РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2017Справа №910/11593/17

За позовом Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал"

до Управління житловими будинками Управління справами Верховної Ради України

про зобов'язання визнати кредиторські вимоги

Суддя Щербаков С.О.

Представники:

від позивача: Довгалюк А.В.;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Управління житловими будинками Управління справами Верховної Ради України (далі-відповідач) про:

- зобов'язання Управління житловими будинками Управління справами Верховної Ради України визнати кредиторські вимоги Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" на суму заборгованості у розмірі 497 983, 20 грн.;

- зобов'язання Управління житловими будинками Управління справами Верховної Ради України включити кредиторські вимоги Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" у розмірі 497 983, 20 грн. до проміжного ліквідаційного балансу у 4 чергу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим що у 14.03.2017 на офіційному онлайн сервісі Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань було розміщено оголошення про припинення діяльності Управління житловими будинками Управління справами Верховної Ради України, із встановленим строком для заявлення кредиторських вимог до 27.05.2017. В той же час позивачем було надано відповідачу у період з 01.07.2015 по 31.07.2016 послуги з постачання питної води та приймання стічних вод на загальну суму у розмірі 822 033, 80 грн., з яких відповідачем сплачено 288 160, 44 грн., внаслідок чого за останнім утворилась заборгованість у розмірі 497 983, 20 грн. Позивач звернувся до відповідача із відповідною заявою про визнання кредиторських вимог, проте останній, на думку позивача, безпідставно відмовив у її задоволенні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.07.2017 порушено провадження у даній справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 08.08.2017 за участю представників сторін.

07.08.2017 через відділ автоматизованого документообігу суду від Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 18.07.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.08.2017 розгляд справи відкладено та призначено судове засідання на 31.08.2017. Зокрема зобов'язано Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" та Управління житловими будинками Управління справами Верховної Ради України надати суду письмові обґрунтовані пояснення в частині припинення дії договору № 01568/2-10 від 03.01.2003 на послуги водопостачання та водовідведення - 31.12.2015, у зв'язку із зміною балансоутримувача будинків, які обслуговувались, враховуючи те, що відповідно до п. 7.1. договору № 01568/2-10 на послуги водопостачання та водовідведення від 03.01.2003, останній діє безстроково та відповідні докази на підтвердження викладених обставин у поясненнях.

29.08.2017 через відділ автоматизованого документообігу суду від позивача надійшли письмові пояснення, в яких позивач зазначає, що прийняття Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії" від 10.04.2014. яким ПрАТ "Акціонерна компанія "Київводоканал" визнано виконавцем послуг з централізованого постачання холодно води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об'єктів всіх форм власності, а ПАТ "Київенерго" виконавцем послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності не тягне за собою автоматичного припинення раніше укладених договорів.

Крім того, 29.08.2017 на виконання вимог ухвали суду позивачем подано копії реєстрів пільг та субсидій, що надавалися УЖБ УС ВРУ на водопостачання та водовідведення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.08.2017 продовжено строк вирішення спору на п'ятнадцять днів, розгляд справи відкладено та призначено судове засідання на 21.09.2017.

19.09.2017 через відділ автоматизованого документообігу суду представник позивача подав письмові пояснення - 2, в яких зазначає, що дії ліквідаційної комісії щодо включення до проміжного ліквідаційного балансу заявлених кредиторських вимог - є наслідком визнання цих вимог.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, однак був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Приймаючи до уваги, що представник відповідача був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, суд вважає, що неявка у судове засідання представників відповідача не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 21.09.2017 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

03.01.2003 між Відкритим акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Київводоканал", яке в подальшому перейменоване на Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" (далі - постачальник) та Управлінням житловими будинками Управління справами Верховної Ради України (далі - абонент) укладено договір № 01568/2-10 на послуги водопостачання та водовідведення, умовами якого передбачено, що постачальник зобов'язується надавати абоненту послуги з постачання питної води та водовідведення, абонент зобов'язується розрахуватися за вищезазначені послуги згідно умов даного договору та Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 01.07.1994 №65.

Відповідно до п. 2.1. договору, постачальник зобов'язується забезпечувати постачання питної води, якість якої відповідає ДОСТу 2874-82 "Вода питна", приймає каналізаційні стоки, які не перевищують гранично-допустимих концентрацій шкідливих речовин.

