УХВАЛА

27.09.2017 р.Справа № 910/11818/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЛЬПО-ФУД"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "СІ.ВІ.ЕЙ.ЕМ"

2) Міністерство економічного розвитку і торгівлі України

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державна фіскальна служба України

про визнання патентів недійсними

Суддя Зеленіна Н.І.

При секретарі судового засідання Ліпіній В.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: Ярмола А.Ю. за довіреністю № 89/03-ЦРБ-17 від 19.01.2017 р.;

Толкачова М.В. за довіреністю № 371-УМ-17 від 27.07.2017 р.;

від відповідача-1: Корнієнко А.Г. за довіреністю № б/н від 07.08.2017 р.;

Сучков О.С. за довіреністю № б/н від 07.08.2017 р.;

від відповідача-2: Фінагіна В.Б. за довіреністю № 2434-03/364 від 06.06.2017 р.;

від третьої особи не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СІЛЬПО-ФУД" звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "СІ.ВІ.ЕЙ.ЕМ", треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Міністерство економічного розвитку і торгівлі України та Державна фіскальна служба України про визнання патентів недійсними.

Ухвалою суду від 21.07.2017 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 07.08.2017 р.

04.08.2017 р. від позивача надійшла заява про забезпечення позову.

07.08.2017 р. від третьої особи-1 надійшов відзив на позовну заяву.

07.08.2017 р. від третьої особи-2 надійшли пояснення на позовну заяву.

07.08.2017 р. від позивача надійшло повідомлення по справі.

07.08.2017 р. у судовому засіданні було оголошено перерву до 30.08.2017 р.

23.08.2017 р. від ТОВ "Іннотек-к" надійшла заява про участь у справі у якості спеціаліста.

30.08.2017 р. від відповідача-1 надійшли відзив на позов та заперечення на заяву про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 30.08.2017 р. залучено до участі у справі Міністерство економічного розвитку і торгівлі України у якості іншого відповідача, розгляд справи відкладено на 27.09.2017 р.

У судове засідання 27.09.2017 р. представник третьої особи не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

У судовому засіданні 27.09.2017 р. представники позивача підтримали подану 04.08.2017 р. заяву про вжиття заходів забезпечення позову; подали клопотання про долучення документів до матеріалів справи та додаткові пояснення.

У судовому засіданні 27.09.2017 р. представники відповідача-1 заперечили проти задоволення заяви про забезпечення позову; подали клопотання про продовження строку вирішення спору у справі на 15 днів.

Дослідивши наявні в справі матеріали з огляду на подану заяву про забезпечення позову, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються вимоги вказаної заяви, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду, суд відзначає наступне.

Забезпечення позову, за своєю правовою природою, є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів держави, територіальних громад, юридичних або фізичних осіб.

У відповідності до ст. 66 ГПК України, господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Отже, із змісту зазначеної норми вбачається, що підставою для вжиття заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення про те, що невжиття заходів до забезпечення позову у подальшому утруднить або зробить неможливим виконання рішення господарського суду у разі задоволення заявлених вимог.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Згідно з ч. 1 ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування, зокрема, своїх вимог. Наведене стосується й вимоги щодо забезпечення позову.

Тобто, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 33 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову (п. 1.1. інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.12.2006 № 01-8/2776 «Про деякі питання практики забезпечення позову»).

Крім того, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9).

У поданій заяві про вжиття заходів до забезпечення позову заявник просить суд до набрання рішення суду в даній справі законної сили заборонити Державній фіскальній службі України вносити до реєстру об'єктів права інтелектуальної власності, які охороняються відповідно до закону, інформацію про патенти Товариства з обмеженою відповідальністю "СІ.ВІ.ЕЙ.ЕМ":

- патенти України на корисні моделі № 116357, 116358, 116359, 116360, 116361, 116362, 116363, 116364;

- патенти України на промислові зразки № 33866, 34404, 34405.

Обґрунтовуючи свою заяву про вжиття заходів до забезпечення позову, позивач посилається на те, що внесення спірних патентів відповідача-1 до реєстру об'єктів права інтелектуальної власності, які охороняються відповідно до закону, призведе до порушення прав позивача, який імпортує товари (банани) на митну територію України в таких же коробках, що і захищені патентами відповідача-1 на корисні моделі № 116357, 116358, 116359, 116360, 116361, 116362, 116363, 116364 і на промислові зразки № 33866, 34404, 34405.

Вказане, на думку позивача, призведе до утруднення виконання рішення у даній справі.

За результатом дослідження матеріалів даної справи та заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову, суд встановив, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження наявності будь-яких намірів Товариства з обмеженою відповідальністю "СІ.ВІ.ЕЙ.ЕМ" вчиняти будь-які дії, спрямовані на внесення до реєстру об'єктів права інтелектуальної власності, які охороняються відповідно до закону, інформації про патенти на корисні моделі № 116357, 116358, 116359, 116360, 116361, 116362, 116363, 116364 і на промислові зразки № 33866, 34404, 34405.

Більш того, позивачем не доведено взаємозв'язку між обраним способом забезпечення позову і можливістю утруднення виконання рішення у даній справі, у разі задоволення позовних вимог.

Так, виходячи з підстав і предмету позову, у даній справі вирішується спір про чинність патентів України на корисні моделі № 116357, 116358, 116359, 116360, 116361, 116362, 116363, 116364 і на промислові зразки № 33866, 34404, 34405, а не їх використання.

Суд звертає увагу позивача на те, що заходи до забезпечення позову мають на меті забезпечення реального виконання рішення суду, проте, позивачем не обґрунтовано, яким чином заборона на внесення інформації про оспорювані патенти до реєстру об'єктів права інтелектуальної власності, які охороняються відповідно до закону, спроможна забезпечити виконання рішення суду, у випадку задоволення позову і визнання таких патентів недійсними.

В порядку, передбаченому ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи те, що позивачем не обґрунтовано та не доведено належними доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування заходу до забезпечення позову, та що невжиття заходів до забезпечення позову у подальшому утруднить або зробить неможливим виконання рішення господарського суду у разі задоволення заявлених вимог, суд відмовляє у задоволенні заяви про вжиття заходів до забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 66, 67, 77, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЛЬПО-ФУД" від 04.08.2017 р. про вжиття заходів до забезпечення позову.

Суддя Н.І. Зеленіна