ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2017 р. Справа №917/1078/17

За позовом Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго", вул.Ст.Поділ, 5, м.Полтава, 36022 в особі Полтавської філії міських електромереж ПАТ "Полтаваобленерго", 36000, м.Полтава, вул.М.Бірюзова, 47А

до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Полтава, 36039, м.Полтава, вул. Сінна, 36

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1. Міністерство оборони України в особі Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України (03049, м. Київ-49, вул. Курська, 13-А);

2. Північне територіальне квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України (14038, м. Чернігів, вул. О.Молодшого, 17).

про стягнення 7962,93 грн. (заява від 18.09.2017р. вх. канцелярії суду №11461)

Суддя Гетя Н.Г.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1; ОСОБА_2

від відповідача: ОСОБА_3

від третіх осіб: 1. не з"явився

2. ОСОБА_4

В судовому засіданні суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст. 85 ГПК України та повідомив дату виготовлення повного тексту рішення.

Суть спору: Розглядається позовна заява про стягнення з відповідача заборгованості за договором про постачання електричної енергії №288 від 13.11.2006р. у розмірі 11 764,34 грн., з яких: 7145,11 грн. - пеня за несвоєчасну оплату активної електричної енергії; 34,97грн. - пеня за несвоєчасну оплату за перетоки реактивної електричної енергії; 3761,94 грн. - інфляційні донарахування за несвоєчасну оплату за спожиту активну електричну енергію; 39,47 грн. - інфляційні донарахування за несвоєчасну оплату за спожиту реактивну електричну енергію; 779,10грн. - 3% річних від простроченої суми за активну електроенергію; 3,75грн. - 3% річних за перетоки реактивної електроенергію.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених в позовні заяві, на виконання вимог ухвали суду від 07.07.2017р. подав детальний розрахунок ціни позову.

Публічне акціонерне товариство "Полтаваобленерго" 18.09.2017р. за вх. канцелярії суду №11461 подало до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, за якою просить суд стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м.Полтава пеню за несвоєчасну оплату за спожиту активну електричну енергію за період з 31.12.2016р. по 30.05.2017р. в розмірі 7145,11 грн., за несвоєчасну сплату за перетоки реактивної енергії за період з 31.01.2017р. по 30.05.2017р. в розмірі 34,97 грн.; три проценти річних за період з 31.12.2016р. по 30.05.2017р. за несвоєчасну оплату за спожиту активну електричну енергію в розмірі 779,10 грн., за несвоєчасну сплату за перетоки реактивної енергії за період з 31.01.2017р. по 30.05.2017р. в розмірі 3,75 грн.

Відповідно до ч.4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

В п. 3.10 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що у разі прийняття судом зміни (у бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення. За п. 4.6 цієї Постанови зменшення позивачем суми позову не є відмовою від позову. В такому випадку припинення провадження в частині зменшення відповідної суми не здійснюється, - про таке зменшення зазначається в описовій частині судового рішення, а предметом спору залишається вимога про стягнення суми в зменшеному розмірі.

Зазначена заява приймається судом. Подальший розгляд справи здійснюється в межах вимог, заявлених у заяві від 18.09.2017р.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував з мотивів викладених у відзиві на позовну заяву, зокрема те, що Квартирно-експлуатаційний відділ м.Полтава є бюджетною установою і фінансіється з державного бюджету за кошторисом Міністерства оборони України та є розпорядником коштів 3-го рівня. Відповідач є одним із суб"єктів господарської діяльності у Зройних силах України, на який покладено завдання, пов"язані із забезпеченням належного стану військових частин та військкоматів, підтримання безперебійної роботи військових установ, забезпечення житлом воїнів, які брали участь в АТО.

Згідно Договору про постачання електричної енергії №288 від 13.11.2006р., Відповідач постійно, по мірі надходження коштів від фінансового органу, який забезпечує фінансування, проводили розрахунки за спожиту електроенергію в повному обсязі. Фінансування щодо оплати за надані послуги здійснюється лише на погашення основної суми заборгованості, кошти на сплату штрафних санкцій у Державному бюджеті України на 2017рік для Міністерства оборони України не передбачені, а тому Відповідач сплатити їх не в змозі.

Квартирно-експлуатаційний відділ м.Полтава позбавлений можливості самостійно впливати на своєчасність розрахунків навиконання договірних зобов"язань, тому прострочення сплати боргу є наслідком обставин, які від нього не залежать. Вказана заборгованість виникла у зв"язку з тим, що кошти з державного бюджету не були вчасно перераховані. В зв"язку з викладеним та на підставі ст. 83 ГПК України, відповідач просить суд зменшити розмір пені.

Представник третьої особи - Міністерства оборони України, в судове засідання не з"явилися, про причини неявки суд не повідомили, вимог попередньої ухвали суду не виконали.

Представник Північного територіального квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України подав суду письмові пояснення по суті предмету позову, в яких просить суд зменшити розмір штрафних санкцій до 90 % та відмовити в задоволенні інфляційних втрат, оскільки їх нарахування не складають повного місяця.