Згідно п. 2.2. договору, абонент зобов'язаний, зокрема сплачувати вартість наданих послуг за тарифами, встановленими в порядку, передбаченому чинним законодавством. У разі зміни тарифів сплата послуг абонентом здійснюється за новими тарифами з часу їх введення в дію без внесення змін до цього договору.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що кількість води, що подається постачальником та використовується абонентом, визначається за показниками водолічильників, зареєстрованих постачальником. Зняття показаників водолічильників здійснюється, як правило, щомісячно представником постачальника спільно з представником абонента. Для абонентів із стабільним об'ємом водоспоживання (або незначним коливанням), зняття показників може здійснюватись один раз на квартал.

Умовами п. 3.3. договору визначено, що кількість стічних вод, які надходять у каналізацію, визначається за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання, згідно з показниками водолічильника та інших способів визначення об'ємів стоків, що потрапляють у міську каналізацію у відповідності з п. 21.2. Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення у містах та селищах України.

У відповідності до п. 3.5. договору, абонент розраховується за надані послуги у порядку, встановленому органами виконавчої влади, у п'ятиденний термін з дня представлення постачальником платіжних документів до банківської установи. Постачальник інформує абонента про розмір діючих тарифів у платіжних документах, що напраляються щомісячно до банківської установи абонента.

Згідно п. 3.6. договору, у разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг абонент зобов'язаний у п'ятиденний термін з дня представлення постачальником платіжних документів до банківської установи, направити повноважного представника з обгрунтовуючими документами для проведення звірки даних та підписання відповідного акту в цей же термін. При невиконанні цієї умови дані постачальника вважаються прийнятими абонентом.

Даний договір є безстроковим, діє на весь час надання послуг до моменту його розірвання і набуває чинності з моменту його підписання сторонами (п. 7.1. договору).

Як стверджує позивач, за період з 01.07.2015 по 31.07.2016 Приватним акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Київводоканал" було надано Управлінню житловими будинками управління справами Верховної Ради України послуги з постачання питної води та приймання стічних вод на загальну суму у розмірі 822 033, 80 грн., з яких відповідачем сплачено 288 160, 44 грн., внаслідок чого за останнім утворилась заборгованість у розмірі 497 983, 20 грн., на підтвердження чого позивачем надано акти про зняття показань з приладу обліку, які погоджені та підписані відповідачем.

В той же час, 14.03.2017 на офіційному онлайн сервісі Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, запровадженого Міністерством юстиції України було опубліковано оголошення про припинення діяльності Управління житловими будинками Управління справами Верховної Ради України, із встановленим строком для заявлення кредиторських вимог до 27.05.2017.

З матеріалів справи вбачається, що 26.05.2017 позивач звернувся до комісії з припинення діяльності Управління житловими будинками управління справами Верховної Ради України із заявою про визнання кредиторських вимог №585/12 від 25.05.2017, в якій просив визнати ПрАТ "АК"Київводоканал" кредитором по відношенню до Управління житловими будинками Управління справами Верховної Ради України з грошовими вимогами на суму заборгованості у розмірі 503 987, 98 грн. та сплатити вказаний борг у семиденний термін з дня отримання заяви на р/р №901 в ПАТ "Банк кредит "Дніпро".

Листом від 12.06.2017 №15-1/27-13 голова ліквідаційної комісії Управління житловими будинками управління справами Верховної Ради України повідомив позивача, що у зв'язку з прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії" від 10.04.2014 було внесено зміни до Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та доповнено новими частинами, в яких зазначається що обов'язковим виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення для об'єктів всіх форм власності є ПАТ "АК "Київводоканал", тому 01.11.2015 Управлінням житловими будинками управління справами Верховної Ради України було укладено договір про співпрацю виконавця послуг з централізованого постачання холодної (питної) води та водовідведення (з використання внутрішньо будинкових мереж) з балансоутримувачем під час надання послуг з централізованого постачання холодної (питної) води та приймання стічних вод (з використанням внутрішньобудинкових мереж), при цьому голова ліквідаційної комісії відповідача зазначає, що договір укладений між позивачем та відповідачем припинив свою дію 31.12.2015 у зв'язку із зміною балансоутримувача будинків, які обслуговувались. Крім того, голова ліквідаційної комісії зазначив, що додані до позивачем до заяви акти зняття показників з приладів обліку за 2015-2017 не є підставою для здійснення оплати.

