ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2017 року Справа № 15/250-б

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіПоліщука В.Ю. (доповідач)
суддів:Катеринчук Л.Й.,
Удовиченка О.С.,
розглянувшикасаційну скаргу Керуючого санацією Товариства з обмеженою відповідальністю "Крампер Груп" Гончарова Д.О.,
на постанову Київського апеляційного господарського суду від 11 травня 2017 року,
та ухвалуГосподарського суду міста Києва від 30 січня 2017 року,
за заявоюКеруючого санацією Товариства з обмеженою відповідальністю "Крампер Груп" Гончарова Д.О. (м. Київ),
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Нодексепт" (м. Київ),
заінтересовані особи Державне агентство резерву України (м. Київ),
про визнання недійсним договору відступлення права вимоги,
у справі№ 15/250-б,
за заявоюТовариства з обмеженою відповідальністю "Союз-Трейд-Україна",
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Крампер Груп",
провизнання банкрутом,
за участю представників: від ДП "Ресурспостач": Кирик В.К. - представник (довіреність від 12.01.2017 року); представники інших учасників судового провадження не з'явились;
в с т а н о в и в :

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.01.2017 року у справі № 15/250-б (суддя - Яковенко А.В.) відмовлено у задоволенні Заяви керуючого санацією Товариства з обмеженою відповідальністю "Крампер Груп" (далі за текстом- ТзОВ "Крампер Груп") арбітражного керуючого Гончарова Д.О. про визнання недійсним Договору про відступлення права вимоги № 2010/05-06/2 від 04.06.2010 року, укладеного між ТзОВ "Крампер Груп" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Нодексепт" (далі за текстом - ТзОВ "Нодексепт"); провадження припинено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.05.2017 року (головуючий суддя - Пантелієнко В.О., судді: Скрипка І.М., Остапенко О.М.) апеляційну скаргу керуючого санацією ТзОВ "Крампер Груп" арбітражного керуючого Гончарова Д.О. залишено без задоволення; ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.01.2017 у справі № 15/250-б залишено без змін. При цьому, апеляційний господарський суд зазначив, що підстави для задоволення апеляційної скарги, зміни чи скасування ухвали господарського суду першої інстанції відсутні.

Не погоджуючись з процесуальними актами, прийнятими господарськими судами першої та апеляційної інстанцій, керуючий санацією ТзОВ "Крампер Груп" арбітражний керуючий Гончаров Д.О. звернувся з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.05.2017 року та ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.01.2017 у справі № 15/250-б; прийняти нове судове рішення, яким визнати недійсним Договір № 2010/05-06/2 від 04.06.2010 року про відступлення права вимоги боргу Державного агентства резерву України, укладеного між ТзОВ "Крампер Груп" (первісний кредитор) та ТзОВ "Нодексепт" (новий кредитор). При цьому, скаржник посилається на порушення господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 31.08.2017 року, згідно зі ст. 1114 ГПК України, касаційна скарга керуючого санацією ТзОВ "Крампер Груп" арбітражного Гончарова Д.О. прийнята до провадження та призначено її до розгляду у судовому засіданні за участю уповноважених представників учасників судового провадження.

За Розпорядженням №08.03-04/4260 від 19.09.2017 року Керівника апарату Вищого господарського суду України, на підставі Протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 19.09.2017 року, у в'язку з перебуванням судді Куровського С.В. на лікарняному, для розгляду справи № 15/250-б було сформовано колегію суддів Вищого господарського суду України у складі: Поліщук В.Ю. (головуючий), Катеринчук Л.Й., Удовиченко О.С.

19.09.2017 року до Вищого господарського суду України від керуючого санацією ТзОВ "Крампер Груп" арбітражного керуючого Гончарова Д.О. надійшло Клопотання про відкладення розгляд справи № 15/250-б, у зв'язку з призначенням Львівським апеляційним господарським судом судового засідання у справі №31/160 (29/170(6/77-5/100) на 20.09.2017 року.

Враховуючи, що відповідно до приписів ст. 22 ГПК України, участь в судовому засіданні є правом, а не обов'язком сторони, та з огляду на можливість розгляду касаційної скарги у справі № 15/250-б за відсутності скаржника, колегія суддів Вищого господарського суду України відхилила вказане вище Клопотання про відкладення судового розгляду.