Застосовуючи згідно з ч. 1 ст. 4 ГПК України, ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини при розгляді справи частину 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) від 07.07.1989 р.).

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі Смірнова проти України).

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, закінчення встановленого ст. 69 ГПК України строку вирішення спору, суд спір розглядається за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані докази, суд встановив:

13.11.2006р. між структурним підрозділом ВАТ "Полтаваобленерго" в особі Полтавської філії ВАТ "Полтаваобленерго", яке у відповідності до рішення загальних зборів акціонерів ВАТ «Полтаваобленерго» від 20.04.2011р. змінило організаційно-правову форму товариства на Публічне акціонерне товариство «Полтаваобленерго» (далі - позивач, постачальник електричної енергії) та Квартирно - експлуатаційним відділом м. Полтава (далі - відповідач, споживач) було укладено договір №288 про постачання електричної енергії (далі - Договір), відповідно до якого Постачальник електричної енергії постачає електричну енергію, а Споживач оплачує постачальнику електричної енергії її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору та додатками до Договору (якщо сторони уклали такі додатки), що є його невід"ємними частинами. (п. 1 Договору).

Відповідно до п. 2.2.3 Договору, Споживач зобов'язується оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків "Порядок розрахунків" та "Графік зняття показів засобів електричної енергії"

Пунктом 2.2.5 Договору визначено, що Споживач здійснює оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею Постачальника електричної енергії та електроустановками Споживача згідно з додатком «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії» (у випадку, коли Споживач повинен у відповідності з чинним законодавством сплачувати перетікання реактивної електроенергії; у випадку укладання даного додатку).

За внесення платежів, передбачених п. 2.3.3 - 2.3.4 цього Договору, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати (п. 4.2.1 Договору);

Договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2005 р. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність перегляду його умов. (п. 9.4 Договору).

За даними позивача, що не заперечується відповідачем, відповідно до п. 9.4 Договору останній не розривався і на даний час є діючим.

В Додатку №2 до Договору "Порядок розрахунків" сторони узгодили, зокрема, наступне :

- розрахунковим вважається період з 25 числа попереднього місяця до такого ж числа поточного місяця. Розрахунки за електричну енергію проводяться споживачем виключно грошовими коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника. За дату оплати приймається дата зарахування коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника або дата внесення споживачем готівки в касу (п. 1 Порядку);

- не пізніше, ніж за одну добу до початку розрахункового періоду, споживачі, які фінансуються з державного та місцевих бюджетів, зобов"язані надати заявку про надкошторисне споживання електричної енергії, якщо таке планується, та оплатити 100% вартості цієї електроенергії у порядку передплати. (п. 2 Порядку);

- обсяг фактично спожитої за розрахунковий період електричної енергії, з урахуванням розрахункової величини втрат у відрізку мережі від місця встановлення засобів обліку до межі балансової належності електромереж, підтверджується "Актом про обсяги спожитої (переданої) споживачу електричної енергії" (додаток № 4 до Договору) (п. 4 Порядку);

- у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним порядком платежів постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставник НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, на суму боргу нараховуються компенсаційні нарахування з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення (п. 10 Порядку);

- розрахунки за перетоки реактивної електричної енергії, перевитрату договірних величин електроенергії та потужності, нарахування по протоколам порушень при користуванні електричною енергією, пеня та інші платежі, оформлені рахунками постачальника електричної енергії, здійснюються споживачем самостійно в 5-ти денний строк після дати виписки рахунків (п. 14 Порядку).

Як зазначає позивач, в період з травня 2015р. по червень 2017р. на виконання умов договору він продавав споживачу електричну енергію.

Зазначене підтверджується актами про прийняття-передавання товарної продукції (про використану електричну енергію) за відповідні періоди споживання та не заперечується відповідачем (копії додані до позовної заяви ).

За твердженням позивача, відповідач оплату за спожиту електричну енергію за період з 31.01.2015р. по 30.05.2017р. проводив несвоєчасно, тому позивачем нараховані та заявлені

до стягнення пеню за період з 31.12.2016р. по 30.05.2017р. в розмірі 7180,08 грн., а саме: за несвоєчасну оплату за спожиту активну електричну енергію за період з 31.12.2016р. по 30.05.2017р. в розмірі 7145,11 грн., за несвоєчасну сплату за перетоки реактивної енергії за період з 31.01.2017р. по 30.05.2017р. в розмірі 34,97 грн.; інфляційні втрати за період з січня 2015р. по травень 2017р. в розмірі 4584,26 грн. (3761,94 за несвоєчасну оплату за спожиту активну електричну енергію за період з грудня 2016р. по травень 2017р., за несвоєчасну сплату за перетоки реактивної енергії за період з травня 2015р. по травень 2017р. в розмірі 39,47 грн.); три проценти річних за період з січня 2015р. по травень 2017р. (779,10 грн. за несвоєчасну оплату за спожиту активну електричну енергію за період з 31.12.2016р. по 30.05.2017р., за несвоєчасну сплату за перетоки реактивної енергії за період з 31.01.2017р. по 30.05.2017р. в розмірі 3,75 грн.)