Обгрунтовуючи свої вимоги позивач зазначає, що за Управлінням житловими будинками управління справами Верховної Ради України наявна заборгованість у розмірі 497 983, 20 грн. за спожиті послуги з постачання питної води та приймання стічних вод за період з 01.07.2015 по 31.07.2016, у зв'язку з чим просить суд зобов'язати Управління житловими будинками Управління справами Верховної Ради України включити кредиторські вимоги Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" у розмірі 497 983, 20 грн. до проміжного ліквідаційного балансу у 4 чергу.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору № 8309/4-13 на послуги водопостачання та водовідведення від 19.07.2000, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором про надання послуг.

Так, згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положенням ч. 2 ст. 901 Цивільного кодексу України визначено, що положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Згідно зі ст. 902 Цивільного кодексу України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Житлово-комунальними послугами, відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», є результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Частинами 1, 2 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Перелік житлово-комунальних послуг, що надаються споживачу, залежить від рівня благоустрою відповідного будинку (споруди).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Згідно з пунктом 1.2 Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджені Наказом Держбуду України 19 лютого 2002 року N 37,останні поширюються на комунальні підприємства водопровідно-каналізаційного господарства міст і селищ України та інші підприємства, що мають на балансі системи місцевого водопроводу та каналізації, та на всі підприємства, установи, організації незалежно від форм власності й відомчої належності, які скидають свої стічні води в системи каналізації населених пунктів.

Пунктом 1.4 Правил № 37 передбачено, що: абонент водоканалу - це юридична особа, яка уклала договір з Водоканалом на надання послуг водопостачання та (або) каналізації; стічні води підприємств - це усі види стічних вод, що утворилися внаслідок їхньої діяльності після використання води в усіх системах водопостачання (господарсько-питного, технічного, гарячого водопостачання тощо), а також поверхневі та дощові води з території Підприємства (з урахуванням субабонентів).

Відповідно до пункту 2.4 Правил № 37 підприємства зобов'язані виконувати в повному обсязі вимоги цих Правил, місцевих Правил приймання та договору на послуги водовідведення, своєчасно оплачувати рахунки водоканалу за надані послуги.

Статтею 19 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" передбачено, що послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору з: підприємствами, установами, організаціями, що безпосередньо користуються централізованим питним водопостачанням; підприємствами, установами або організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких перебуває житловий фонд і до обов'язків яких належить надання споживачам послуг з питного водопостачання та водовідведення; об'єднаннями співвласників багатоквартирних будинків, житлово-будівельними кооперативами та іншими об'єднаннями власників житла, яким передано право управління багатоквартирними будинками та забезпечення надання послуг з водопостачання та водовідведення на підставі укладених ними договорів; власниками будинків, що перебувають у приватній власності.

Договір про надання послуг з питного водопостачання укладається безпосередньо між підприємством питного водопостачання або уповноваженою ним юридичною чи фізичною особою і споживачем, визначеним у частині першій цієї статті. Порядок надання споживачам послуг з питного водопостачання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

За змістом ч. 2 ст. 22 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" споживачі питної води, зокрема зобов'язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до ч.7 ст. 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб'єктом господарювання, є договором приєднання.

Згідно зі ст. 29 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у разі якщо балансоутримувач не є виконавцем, він укладає договори на надання житлово-комунальних послуг (крім послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) з іншим виконавцем. Договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та виконавцями цих послуг.

Судом встановлено, що позивач є підприємством питного водопостачання, яке надає послуги з централізованого питного водопостачання (згідно із Законом - це господарська діяльність із забезпечення споживачів питною водою за допомогою комплексу об'єктів, споруд, розподільчих водопровідних мереж, пов'язаних єдиним технологічним процесом виробництва та транспортування питної води) та водовідведення (згідно із Законом - це господарська діяльність із відведення та очищення комунальних та інших стічних вод за допомогою комплексу об'єктів, споруд, колекторів, трубопроводів, пов'язаних єдиним технологічним процесом).