20.09.2017 року до господарського суду касаційної інстанції від ДП "Ресурспостач" надійшов Відзив на касаційну скаргу, в якому кредитор повністю підтримав заявлену керуючим санацією ТзОВ "Крампер Груп" арбітражним керуючим Гончаровим Д.О. касаційну скаргу; просив Вищий господарський суд України скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.05.2017 року та ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.01.2017 у справі № 15/250-б; прийняти нове судове рішення, яким визнати недійсним Договір № 2010/05-06/2 від 04.06.2010 року про відступлення права вимоги боргу, укладеного між ТзОВ "Крампер Груп" та ТзОВ "Нодексепт"; справу № 15/250-б повернути до Господарського суду міста Києва для продовження розгляду в іншому складі суду.

Скаржник та інші учасники касаційного провадження уповноважених представників в судове засідання касаційної інстанції не направили, про дату, час та місце розгляду касаційної скарги були повідомлені належним чином. Враховуючи, що учасників судового провадження було повідомлено про те, що не з'явлення їх представників в судове засідання касаційної інстанції не тягне за собою відкладення розгляду справи, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку про можливість розгляду касаційної скарги за відсутності в судовому засіданні уповноважених представників учасників касаційного провадження, які не з'явились.

Заслухавши доповідь судді Поліщука В.Ю., обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Господарськими судами першої та апеляційної інстанцій під час розгляду справи встановлено наступне.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.06.2010 року, за заявою ТзОВ "Союз-Трейд-Україна", було порушено провадження у справі №15/250-б про банкрутство ТзОВ "Крампер Груп".

Ухвалою місцевого господарського суду від 10.06.2015 року було припинено процедуру розпорядження майном ТзОВ "Крампер Груп" у справі №15/250-б та повноваження розпорядника майна - арбітражного керуючого Кирика Віктора Кириловича; введено процедуру санації боржника - ТзОВ "Крампер Груп" строком на шість місяців; керуючим санацією ТзОВ "Крампер Груп" призначено арбітражного керуючого Кирика В.К.

30.06.2015 року керуючий санацією ТзОВ "Крампер Груп" Кирик В.К. звернувся до Господарського суду міста Києва з Заявою про визнання недійсним Договору відступлення права вимоги від 04.06.2010 року, укладеного між ТзОВ "Крампер Груп" та ТзОВ "Нодексепт".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.04.2016 року відмовлено у задоволенні Заяви керуючого санацією ТзОВ "Крампер Груп" арбітражного керуючого Кирика В.К. про визнання недійсним Договору про відступлення права вимоги №2010/05-06/2 від 04.06.2010 року.

04.10.2016 року керуючим санацією ТзОВ "Крампер Груп" арбітражним керуючим Гончаровим Д.О. було подано до місцевого господарського суду Заяву про визнання недійсним Договору відступлення права вимоги №2010/05-06/2 від 04.06.2010 року, укладеного між ТзОВ "Крампер Груп" та ТзОВ "Нодексепт".

На підставі письмових пояснень Голови Державного агентства резерву України Мосійчука В.А., господарськими судами попередніх інстанцій було встановлено, що ТзОВ "Нодексепт", з посиланням на Договір № 2010/05- 06/2 від 04.06.2010 року (укладений між ТзОВ "Крампер Груп" та ТзОВ "Нодексепт"), звернулось до місцевого господарського суду з позовною заявою до Державного комітету України з державного матеріального резерву та Державного підприємства "Укрресурси" про зобов'язання відповідачів вчинити певні дії, а саме видати розпорядження (наряди) на відпуск зерна з державного резерву. Водночас, ДП "Укрресурси" звернулось до Господарського суду м. Києва, в межах справи 48/100, з зустрічним позовом до ТзОВ "Нодексепт" та ТзОВ "Крампер Груп" про визнання недійсним Договору про відступлення права вимоги №2010/05-06/2 від 04.06.2010 року (укладеного між ТзОВ "Нодексепт" та ТзОВ "Крампер Груп").

