ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

14.09.2017 р. Справа№ 5015/2450/11

Господарський суд Львівської області розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи:

за скаргою: Товариства з обмеженою відповідальністю Надія-2, м.Львів;

на рішення та бездіяльність: Франківського відділу Державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області, м.Львів;

у справі: стягувач: боржник: про:№ 5015/2450/11 Публічне акціонерне товариство ВіЕс Банк, м.Львів; Товариства з обмеженою відповідальністю Надія-2, м.Львів звернення стягнення на предмет іпотеки

Головуючий суддя Кітаєва С.Б.

суддя Ділай У.І.

суддя Горецька З.В.

За участю представників :

від скаржника (боржника): ОСОБА_1 директор;

від стягувача: ОСОБА_2, ОСОБА_3 представники (довіреності в матеріалах справи);

від ВДВС : ОСОБА_4 представник (довіреність в матеріалах справи.

Права та обовязки , передбачені ст.ст.20,22 ГПК України, судом роз»яснено. В порядку ст.20 ГПК України заяви до суду не надходили.

Суть спору: Розглядається скарга Товариства з обмеженою відповідальністю Надія-2 від 05.05.2017р. №30/04-01 (вх. №1997/17 від 05.05.2017р.) на рішення та бездіяльність органу державної виконавчої служби, Франківського відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області, у якій скаржником заявлені наступні вимоги :

-визнати недійсною постанову Франківського відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 09.03.2017р. про відкриття виконавчого провадження №53553408;

-визнати недійсною постанову Франківського відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 23.03.2017р. про повернення виконавчого документу стягувачеві у виконавчому провадженні №53553408;

-визнати незаконною бездіяльності Франківського відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області, яка полягає у ненадісланні Товариству з обмеженою відповідальністю «Надія-2» копії постанови від 09.03.2017р. про відкриття виконавчого провадження №53553408;

-визнати незаконною бездіяльності Франківського відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області, яка полягає у ненадісланні Товариству з обмеженою відповідальністю «Надія-2» копії постанови від 23.03.2017р. про повернення виконавчого документу стягувачеві у виконавчому провадженні №53553408;

-зобовязати Франківський відділ державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області надіслати Товариству з обмеженою відповідальністю «Надія-2» копію постанови від 09.03.2017р. про відкриття виконавчого провадження №53553408;

-зобовязати Франківський відділ державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області надіслати Товариству з обмеженою відповідальністю «Надія-2» копію постанови від 23.03.2017р. про повернення виконавчого документу стягувачеві у виконавчому провадженні №53553408.

Ухвалою суду від 10.05.2017 року поновлено строк на подання скарги та прийнято скаргу до розгляду; призначено судове засідання на 07.06.2017 року. Подальший рух справи з розгляду скарги висвітлений у відповідних ухвалах суду. Так, з підстав наведених в ухвалах суд неодноразово відкладав розгляд скарги; ухвалою суду від 13.07.2017р. призначено колегіальний розгляд скарги у справі №5015/2450/11 у складі трьох суддів. Внаслідок автоматизованого розподілу, проведеного у відповідності до ст.2-1 ГПК України, згідно Протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 14.07.2017р., у склад колегії увійшли головуючий суддя Кітаєва С.Б., судді Ділай У.І. та Горецька З.В.

Скарга мотивована тим, що на думку скаржника державним виконавцем Франківського відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області 09.03.2017 року відкрито виконавче провадження №53553408 без пред»явлення стягувачем оригіналу наказу, виданого Господарським судом 11.07.2011 року у справі №5015/2450/11 про звернення стягнення на предмет іпотеки, що є порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», та, як наслідок, підставою для визнання недійсною постанови державного виконавця від 09.03.2017 року ВП №53553408 про відкриття виконавчого провадження. З огляду на незаконність постанови Франківського відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 09.03.2017р. про відкриття виконавчого провадження ВП №53553408 , незаконною скаржник вважає і постанову ВДВС від 23.03.2017 року про повернення виконавчого документу стягувачу у виконавчому провадженні ВП №53553408. Крім того, скаржник в обґрунтування заявлених вимог у скарзі стверджує, що в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем не надіслано ТзОВ «Надія-2» оскаржувані постанови від 09.03.2017р. та від 23.03.2017 р. ВП № 53553408.