З матеріалів справи вбачається, що позивач виконав свої зобов'язання за договором належним чином, здійснив водопостачання та водовідведення, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами про зняття показань з приладу обліку по кодам: 2-1641, 2-67, 4-338, 5-593, 6-201, 29-1386, 29-51386, 10-50153, 6-50201, 4-50338, 440338, 2-50067 з 01.07.2015 по 31.07.2016, які підписані представниками сторін. Зокрема у матеріалах справи також наявні реєстри пільг та субсидій, що надавалися відповідачу на водопостачання та водовідведення.

Слід також зазначити, що відповідач про незгоду щодо кількості або вартості отриманих за спірний період послуг не повідомляв, свого представника з необхідними обліковими документами для проведення звіряння та підписання акту не направляв. Тому, в силу положень договору, кількість та вартість наданих позивачем з липня 2015 року по липень 2016 року послуг з водопостачання та водовідведення через приєднані мережі вважаються безумовно погодженими відповідачем.

Відповідач за надані послуги з водопостачання та водовідведення у періоди з 01.07.2015 по 31.07.2016 по кодам: 2-1641, 2-67, 4-338, 5-593, 6-201, 29-1386, 29-51386, 10-50153, 6-50201, 4-50338, 440338, 2-50067 у повному обсязі не розрахувався, внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 497 983, 20 грн., що також підтверджується розгорнутим розрахунком заборгованості Управління житловими будинками Управління справами Верховної Ради України, наданим позивачем.

При цьому, суд не приймає до уваги твердження відповідача викладені в листі від 12.06.2017 №15-1/27-13, оскільки у матеріалах справи відсутні, а сторонами не надано суду доказів того, що договір № 01568/2-10 на послуги водопостачання та водовідведення від 03.01.2003 припинив свою дію з 31.12.2015 у зв'язку із зміною балансоутримувача будинків, які обслуговуються.

Суд зазначає, що з метою повного та всебічного з'ясування всіх обставин справи, ухвалою Господарського суд міста Києва від 08.08.2017 у даній справі судом в порядку ст. 65 Господарського процесуального кодексу України було зобов'язано Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" та Управління житловими будинками Управління справами Верховної Ради України надати суду письмові обґрунтовані пояснення в частині припинення дії договору № 01568/2-10 від 03.01.2003 на послуги водопостачання та водовідведення - 31.12.2015, у зв'язку із зміною балансоутримувача будинків, які обслуговувались, враховуючи те, що відповідно до п. 7.1. договору № 01568/2-10 на послуги водопостачання та водовідведення від 03.01.2003, останній діє безстроково та відповідні докази на підтвердження викладених обставин у поясненнях.

За приписами ст.1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.

Статтею 45 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов. Рішення і постанови господарських судів приймаються іменем України.

Невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, встановлену цим Кодексом та іншими законами України.

Проте, відповідач вимог ухвали суду не виконав, витребувані документи не надав.

Відповідно до п. 2.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Так, відповідно до п. 7.1. договору, договір № 01568/2-10 на послуги водопостачання та водовідведення від 03.01.2003 є безстроковим, діє на весь час надання послуг до моменту його розірвання і набуває чинності з моменту його підписання сторонами.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Так, постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 затверджено Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, відповідно до п.п. 18, 20 яких розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд зазначає, що факт наявності заборгованості Управління житловими будинками Управління справами Верховної Ради України перед Приватним акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Київводоканал" за надані послуги з постачання питної води та приймання стічних вод у розмірі 497 983, 20 грн., підтверджується матеріалами справи, зокрема розгорнутим розрахунком заборгованості Управління житловими будинками Управління справами Верховної Ради України, наданим позивачем, а також актами зняття показань.

Таким чином, відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов договору № 01568/2-10 на послуги водопостачання та водовідведення від 03.01.2003, не здійснив оплату наданих послуг.

Отже, судом встановлено, що за Управлінням житловими будинками Управління справами Верховної Ради України наявна заборгованість у розмірі 497 983, 20 грн.

Як встановлено судом вище, 14.03.2017 на офіційному онлайн сервісі Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, запровадженого Міністерством юстиції України було опубліковано оголошення про припинення діяльності Управління житловими будинками Управління справами Верховної Ради України, із встановленим строком для заявлення кредиторських вимог до 27.05.2017.