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.05.2012 року у справі №48/100-18/154-2012 у задоволенні первісного позову відмовлено повністю (у задоволенні зустрічного позову відмовлено рішенням місцевого господарського суду від 06.04.2011 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.07.2011 року та постановою Вищого господарського суду України від 20.03.2012 року).

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.08.2012 року у справі №48/100-18/154-2012 (залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 06.11.2012 року) апеляційну скаргу ТзОВ "Нодексепт" задоволено; рішення Господарського суду міста Києва від 22.05.2012 року у справі № 48/100-18/154-2012 (в частині первісного позову) скасовано; прийнято нове рішення, яким провадження відносно ДП "Укрресурси" припинено; первісний позов ТзОВ "Нодексепт" до Державного агентства резерву України задоволено частково; вилучено у Державного агентства резерву України на користь ТзОВ "Нодексепт" зерно пшениці 3 класу у кількості 6999 тонн 65 кг та зерно пшениці 4 класу у кількості 1019 тонн 737 кг, виявленого державним виконавцем у будь-яких місцях його зберігання; в іншій частині первісних позовних вимог відмовлено. Господарським судом м. Києва були видані відповідні накази; відкрито виконавче провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.01.2017 у справі № 15/250-б (залишена без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.05.2017 року) відмовлено у задоволенні Заяви керуючого санацією ТзОВ "Крампер Груп" Гончарова Д.О. про визнання недійсним Договору про відступлення права вимоги № 2010/05-06/2 від 04.06.2010 року, укладеного між ТзОВ "Крампер Груп" та ТзОВ "Нодексепт"; провадження припинено.

Приймаючи оскаржені судові рішення, господарські суди попередніх інстанцій виходили з приписів ст.20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.ст. 62, 80 ГПК України, а також з того, що Заяви керуючих санацією боржника арбітражного керуючого Кирика В.К. від 30.06.2015 року та арбітражного керуючого Гончарова Д.О. від 30.09.2016 року є тотожними, заявлені обставини були досліджені місцевим господарським судом, про що прийнято ухвалу від 04.04.2016 року, яка оскаржувалась та набрала законної сили.

При цьому, господарські суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що в обох випадках заявники звертались до місцевого господарського суду в порядку ст.20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Не погоджуючись з процесуальними актами, прийнятими господарськими судами першої та апеляційної інстанцій, керуючий санацією ТзОВ "Крампер Груп" арбітражний керуючий Гончаров Д.О. звернувся з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.05.2017 року та ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.01.2017 у справі № 15/250-б; прийняти нове судове рішення, яким визнати недійсним Договір № 2010/05-06/2 від 04.06.2010 року про відступлення права вимоги боргу Державного агентства резерву України, укладеного між ТзОВ "Крампер Груп" (первісний кредитор) та ТзОВ "Нодексепт" (новий кредитор). При цьому, скаржник посилається на невірне застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій приписів ст.20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону від 22.12.2011року), ст.ст. 62, 80 ГПК України, порушення ст.ст. 12, 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону від 14.05.1992 року), ст.ст. 1212-1214 ЦК України.

Задовольняючи частково касаційну скаргу керуючого санацією ТзОВ "Крампер Груп" арбітражного керуючого Гончарова Д.О., колегія суддів касаційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ст. 41 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Пунктом 11 Розділу X Прикінцеві та Перехідні положення Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону України № 4212-VI від 22.12.2011 року) встановлено, що положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Так, ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.06.2010 року, за заявою ТзОВ "Союз-Трейд-Україна", було порушено провадження у справі №15/250-б про банкрутство ТзОВ "Крампер Груп", на підставі ст. 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Постановою місцевого господарського суду від 16.06.2010 року у справі №15/250-б ТзОВ "Крампер Груп" визнано банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру; ліквідатором банкрута призначено ініціюючого кредитора - ТзОВ "Союз-Трейд-Україна", інше.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 18.08.2014 року припинено процедуру ліквідації ТзОВ "Крампер Груп" у справі №15/250-б та повноваження ліквідатора; здійснено перехід до загальних процедур банкрутства (ч.6 ст. 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"); введено процедуру розпорядження майном ТзОВ "Крампер Груп"; розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Кирика В.К.; зобов'язано розпорядника майна скласти Реєстр вимог кредиторів, відповідно до приписів ст.ст. 13, 14, 15 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", інше.

