрунтованим; протиправну поведінку заподіювача шкоди - здійснення відповідачу викидів без дозволу; причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача - шкоду завдано внаслідок здійснення викидів без дозволу), та вину (відповідач, будучи обізнаним про відсутність у нього дозволу, здійснював викиди), що є підставою для задоволення позову у повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Ритуальна служба спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій» виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2017 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В апеляційній скарзі заявник послався на те, що судом першої інстанції при прийнятті оспорюваного рішення порушено норми процесуального та матеріального права, а саме:

- не задоволено подане відповідачем клопотання про відкладення розгляду справи чим позбавлено відповідача можливості звернутися до суду з клопотанням про проведення судової експертизи для перевірки обґрунтованості визначеного позивачем розміру збитків (порушення норм процесуального права - примітка суду);

- не прийнято до уваги, що дії відповідача були направлено на завчасне отримання нового дозволу не викиди, проте з незалежних від нього причин такий дозвіл вчасно виданий не був, та не враховано, що за спірний період відповідачем сплачено екологічний податок за забруднення речовин стаціонарними джерелами забруднення.

Крім того, в апеляційній скарзі відповідач звернувся до суду з клопотанням про призначення судової експертизи для визначення розміру шкоди.

Ухвалою від 30.08.2017 колегією суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Калатай Н.Ф., судді Зеленін В.О., Жук Г.А. відновлено строк подання апеляційної скарги, апеляційну скаргу Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій» виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) прийнято до розгляду та порушено апеляційне провадження.

Відповідач представників в судове засідання не направив, про причини неявки суду не повідомив.

В судовому засіданні представники позивача та третьої особи проти задоволення клопотання відповідача про призначення судової експертизи заперечили.

При дослідженні матеріалів справи колегією суддів встановлено таке.

Предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення збитків, заподіяних навколишньому природному середовищу внаслідок наднормативних викидів в атмосферне повітря, в сумі 78 362,46 грн.

На підставі наказу № 124 від 29.02.2016 (а.с. 19 т. 1) та направлення на проведення планової перевірки № 151 від 29.02.2016 (а.с. 20 т. 1) державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища в період з 02.03.2016 по 21.03.2016 проведена планова перевірка дотримання вимог природоохоронного законодавства в діяльності відповідача, якою, серед іншого, встановлено, що відповідач у період з 24.01.2014 по 17.03.2014 здійснював викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря з стаціонарних джерел без відповідного дозволу на викиди, що є порушенням ч. 1 ст. 10 та ч. 5 ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря».

За результатами вказаної перевірки, складено Акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводжень з відходами та небезпечними хімічними речовинами № 05/156а (далі Акт) (а.с. 24-36 т. 1).

На підставі Акту позивачем 21.03.2016 складено протокол про адміністративне правопорушення № 00822 (а.с. 44 т. 1) та в той же день винесено постанову про накладення адміністративного стягнення № 00822 (а.с. 43 т. 1), якою на провідного інженера з охорони навколишнього природного середовища відповідача ОСОБА_4 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розмірі 136 грн.

З метою усунення порушень природоохоронного законодавства, виявлених під час проведення спірної перевірки, відповідачем складено припис № 05/79п від 21.03.2016 (а.с. 37 т. 1), яким відповідача, серед іншого, відповідно до вимог ст.ст. 10, 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» зобов'язано надати довідку щодо годин роботи стаціонарних джерел викидів за період з 24.01.2014 по 17.03.2014 по кожному джерелу окремо.

На вказаний припис відповідачем надано позивачу надано довідку № 135 від 19.04.2016, копія якої залучена до матеріалів справи (а.с. 124 т. 1).

За таких обставин, за результатами виявлених порушень у сфері охорони атмосферного повітря позивачем, відповідно до Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, яка затверджена наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 639 від 10.12.2008 (далі - Методика), та на підставі, вищевказаної довідки відповідача № 135 від 19.04.2016 та звіту інвентаризації викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря (розроблений ТОВ «Екоаудит 2013 рік) за період з 24.01.2014 по 17.03.2014 розраховано збитки, розмір яких за розрахунком позивача склав 78 362,46 грн.

З огляду на вказані обставини, відповідач звернувся до позивача з претензією № 62 від 18.05.2016 (а.с. 38 т. 1), в якій запропонував перерахувати суму збитків в розмірі 78 362,46 грн. за вказаними у претензії реквізитами. Вказану претензію відповідачем отримано 23.05.2016, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення з штрих кодовим ідентифікатором № 033 (а.с. 42 т. 1).

Відповідач на вказану претензію не відповів, спірні кошти позивачу не перерахував, наслідком чого і стало звернення останнього до суду з цим позовом.