Стягувач та Франківський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області у наданих суду поясненнях заперечують проти доводів скаржника про порушення державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження» та відкриття виконавчого провадження 09.03.2017 року без пред»явлення стягувачем оригіналу наказу суду, виданого 11.07.2011 року у справі №5015/2450/11 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Вважають такі доводи скаржника необґрунтованими та не доведеними, просять у задоволенні скарги відмовити.

Документи, які поступили до справи в ході розгляду скарги зареєстровані в день їх поступлення в системі документообігу Господарського суду Львівської області.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення та заперечення представників сторін та Франківського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, суд встановив наступне.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 23.06.2011 року повністю задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Фольксбанк» (на даний час Публічне акціонерне товариство «ВІЕС Банк):

1.Звернуто стягнення на предмет іпотеки будівлю, позначену на плані літерами «А-1»площею 310,1 кв.м. АДРЕСА_1, що належить товариству з обмеженою відповідальністю «Надія-2» ( м.Львів, вул.Музики,14, ) на підставі свідоцтва про право власності на будівлю, виданому 09.08.2006 року Франківською районною адміністрацією Львівської міської ради та зареєстрованого Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» 29.08.2006 р за реєстраційним №15857128, шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах, в межах процедури виконавчого провадження , за ціною встановленою в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» на користь Публічного акціонерного товариства «Фольксбанк»(м.Львів, вул.Грабовського,11, к/р №0 в Управлінні НБУ у Львівській області, МФО 325213, ) для задоволення вимог ПАТ «Фольксбанк» за кредитним договором № КF53646 від 11.11.2008 р в розмірі 2952224,24 грн., з яких 1740000,00 грн. заборгованість за простроченим кредитом, 912624,28 грн. заборгованість по прострочених процентах за користування кредитом, 1820 грн. комісія, 297779,96 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту.

2.Стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства «Фольксбанк»(м.Львів, вул.Грабовського,11, к/р №0 в Управлінні НБУ у Львівській області, МФО 325213, ) з товариства з обмеженою відповідальністю «Надія-2» (м.Львів, вул.Музики,14, ) 25500 грн. державного мита та 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На примусове виконання рішення суду, яке набрало законної сили, 11 липня 2011 року Господарським судом Львівської області видано два накази, а саме: наказ від 11.07.2011 р. №5015/2450/11 ( виготовлений на бланку суду за № 0025749) на звернення стягнення на іпотечне майно і наказ від 11.07.2011 р. №5015/2450/11 (виготовлений на бланку суду за № 0025750) на стягнення з відповідача (скаржника ) на користь стягувача (Банку) судових витрат.

09.03.2017 року державним виконавцем Франківського відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_5, за результатами розгляду заяви стягувача, відкрито виконавче провадження (ВП №53553408) з примусового виконання наказу, виданого Господарським судом Львівської області 11.07.2011 року №5015/2450/11 про звернення стягнення на іпотечне майно боржника.

Виконавче провадження відкрито на підставі заяви Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» , яка поступила до Франківського відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області 01.03.2017 року, що підтверджується відбитком штампу ВДВС на заяві.

Як вбачається зі змісту заяви («додатку» до заяви), разом із заявою стягувачем було подано наступні документи : оригінал наказу №5015/2450/11 від 11.07.2011 року Господарського суду Львівської області на 1 арк.; копію постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві на 1 арк.; оригінал платіжного доручення щодо сплати авансового внеску на 1 арк.; копію довіреності представника ПАТ «ВіЕС Банк» на 1 арк.; копію Статуту ПАТ «ВіЕС Банк» на 2 арк.; копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців на 1 арк.

Постанова від 09.03.2017 року про відкриття виконавчого провадження ВП №53553408 внесена до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень.