При цьому, колегія суддів касаційної інстанції вважає необхідним зауважити на тому, що перехід до загальних процедур банкрутства та введення процедури розпорядження майном боржника здійснено за редакцією Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що діяла до 19.01.2013 року.

На цей час, справа №15/250-б про банкрутство ТзОВ "Крампер Груп" перебуває на стадії санації, а відтак, провадження у цій справі має здійснюватись за приписами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції, що діяла до 19.01.2013 року.

Проте, господарські суди першої та апеляційної інстанцій вказаного вище не врахували та, під час розгляду Заяви керуючого санацією ТзОВ "Крампер Груп" арбітражного керуючого Гончарова Д.О. застосували приписи ст.20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції чинній з 19.01.2013 року. Більш того, господарські суди попередніх інстанцій встановили, що Заява арбітражного керуючого Гончарова Д.О. про визнання Договору про відступлення права вимоги недійсним подана та ґрунтується саме на приписах ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону від 22.12.2011року).

Як вбачається з матеріалів справи, 04.10.2016 року керуючий санацією ТзОВ "Крампер Груп" арбітражний керуючий Гончаров Д.О. звернувся до Господарського суду м. Києва з Заявою про визнання недійсним Договору відступлення права вимоги №2010/05-06/2 від 04.06.2010 року, укладеного між ТзОВ "Крампер Груп" та ТзОВ "Нодексепт".

У ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожний у випадку спору про його цивільні права та обов'язки має право на справедливий і публічний розгляд справи незалежним і неупередженим судом, створеним відповідно до закону.

У справах Waite проти Канади, Prince Hans-Adam II проти Ліхтенштейну, Levages Prestations Services проти Франції також зазначено, що право доступу до правосуддя, закріплене у п. 1 ст. 6 Конвенції, не є абсолютним. Воно може бути певною мірою обмежене державою. Проте такі обмеження не можуть обмежувати право доступу до правосуддя таким чином і такою мірою, що сама його суть виявиться порушеною; зрештою, ці обмеження будуть відповідати п. 1 ст. 6 Конвенції лише за умови, що вони мають законну мету і що існує розумна співмірність між використаним способом і поставленою метою.

Згідно ч. 1 ст. 15, п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання правочину недійсним.

Так, вимоги керуючого санацією, за вказаною вище Заявою, ґрунтуються на приписах ст.ст. 203, 215, 1212-1214 ЦК України, ст.ст. 12, 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону до 19.01.2013 року). Підставою визнання недійсним оскарженого Договору відступлення права вимоги, арбітражний керуючий Гончаров Д.О. визначив те, що цей Договір було укладено під час дії мораторію, в процедурі розпорядження майном.

При цьому, слід вказати, що однією з основних задач процедури розпорядженням майном є виявлення та збереження майнових активів боржника. Активом визначаються ресурси, контрольовані товариством у результаті минулих подій, використання яких, як очікується, призведе до отримання економічних вигод у майбутньому. До активів відносяться кошти, майно, майнові і немайнові права.

Як про це вже було вказано вище, стосовно боржника відкрито процедуру санації.

Відповідно до ч.5 ст.17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції, що діяла до 19.01.2013 року), керуючий санацією має право подавати заяви про визнання угод, укладених боржником, недійсними, а згідно з частиною 11 цієї ж статті угода боржника, у тому числі та, що укладена до винесення господарським судом ухвали про санацію, може бути визнана господарським судом за заявою керуючого санацією відповідно до цивільного законодавства недійсною з наведених у цій частині підстав. Розгляд заяв керуючого санацією про визнання угод недійсним повернення всього отриманого за такою угодою та позову сторони про відшкодування збитків за договором, який не виконується за рішенням керуючого санацією, розглядаються господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство.

Визначені у ст. 17 вказаного Закону підстави є спеціальними підставами для визнання угод (майнових дій) боржника недійсними, стосуються виключно процедури банкрутства і мають розглядатися в межах провадження справи про банкрутство.