З матеріалів справи слідує та сторонами не заперечується, що відповідач мав дозвіл на викиди № -025 (а.с. 70 т. 1), який припинив свою дію 23.01.2014, а наступний дозвіл № -10071 (а.с. 71 т. 1) відповідачу був виданий 18.03.2014 з терміном дії з 18.03.2014, тобто матеріалами справи підтверджується, що відповідач у період з 24.01.2014 по 17.03.2014 (включно) здійснював викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу.

Водночас відповідач в апеляційний скарзі, серед іншого, заперечив проти розміру збитків зазначивши про те, що подати відповідне клопотання до суду першої інстанції він не мав можливості з огляду на відмову судом першої інстанції у задоволенні його клопотання про відкладення розгляду справи та винесення судового рішення у першому ж судовому засіданні.

Виходячи з обставин справи, колегія суддів вважає, що для вирішення спору по суті, серед іншого, необхідно встановити, яка сума збитків, виходячи з приписів чинного законодавства, мала бути нарахована за роботу в період з 24.01.2014 по 17.03.2014 (включно) відповідачем без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, з'ясування чого потребує спеціальних знань.

Стаття 41 ГПК України передбачає, що для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Відповідно до частини 2 статті 79 ГПК України, господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь у судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадках призначення господарським судом судової експертизи.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Вищого господарського суду від 23.03.2012 № 4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення. У вирішенні відповідного питання (до призначення судової експертизи) слід, серед іншого, за необхідності визначити вид (підвид) судової експертизи, до компетенції якої відноситься роз'яснення відповідних питань. Якщо визначення такого виду (підвиду) саме по собі потребує спеціальних знань, його слід віднести на розсуд експертної установи (експерта).

З огляду на обставини справи та коло питань, судовий висновок щодо яких необхідно отримати, колегія суддів вважає за доцільне віднести вирішення питання щодо визначення виду (підвиду) судової експертизи на розсуд експертної установи (експерта).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за доцільне задовольнити клопотання відповідача та призначити судову експертизу у справі № 910/17673/16 і зупинити провадження у справі до отримання висновку експерта.

Проведення судової експертизи доручається Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (03680, м. Київ, вул. Смоленська, 6).

Згідно з частиною 1 статті 48 ГПК України витрати, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, визначаються господарським судом.

Відповідно до п. 9 роз'яснення ВАСУ від 04.03.1998 № 02-5/78 «Про деякі питання практики застосування розділу IV Господарського процесуального кодексу України», розмір сум, що підлягають сплаті за проведення експертизи (аудиту), та розподіл цих витрат має визначатись господарським судом з урахуванням ставок і окладів, встановлених експертною установою.

Враховуючи, що в силу приписів ст. 33 ГПК України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, відповідач як особа, яка посилається на неправильність виконаного позивачем розрахунку збитків, повинна довести зазначені обставини, витрати, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, покладаються судом згідно з рахунком, виставленим КНДІСЕ для здійснення оплати проведення експертизи до початку її проведення, на Ритуальну службу спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій» виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) і в подальшому підлягають розподілу за правилами ч. 5 ст. 49 ГПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 79, 86 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Призначити судову експертизу, проведення якої доручити експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (03680, м. Київ, вул. Смоленська, 6).

2. На вирішення експертизи поставити такі питання:

1) Визначити обсяги забруднюючих речовин, які Ритуальною службою спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій» виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) без дозволу в період з 24.01.2014 по 17.03.2014 (включно) були викинуті в атмосферне повітря стаціонарними джерелами?

2) Визначити суму збитків, яка, виходячи з приписів чинного законодавства, мала бути нарахована за роботу Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій» виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) в період з 24.01.2014 по 17.03.2014 (включно) без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами?

3. Витрати на проведення експертизи покласти на Ритуальну службу спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій» виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) (03039, м. Київ, вул. Байкова,16, ідентифікаційний код 05416768, 3, ідентифікаційний код 05391057);

4. Зобов'язати Ритуальну службу спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій» виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) забезпечити оплату експертизи.

5. Зобов'язати сторони надати в розпорядження експерта на його вимогу всі документи, що будуть потрібні для проведення експертизи.

6. Попередити сторони про відповідальність, передбачену п. 5. ст. 83 Господарського процесуального кодексу України за ухилення від вчинення дій, покладених Господарським судом на сторону, та про те, що, відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

7. Зобов'язати експерта після проведення експертизи копію висновку направити на адресу позивача, відповідача та третьої особи.

8. Попередити експертів про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків відповідно до ст.ст. 384, 385 Кримінального кодексу України.

9. Зупинити провадження у справі № 910/17673/16 до проведення експертизи та отримання висновку експертів.

10. Матеріали справи № 910/17673/16 надіслати до Київського Науково-дослідного інституту судових експертиз: 03680, м. Київ, вул. Смоленська, 6.

Головуючий суддя Н.Ф. Калатай

Судді В.О. Зеленін

Г.А. Жук