05.10.2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII, попередньо діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV.

Станом на момент звернення Банку до ДВС із заявою від 01.03.2017 року про прийняття наказу Господарського суду Львівської області від 11.07.2011 р. №5015/2450/11 до виконання, діяв Закон України «Про виконавче провадження» в редакції від 02.06.2016 року, норми якого і застосовані ВДВС при вирішенні питання про відкриття виконавчого провадження за наказом суду на підставі поданої стягувачем 01.03.2017 року заяви.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закон України «Про виконавче провадження» в редакції від 02.06.2016 року, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів : виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до п.1 ч.1, ч.2 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

До заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника юридичної особи.

Згідно з п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження від 26.12.2003 №14 та п.9.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України « №9 від 17.10.2012, у вирішенні питань, які виникають у розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб Державної виконавчої служби, до заяв учасників виконавчого провадження (заявників) мають застосовуватись положення ГПК України, якими врегульовано аналогічні питання, зокрема , ст.ст.2,18,21,22,26,29,31,41,42,62, п.п.1-3, 5,6,9 ч.1 ст.63, ст.64, розділів Х1, Х11, Х111 ГПК України тощо.

Згідно із частиною другою статті 4-3 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом ( частина перша статті 38 ГПК) то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з»ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Будь які подані учасниками процесу докази підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи. Суд обґрунтовує своє рішення лише тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.33,34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обгрунтовуючи заявлену вимогу визнати недійсною постанову ВДВС від 09.03.2017 року ВП № 53553408 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу, виданого Господарським судом Львівської області 11.07.2011 року №5015/2450/11 про звернення стягнення на іпотечне майно, скаржник стверджує , що мав місце факт незаконного, на підставі копії, а не оригіналу виконавчого документа (наказу суду від 11.07.2011 року) відкриття виконавчого провадження ВП № 53553408.

Однак, як вбачається із копій матеріалів виконавчого провадження, які подані до справи Франківським відділом державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Публічне акціонерне товариство «ВіЕС Банк» в додаток до заяви від 01.03.2017 року про прийняття до виконання виконавчого документа , подало ВДВС оригінал наказу №5015/2450/11 від 11.07.2011 року Господарського суду Львівської області на 1 арк. Крім того, виконуючи вимоги Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону від 02.06.2016 року, Банк також подав в додаток до заяви оригінал платіжного доручення щодо сплати авансового внеску на 1 арк. ( пл.доручення №7601 від 01 березня 2017 р.).

Доводи скаржника про те, що при ознайомленні ним з матеріалами виконавчого провадження №53553408 (на підставі його заяви від 20.03.2017 р. №20/03-04) було виявлено, що 09.03.2017 року виконавче провадження державним виконавцем було відкрито без наявності оригіналу виконавчого документу, - не підтверджуються належними та допустимими ( в розумінні ст.ст.33,34 ГПК ) доказами. Так, заява ТзОВ «Надія-2» за підписом директора товариства ОСОБА_1 за вих.№20/03-04 від 20.03.2017 р. поступила до Франківським відділом державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області 20 березня 2017 року, що вбачається з відбитку штампу ВДВС на цій заяві. Однак, скаржником не доведено та не підтверджено належними і допустимими доказами ту обставину, що із матеріалами виконавчого провадження ВП №53553408 він був ознайомлений, зокрема, до повернення виконавчого документа стягувачу на підставі Постанови від 23.03.2017 року ВП №53553408 про повернення виконавчого документа стягувачу. Крім того, не вбачається з долучених до справи документів, і на такі обставини не посилається скаржник, що виявивши, як він стверджує, відсутність в матеріалах виконавчого провадження оригіналу наказу суду та відкриття виконавчого провадження на підставі копії виконавчого документа, ним бодай на ім»я керівника Франківського відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області було вчинено відповідне письмове звернення у формі заяви чи скарги.

