ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"27" вересня 2017 р.Справа № 916/1801/17

за позовом: Публічного акціонерного товариства акціонерного банку Порто-Франко, м. Одеса

до відповідачів: 1) Управління капітального будівництва Одеської міської ради

2) Товариства з обмеженою відповідальністю Грані, м. Одеса

про визнання договору недійсним

Суддя Лепеха Г.А.

Представники:

Від позивача: ПАТ АБ Порто-Франко - ОСОБА_1, за довіреністю;

Від відповідачів:

1) Управління капітального будівництва Одеської міської ради - ОСОБА_2, за довіреністю;

2) ТОВ Грані- ОСОБА_3, за довіреністю.

У судовому засіданні від 26.09.2017р. оголошувалась перерва до 27.09.2017р. за правилами ст.77 ГПК України.

Суть спору: Публічне акціонерне товариство акціонерний банк Порто-Франко (далі Позивач) звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Управління капітального будівництва Одеської міської ради (Відповідач 1) та Товариства з обмеженою відповідальністю Грані (Відповідач 2) про визнання договору про співробітництво №116-06 від 20.12.2006р. недійсним.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 31.07.2017р. порушено провадження у справі №916/1801/16.

Управління капітального будівництва Одеської міської ради та ТОВ Грані надали відзив на позовну заяву, де заперечують щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі з підстав, визначених у відзивах.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі обставини справи та заслухавши представників сторін у відкритому судовому засіданні, суд встановив.

20.12.2006р. між Управлінням капітального будівництва Одеської міської ради та ТОВ "Грані" було укладено договір про співробітництво № 116-06, предметом якого є співробітництво сторін з реалізації програми з проектування і будівництва 2-секційного 18-поверхового жилого будинку площею 12 930,2 м2 з вбудовано-прибудованими торговими приміщеннями площею 582,2 м2 і підземним паркінгом на 141 машино-місць, 6-8-10-поверхових офісних будівель площею 6 316,52 м2, 5-поверхового паркінгу на 300 машино-місць за адресою: місто Одеса, вул. Маршала Малиновського (в межах пров.Союзного та вул. Заводської) з інженерними мережами.

Відповідно до п. 1 договору про співробітництво № 116-06 від 20.12.2006р. замовником за цим договором є Управління капітального будівництва Одеської міської ради.

П. 3.1. договору від 20.12.2006р. передбачено, що Управління капітального будівництва Одеської міської ради забезпечує збір вихідних даних для проектування, розробки, узгодження, експертизу, затвердження проектно-кошторисної документації та отримання паспорта на проектування Обєкту; оформлює у встановленому Законом порядку документи, які підтверджують право користування земельною ділянкою; оформляє дозвіл на будівництво Обєкту; укладає договір підряду на будівництво обєкта з ліцензованими будівельними організаціями; здійснює технічний нагляд за будівництвом Обєкта; веде обік незавершеного будівництва Обєкту; здійснює взаємозаліки з виконавцям робіт по Обєкту після перерахування ТОВ «Грані» грошових коштів на рахунок Управління капітального будівництва Одеської міської ради; забезпечує проведення авторського нагляду за будівництвом обєкту; забезпечує виконання пусково - налагоджувальних робіт; забезпечує комплектацію Обєкта обладнанням та матеріалами.

Після здачі Обєкта в експлуатацію і виконання Сторонами п. 3.2.2. та п. 5.1. даного Договору, Управління капітального будівництва Одеської міської ради оформлює актом приймання-передачі та передає у власність ТОВ «Грані» профінансований Обєкт за виключенням житлових площ для відселення громадян із старих і аварійних житлових будинків, а також інших категорій громадян, у відповідності з діючим законодавством України.

09.02.2007р. сторонами договору про співробітництво № 116-06 від 20.12.2006р. було укладено додаткову угоду № 1 до нього, за умовами якої до ст. 3 договору внесено зміни, а саме пп. 3.1.13 та пп. 3.2.9 викладено у новій редакції.