26.05.2017 позивач звернувся до комісії з припинення діяльності Управління житловими будинками Управління справами Верховної Ради України із заявою про визнання кредиторських вимог №585/12 від 25.05.2017, в якій просив визнати ПрАТ "АК"Київводоканал" кредитором по відношенню до Управління житловими будинками Управління справами Верховної Ради України з грошовими вимогами на суму заборгованості у розмірі 503 987, 98 грн. та сплатити вказаний борг у семиденний термін з дня отримання заяви на р/р №901 в ПАТ "Банк кредит "Дніпро".

У відповідності до ст. 59 Господарського кодексу України, припинення суб'єкта господарювання здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до ст. 104 Цивільного кодексу України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно ч. 1 ст. 110 Цивільного кодексу України, юридична особа ліквідується, зокрема за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами;

Учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов'язані протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення письмово повідомити орган, що здійснює державну реєстрацію (ч. 1 ст. 105 Цивільного кодексу України).

Частиною 4 ст. 105 Цивільного кодексу України передбачено, що до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Так, відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 105 Цивільного кодексу України, строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи.

Кожна окрема вимога кредитора, зокрема щодо сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, розглядається, після чого приймається відповідне рішення, яке надсилається кредитору не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора.

Отже, починаючи з 14.03.2017 відповідач перебуває в стані припинення, у нього призначено комісію з припинення (ліквідації), та встановлено строк для пред'явлення кредиторських вимог до 27.05.2017.

В силу положень ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Відповідно до ст. 112 Цивільного кодексу України, у разі ліквідації платоспроможної юридичної особи вимоги її кредиторів задовольняються у такій черговості:

1) у першу чергу задовольняються вимоги щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, та вимоги кредиторів, забезпечені заставою чи іншим способом;

2) у другу чергу задовольняються вимоги працівників, пов'язані з трудовими відносинами, вимоги автора про плату за використання результату його інтелектуальної, творчої діяльності;

3) у третю чергу задовольняються вимоги щодо податків, зборів (обов'язкових платежів);

4) у четверту чергу задовольняються всі інші вимоги. Вимоги однієї черги задовольняються пропорційно сумі вимог, що належать кожному кредитору цієї черги.

З огляду на наявність у відповідача перед позивачем заборгованості по договору № 01568/2-10 на послуги водопостачання та водовідведення від 03.01.2003, останній звернувся до відповідача з заявою від 25.05.2017 № 585/12 про визнання Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" кредитором по відношенню до Управління житловими будинками Управління справами Верховної Ради України, яка надіслана відповідачу 26.05.2017 згідно з описом вкладенням у цінний лист та фіскальним чеком.

Судом встановлено, що позивач направив вказану заяву у межах встановленого законом та комісією з припинення (ліквідації) строку на пред'явлення вимог на адресу місцезнаходження відповідача згідно відомостей з Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які, відповідно до ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» є достовірними.

Відповідачем не спростовано обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, а відтак, заявлені позовні вимоги про зобов'язання включити кредиторські вимоги позивача в сумі 497 983, 20 грн. до проміжного ліквідаційного балансу у 4 чергу відповідача підлягають задоволенню.

В той же час, суд відзначає, що вимога позивача про зобов'язання Управління житловими будинками Управління справами Верховної Ради України визнати кредиторські вимоги Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" на суму заборгованості у розмірі 497 983, 20 грн. не відповідає встановленим способам захисту порушеного права позивача відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, оскільки рішення суду повинно бути направлене на реальне виконання, а тому вимога в цій частині не підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" задовольнити частково.

2. Зобов'язати Управління житловими будинками Управління справами Верховної Ради України (01021, м. Київ, вул. Інститутська, буд. 7, ідентифікаційний код - 22869342) включити кредиторські вимоги Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, буд. 1-А, ідентифікаційний код - 03327664) у розмірі 497 983 (чотириста дев'яносто сім тисяч дев'ятсот вісімдесят три) грн. 20 коп. до проміжного ліквідаційного балансу у 4 чергу.

3. Стягнути з Управління житловими будинками Управління справами Верховної Ради України (01021, м. Київ, вул. Інститутська, буд. 7, ідентифікаційний код - 22869342) на користь Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, буд. 1-А, ідентифікаційний код - 03327664) 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. - судового збору.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 26.09.2017

Суддя Щербаков С.О.