При прийнятті рішення суд виходить з наступного:

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк, відповідно до закону, інших правових актів, договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, крім передбачених законом випадків.

Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечувати безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом та не заперечується відповідачем, виконання зобов"язання щодо постачання електричної енергії позивачем виконано у повному обсязі, у зв"язку з чим відповідно до умов договору виписав відповідачу рахунки на оплату вартості отриманої електроенергії в період з 31.05.2015р. по 30.05.2017р.

З огляду на визначений сторонами порядок розрахунків за спожиту теплову енергію, дати здійснених відповідачем проплат рахунків (що відображені позивачем у розрахунках, доданих до позову, та правильність яких не спростована відповідачем), матеріалами справи підтверджено, що порушення відповідачем договірних зобов'язань щодо здійснення розрахунків за спожиту енергію мало місце.

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, встановлених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. ст. 612 ЦК України).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до ст.ст. 547-548 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК).

З матеріалів справи вбачається, що сторони, укладаючи договір, передбачили, що у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним порядком платежів постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставник НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, на суму боргу нараховуються компенсаційні нарахування з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення (п. 10 Порядку).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Відповідно до заяви про зменшення розміру позовних вимог Позивачем здійснено перерахунок відповідно до якого пеня за несвоєчасну оплату за спожиту активну електричну енергію за період з 31.12.2016р. по 30.05.2017р. становить 7145,11 грн., за несвоєчасну сплату за перетоки реактивної енергії за період з 31.01.2017р. по 30.05.2017р. в розмірі 34,97 грн.); три проценти річних за період з 31.12.2016р. по 30.05.2017р. за несвоєчасну оплату за спожиту активну електричну енергію 779,10 грн., за несвоєчасну сплату за перетоки реактивної енергії за період з 31.01.2017р. по 30.05.2017р. в розмірі 3,75 грн.)

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку позовних вимог щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних (з урахуванням моменту виникнення зобов"язань щодо оплати за кожний окремий місяць та здійснених відповідачем проплат) та пені, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України та умовам Договору є правомірними та такими, що підлягають задоволенню (розрахунок здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга:Еліт 9.1.3").

Як вже зазначалось у описовій частині даного рішення, відповідач у відзиві просив суд про зменшення розміру стягуваної пені в порядку п. 3 ст. 83 ГПК України.

Розглянувши заявлене відповідачем клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, суд дійшов висновку, що останнє є обґрунтованим та підлягає частково задоволенню за наступного мотивування.

Пункт 3 ст. 83 ГПК України надає суду право у виняткових випадках зменшувати розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки (до якої віднесено штраф і пеню) встановлюється договором або актом цивільного законодавства і може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Стаття 233 Господарського кодексу України також встановлює, що у разі, якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Як роз"яснив Пленум Вищого господарського суду України у Постанові від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (із змінами), вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (п. 3 ст. 83 ГПК України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Враховуючи специфічний вид діяльності відповідача, а також те, що дії відповідача щодо несвоєчасного виконання прийнятих на себе зобов"язань за Договором не мали негативних наслідків для позивача у вигляді збитків, виходячи із загальних засад, встановлених у ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме - справедливості, добросовісності та розумності - суд зменшує розмір пені на 85%, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені за несвоєчасну оплату активної електричної енергії підлягають задоволенню частково у розмірі 1071,18 грн.

При цьому судом враховано правову позицію Конституційного Суду України, зазначену у рішенні від 11.07.2013 р. № 7-рп/2013, про те, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Допустимих доказів в спростування вищевикладеного чи будь-яких інших обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

За викладеного, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 1071,18 грн. пені за несвоєчасну оплату активної електричної енергії та 34,97 грн. пені за перетоки реактивної електричної енергії; 779,10 грн. - 3% річних за несвоєчасну оплату активної електричної енергії, 3,75 грн. - 3% річних за перетоки реактивної електричної енергії є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, в іншій частині - у позові відмовити.

При цьому враховано, що пунктом 2.8 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" передбачено, що у разі зменшення розміру позовних вимог зайво сплачена сума судового збору підлягає поверненню. У разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК України зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов"язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено (п. 4.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 32-34, 43, 44, 49, 82-85, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Квартирно - експлуатаційного відділу м. Полтава, вул. Сінна, 36, м. Полтава, 36039, ідентифікаційний код 08377170) на користь Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вул. Старий Поділ, буд. 5, м. Полтава, 36022; ідентифікаційний код 00131819) в особі Полтавської філії міських електромереж ПАТ "Полтаваобленерго" (вул. Маршала Бірюзова, буд. 47А, м. Полтава, 36000; ) 1071,18 грн. пені за несвоєчасну оплату активної електричної енергії, 34,97 грн. пені за перетоки реактивної електричної енергії; 779,10 грн. 3% річних за несвоєчасну оплату активної електричної енергії, 3,75 грн. - 3% річних за перетоки реактивної електричної енергії, 1600,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Суддя Гетя Н.Г.