Суд критично ставиться до тверджень скаржника про те, що факт втрати виконавчого документа ( наказу суду від 11.07.2011 року №5015/2450/11 , який виготовлений на бланку 0025749 та виданий стягувачу на примусове виконання рішення суду в частині звернення стягнення на іпотечне майно ) встановлено ухвалами Господарського суду Львівської області від 26.10.2016 р. та від 25.01.2017 р. у даній справі, адже такі твердження не відповідають фактичним обставинам справи та наявним у справі документам.

Зокрема, 26.10.2016 року суд не виносив процесуального документу (ухвали) у справі №5015/2450/11 за результатами розгляду подання Франківського відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області про видачу дублікату наказу від 11.07.2011 року №5015/2450/11.

Натомість, ухвалою Господарського суду Львівської області від 20.10.2016 року відмовлено у видачі дублікату наказу від , виданого судом 11.07.2011 року №5015/2450/11, за поданням Франківського відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області з тих підстав, що державним виконавцем не подано передбачених ст.120 ГПК України документів. Жодних фактів втрати наказу (чи то ВДВС, чи то стягувачем) суд не встановлював при розгляді подання ВДВС, що підтверджується і змістом ухвали суду від 20.10.2016 року. Аналогічно, не встановлено такі факти судом і ухвалою суду від 25.01.2017 року.

Щодо тверджень скаржника про те, що мав місце факт незаконного, на підставі копії, а не оригіналу виконавчого документа (наказу суду від 11.07.2011 року) відкриття виконавчого провадження ВП № 53553408 , то такі твердження не підтверджені належними та допустимими доказами.

В розумінні ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами.

Відповідно до ст.35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Вирок суду з кримінальної справи, що набрав законної сили, є обов»язковим для господарського суду щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору.

Рішення суду з цивільної справи , що набрало законної сили, є обов»язковим для господарського суду щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору.

Станом на момент розгляду по суті скарги ТОВ «Надія-2» , поданої в порядку ст.121-2 ГПК України, до матеріалів справи скаржником не подано належних та допустимих доказів (у т.ч. судових рішень , вироку суду), якими б було встановлено наявність кримінального правопорушення з боку працівників Франківського відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області при відкритті виконавчого провадження 09.03.2017 року ВП №53553408 з примусового виконання наказу, виданого господарським судом Львівської області 11.07.2011 року у справі №5015/2450/11.

Виходячи із вищенаведеного суд приходить до висновку, що скаржником не доведено в порядку ст.ст.32-34 ГПК України ті обставини, на які він посилається як на підставу заявленої вимоги про визнання недійсною постанову Франківського відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 09.03.2017р. про відкриття виконавчого провадження №53553408, а саме, що 09.03.2017 року незаконно відкрито виконавче провадження ВП №53553408 на підставі копії, а не оригіналу виконавчого документа, а відтак зазначена вимога задоволенню не підлягає.

Вимога скаржника «визнати недійсною постанову Франківського відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 23.03.2017р. про повернення виконавчого документу стягувачеві у виконавчому провадженні №53553408», як пояснює і сам скаржник у скарзі, грунтується на тих же доводах, що й перша вимога, про «визнання недійсною постанови Франківського відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 09.03.2017р. про відкриття виконавчого провадження №53553408» . Так, у скарзі скаржник зазначає, зокрема, таке: « З огляду на незаконність постанови Франківського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 09.03.2017 р. про відкриття виконавчого провадження №53553408, незаконною є також постанова Франківського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 23.03.2017р. про повернення виконавчого документу стягувачу у виконавчому провадженні №54553408».

Оскільки не підлягає задоволенню вимога скаржника про «визнання недійсною постанови Франківського відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 09.03.2017р. про відкриття виконавчого провадження №53553408», то вимога « визнати недійсною постанову Франківського відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 23.03.2017р. про повернення виконавчого документу стягувачеві у виконавчому провадженні №53553408», яка заявлена з тих же підстав, теж не підлягає задоволенню.

Згідно із ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур»єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Скаржник стверджує, що йому не надсилались постанови від 09.03.2017р. та від 23.03.2017 р. ВП № 53553408 про відкриття виконавчого провадження та про повернення виконавчого документа стягувачу.