Відповідно до пп. 3.1.13, 3.2.9 ст. 3 договору про співробітництво № 116-06 від 20.12.2006р. у редакції додаткової угоди від 09.02.2007р., після здачі Обєкта в експлуатацію і виконання Сторонами п.п. 3.2.2. та п. 5.1. даного договору Управління капітального будівництва Одеської міської ради оформляє актом приймання-передачі та передає у власність ТОВ «Грані» профінансований обєкт. На протязі двох місяців після отримання дозволу ДАБІ на будівництво Обєкта перерахувати пайову участь замовника на розвиток інженерно транспортної та соціальної інфраструктури м. Одеса у розмірі 3 667 167 грн. (без ПДВ) на рахунок Управління капітального будівництва Одеської міської ради № 1148, відкритий в Управлінні Державного Казначейства в Одеській області, МФО 828011, код 04056902). У звязку з великим обємом відселення громадян з житлових будинків, які підпадають під плями забудови об'єктів, ТОВ «Грані» звільняється від передачі житла місту для відселення громадян із аварійного та старого житла (Протокол засідання комісії по визначенню розміру часткової участі замовників в розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Одеси № 14 від 30.01.2007 р.).

В обґрунтування своїх вимог Позивач посилається на те, що договір про співробітництво № 116-06 від 20.12.2006 р. є фіктивним правочином, оскільки сторони не виконували своїх обовязків згідно Договору про співробітництво, а саме стверджує про відсутність виконання Відповідачами своїх обов'язків за договором про співробітництво; відсутність факту об'єднання коштів та/або майна для досягнення спільної мети; відсутність визначення уповноваженої сторони на ведення спільної діяльності; відсутність координації спільних дій сторін; відсутність ведення податкового обліку.

Також, Позивач вказує, що наявність факту укладення ТОВ «Грані» договору підряду є доказом того, що з боку Управління капітального будівництва Одеської міської ради відсутні жодні дії з укладення договору підряду з будівельною організацією, між сторонами не було оформлено акту приймання-передачі у власність ТОВ «Грані» профінансованого Обєкта, Управління капітального будівництва Одеської міської ради не забезпечувало здійснення авторського нагляду за будівництвом Обєкту та не оформило документів, підтверджуючих право користування земельною ділянкою.

Таким чином, Позивач вважає, що сторонами не було вчинено дії по виконанню умов оспорюваного Договору про співробітництво, а останній не містить всіх істотних умов, які передбачені чинним законодавством України.

Відповідачі, тобто сторони за договором про співробітництво №116-06 від 20.12.2006р. заперечують щодо тверджень Позивача в повному обсязі, вважають їх надуманими, необгрунтованим, такими, що ґрунтуються виключно на припущеннях та не доведені жодним належним доказом.

Відповідно до ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до п. 2.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», якщо чинне законодавство прямо не визначає кола осіб, які можуть бути позивачами у справах, пов'язаних з визнанням правочинів недійсними, господарському суду для вирішення питання про прийняття позовної заяви слід керуватися правилами статей 1 і 2 ГПК. Отже, крім учасників правочину (сторін за договором), а в передбачених законом випадках - прокурора, державних та інших органів позивачем у справі може бути будь-яке підприємство, установа, організація, а також фізична особа, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує цей правочин».

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи (ч.1, ст. 34 ГПК України).

Відповідно до п. 3.11. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» саме лише невчинення сторонами тих чи інших дій на виконання правочину не означає його фіктивності. Визнання фіктивного правочину недійсним потребує встановлення господарським судом умислу його сторін. У розгляді відповідних справ суд має враховувати, що ознака фіктивності має бути притаманна діям усіх сторін правочину. Якщо хоча б одна з них намагалася досягти правового результату, то даний правочин не може визнаватися фіктивним. Позивач, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести, що всі учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент його вчинення.

Крім того, згідно п. 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» за загальним правилом невиконання чи неналежне виконання правочину не тягне за собою правових наслідків у вигляді визнання правочину недійсним. У такому разі заінтересована сторона має право вимагати розірвання договору або застосування інших передбачених законом наслідків, а не визнання правочину недійсним.

Так, враховуючи викладені обставини, з дослідженням наданих доказів, судом не встановлено порушення будь-яких прав Позивача ПАТ АБ Порто-Франко у звязку з укладанням договору про співробітництво № 116-06 від 20.12.2006р.

Позивач належним чином не довів обставини, на які посилається та не має правових підстав для визнання договору від 20.12.2006р. недійсним.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин суд доходить до висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.ст.44, 49 Господарського процесуального Кодексу України у разі відмови у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Відмовити в позові повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст. 85 ГПК України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 27 вересня 2017 р.

Суддя Г.А. Лепеха