Проте, господарські суди першої та апеляційної інстанції на вказане уваги не звернули, належним чином не дослідили підстави звернення керуючого санацією ТзОВ "Крампер Груп" арбітражного керуючого Гончарова Д.О. з Заявою про визнання недійсним Договору про відступлення права вимоги від 04.06.2010 року, не надали належної правової оцінки його доводам, в обґрунтування заявлених вимог.

В силу приписів ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. (ст. ст. 33, 34 ГПК України).

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим (ст. 43 ГПК України).

У п.п. 1, 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про судове рішення" № 6 від 23.03.2012 року вказано, що рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні, зокрема, яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Так, ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.01.2017 року у справі № 15/250-б відмовлено у задоволенні Заяви керуючого санацією ТзОВ "Крампер Груп" арбітражного керуючого Гончарова Д.О. про визнання недійсним Договору про відступлення права вимоги № 2010/05-06/2 від 04.06.2010 року, укладеного між ТзОВ "Крампер Груп" та ТзОВ "Нодексепт"; провадження припинено. При цьому, місцевий господарський суд керувався приписами ст.ст. 62, 80 ГПК України.

Таким чином, господарський суд першої інстанції, за результатами розгляду Заяви про визнання Договору недійсним, прийняв два рішення про відмову у задоволенні Заяви та припинення провадження.

За переконанням колегії суддів касаційної інстанції, такі рішення місцевого господарського суду є взаємовиключними та мають різні правові наслідки, що вказує на незаконність прийнятої оскарженої ухвали. При цьому, рішення місцевого господарського суду про відмову в задоволенні Заяви арбітражного керуючого не мотивоване та ґрунтується на письмових поясненнях Голови Державного агентства резерву України.

Поряд з цим, погоджуючись з висновком господарського суду першої інстанції про те, що Заяви керуючих санацією ТзОВ "Крампер Груп" арбітражного керуючого Кирика В.К. від 30.06.2015 року та арбітражного керуючого Гончарова Д.О. від 30.09.2016 року є тотожними, подані в порядку ст.20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", апеляційний господарський суд спирався лише на встановлене місцевим господарським судом, без дослідження матеріалів та обставин справи, оскільки апеляційне провадження здійснювалось при наявності одного тому справи на 53 аркушах, які не містять ні попередніх Заяв про визнання Договору про відступлення права вимоги недійсним, ні рішень господарських суд з приводу розгляду цих Заяв.

Згідно ст.99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, ст.101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Проте, залишаючи без змін ухвалу місцевого господарського суду, апеляційний господарський суд не дослідив належним чином матеріали та обставини справи, не надав належної правової оцінки доводам апеляційної скарги та, порушення приписів процесуального закону, не усунув недоліки та порушення, допущені господарським судом першої інстанції.

Зазначені вище недоліки апеляційного господарського суду, по переконанню господарського суду касаційної інстанції, є порушенням ст. ст. 33, 34, 43, 99, 101 ГПК України, що унеможливило прийняття належним чином обґрунтованого рішення. Водночас, встановлення вказаних вище обставин справи, сприятиме повному, всебічному та об'єктивному розгляду цієї справи.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2 ст. 1117 ГПК України).

Відповідно зі ст. 1119 ГПК України, касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, скасувати рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції і передати справу на новий розгляд, якщо суд припустився порушень норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

За таких підстав, постанова Київського апеляційного господарського суду від 11.05.2017 року у справі №15/250-б має бути скасована, а справа - направлена на новий розгляд до господарського суду апеляційної інстанції.

При новому розгляді справи, апеляційному господарському суду необхідно врахувати наведене, всебічно і повно з'ясувати та перевірити всі фактичні обставини справи з урахуванням матеріалів та обставин справи № 15/250-б, надати об'єктивну оцінку доказам, які мають юридичне значення для її розгляду, правильно застосувати норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119 - 11112 ГПК України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Керуючого санацією Товариства з обмеженою відповідальністю "Крампер Груп" Гончарова Д.О. задовольнити частково.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 11 травня 2017 року у справі №15/250-б Господарського суду м. Києва скасувати.

3. Справу №15/250-б Господарського суду м. Києва передати на новий розгляд до Київського апеляційного господарського суду.

Головуючий суддяВ.Ю. Поліщук
судді:Л.Й. Катеринчук
О.С. Удовиченко