В матеріалах справ, в т.ч. в долучених копіях матеріалах виконавчого провадження, відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували надіслання скаржнику постанов від 09.03.2017 р. та від 23.03.2017 р. ВП №53553408 відповідно до вимог наведеної норми Закону України «Про виконавче провадження». Доказів зворотнього до матеріалів справи не подано.

Наявні у матеріалах виконавчого провадження супровідні листи суд не оцінює як докази надіслання постанов скаржнику бодай і з порушенням порядку надіслання, встановленого у ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки на вимогу суду не надано копії з журналу вихідної кореспонденції Франківського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області за 2017 рік , відтак не підтверджено факт надіслання постанов простою кореспонденцією. При цьому слід зауважити, що у копіях супровідних листів від 09.03. 2017р. та від 23.03.2017 р. (які поступили до справи в матеріалах виконавчого провадження) відсутні відомості про вихідні реєстраційні номери цих листів.

Із врахуванням зазначеного суд приходить до висновку, що має місце бездіяльність Франківського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, яка полягає у ненадісланні ТзОВ «Надія-2» постанов від 09.03.2017 р. та від 23.03.2017 р. ВП №53553408.

Відтак, вимоги скаржника про визнання незаконною бездіяльності Франківського відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області, яка полягає у ненадісланні Товариству з обмеженою відповідальністю «Надія-2» копії постанови від 09.03.2017р. про відкриття виконавчого провадження №53553408 та про визнання незаконною бездіяльності Франківського відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області , яка полягає у ненадісланні Товариству з обмеженою відповідальністю «Надія-2» копії постанови від 23.03.2017р. про повернення виконавчого документу стягувачеві у виконавчому провадженні №53553408 підлягають задоволенню.

Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26.12.2003р. « Про практику розгляду судами скарги на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» передбачено, що у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, суд зобов»язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

За наведеного, суд приходить до висновку про задоволення вимог скаржника зобовязати Франківський відділ державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області надіслати Товариству з обмеженою відповідальністю «Надія-2» копію постанови від 09.03.2017р. про відкриття виконавчого провадження №53553408 та копію постанови від 23.03.2017р. про повернення виконавчого документу стягувачеві у виконавчому провадженні №53553408, чим усунути допущені порушення передбачених Законом України «Про виконавче провадження» положень, зокрема ст.28 названого Закону.

Як зазначено в п. 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» №9 від 17.10.2012 за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

За результатами розгляду скарги суд приходить до висновку про часткове задоволення скарги.

Відповідно до ст. 115 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Рішення Господарського суду Львівської області від 23.06.2011 року, яке набрало законної сили, станом на даний час не виконано.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.86,121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Скаргу вих.№30/04-01 від 30.04.2017 р. ( вх.№1997/17 від 05.05.2017 р. ) задоволити частково.

2. Визнати незаконною бездіяльності Франківського відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області, яка полягає у ненадісланні Товариству з обмеженою відповідальністю «Надія-2» копії постанови від 09.03.2017р. про відкриття виконавчого провадження №53553408;

3. Визнати незаконною бездіяльності Франківського відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області , яка полягає у ненадісланні Товариству з обмеженою відповідальністю «Надія-2» копії постанови від 23.03.2017р. про повернення виконавчого документу стягувачеві у виконавчому провадженні №53553408;

4. Зобовязати Франківський відділ державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області надіслати Товариству з обмеженою відповідальністю «Надія-2» копію постанови від 09.03.2017р. про відкриття виконавчого провадження №53553408;

5. Зобовязати Франківський відділ державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області надіслати Товариству з обмеженою відповідальністю «Надія-2» копію постанови від 23.03.2017р. про повернення виконавчого документу стягувачеві у виконавчому провадженні №53553408.

6. В задоволенні решти вимог за скаргою відмовити.

Головуючий суддя Кітаєва С.Б.

Суддя Ділай У.І.

Суддя Горецька З.В.