ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"19" вересня 2017 р.Справа № 916/1559/17

За позовом: Головного управління Держгеокадастру в Одеській області

до відповідача: приватного підприємства "Агрофірма "Єдність"

про скасування рішення

Суддя Цісельський О.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ: позивач, Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до приватного підприємства "Агрофірма "Єдність", в якій просить суд скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме:

- рішення про державну реєстрацію прав оренди на земельну ділянку площею 6,7942 га, що розташована на території Одеської області, Біляївський район, Кам'янська сільська рада (за межами населених пунктів) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: :01:002:0103, індексний номер №32623558 від 29.11.2016р.;

- рішення про державну реєстрацію прав оренди на земельну ділянку площею 24,0170 га, що розташована на території Одеської області, Біляївський район, Кам'янська сільська рада (за межами населених пунктів) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: :01:001:0129, індексний номер №32606639 від 29.11.2016р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 06.07.2017р. позовну заяву (вх.№1659/17) прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №916/1559/17 та справу призначено до розгляду в судовому засіданні.

Письмове клопотання відповідача про відкладення розгляду справи та про продовження строку розгляду справи (вх.№2-4098/17 від 01.08.2017р.) судом було задоволено, у зв'язку з чим, строк розгляду справи було продовжено на п'ятнадцять днів та відкладено розгляду справи на 04.09.2017р. об 12 год. 00 хв.

Представник позивача заявлені позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача в судові засідання не зявлявся, хоча про час та місце їх проведення був повідомлений належним чином, подав до суду відзив на позов (вх.№20143/17 від 19.09.2017р.), згідно якого заявлені позивачем позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити у їх задоволенні у повному обсязі.

Як зазначено у третьому абзаці п.3.9.1. Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011р., в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно з ст.75 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст.85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

Головне управління Держгеокадастру в Одеській області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та йому підпорядковане.

Головне управління діє на підставі Положення про Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, що затверджено наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру №308 від 17.11.2016р.

З метою реалізації повноважень, Головним управлінням вжито організаційних заходів, спрямованих на проведення земельних торгів з продажу прав оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності.

Так, відповідно до частини 4 статті 135 Земельного кодексу України наказом Головного управління від 18.10.2016 № 15-8679/13-16-СГ "Про проведення земельних торгів у формі аукціону" виставлено земельні ділянки на земельні торги для передачі їх у користування на умовах оренди, серед яких:

Лот №783, земельна ділянка площею 24,0170 га, що розташована на території Одеської області, Біляївського району, Кам'янської сільської ради (за межами населених пунктів) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:0129;

Лот №788, земельна ділянка площею 6,7942 га, що розташована на території Одеської області, Біляївського району, Кам'янської сільської ради (за межами населених пунктів) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:002:0103.

За результатами проведених земельних торгів у формі аукціону, відповідно до протоколів №1/788 та №1/783 від 24 листопада 2016 року, переможцем за лотами №788 та №783 стало приватне підприємство "Агрофірма "Єдність.

Із вищезазначеним переможцем земельних торгів Головним управлінням укладено договори оренди землі №220 від 24.11.2016р. на земельну ділянка площею 24,0170 га, що розташована на території Одеської області, Біляївський район, Кам'янська сільська рада (за межами населених пунктів) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:0129 та №221 від 24 листопада 2016 року (копія додається) на земельну ділянку площею 6,7942 га, що розташована на території Одеської області, Біляївський район, Кам'янська сільська рада (за межами населених пунктів) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:002:0103.

24.11.2016р. між Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області (Орендодавець) та приватним підприємством "Агрофірма "Єдність" (Орендар) було укладено Договір оренди землі №220, згідно умов п.1.1. якого, Орендодавець, на підставі протоколу проведення земельних торгів за лотом №783 від 24 листопада 2016 року №1/783 надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Одеської області, Біляївського району, Кам'янської сільської ради (за межами населеного пункту), кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0129.

Відповідно до п.2.1. Договору в оренду передається земельна ділянка із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 24,0170 га у тому числі: 24,0170 га ріллі, що розташована на території Одеської області, Біляївського району, Кам'янської сільської ради (за межами населеного пункту).

Пунктом 2.2. Договору передбачено, що кадастровий номер земельної ділянки: :01:001:0129.

Як зазначено в п.3.1. Договору, Договір укладено на строк 7 (сім) років.

Зі змісту п.3.2. Договору вбачається, що право оренди земельної ділянки виникає у Орендаря з моменту державної реєстрації відповідно до закону.

У відповідності до п.4.1. Договору, орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі на рахунок в УДКСУ Кам'янської сільської ради, Біляївського району, Одеської області у розмірі 13,97 (тринадцять цілих дев'яносто сім сотих відсотків) % від нормативної грошової оцінки земельної станом на 01.01.2016р., а саме: 93 615,00 грн. (дев'яносто три тисячі шістсот п'ятнадцять гривень 00 копійок ) за 1 (один) рік, що зазначено у протоколі проведення земельних торгів за лотом №783 від 24 листопада 2016 року №1/783 та складає 7 801,25 (сім тисяч вісімсот одна гривня 25 копійок) за один місяць.

Згідно п.4.2. Договору, орендна плата за перший рік користування земельною ділянкою сплачується Орендарем протягом трьох банківських днів з дня підписання цього Договору, за виключенням сплаченого гарантійного внеску, в розмірі 2 680,00 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят гривень 00 копійок).

Цей Договір набирає чинності після підписання сторонами та державної реєстрації права оренди земельної ділянки відповідно до закону (п.15.1. Договору).

24.11.2016р. між Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області (Орендодавець) та приватним підприємством "Агрофірма "Єдність" (Орендар) було укладено Договір оренди землі №221, згідно умов п.1.1. якого, Орендодавець, на підставі протоколу проведення земельних торгів за лотом №788 від 24 листопада 2016 року №1/788 надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Одеської області, Біляївського району, Кам'янської сільської ради (за межами населеного пункту), кадастровий номер земельної ділянки :01:002:0103.

Відповідно до п.2.1. Договору в оренду передається земельна ділянка із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 6,7942 га у тому числі: 6,7942 га ріллі, що розташована на території Одеської області, Біляївського району, Кам'янської сільської ради (за межами населеного пункту).

Пунктом 2.2. Договору передбачено, що кадастровий номер земельної ділянки: :01:002:0103.

Як зазначено в п.3.1. Договору, Договір укладено на строк 7 (сім) років.

Зі змісту п.3.2. Договору вбачається, що право оренди земельної ділянки виникає у Орендаря з моменту державної реєстрації відповідно до закону.

У відповідності до п.4.1. Договору, орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі на рахунок в УДКСУ Кам'янської сільської ради, Біляївського району, Одеської області у розмірі 15,60 (п'ятнадцять цілих шістдесят сотих відсотків) % від нормативної грошової оцінки земельної станом на 01.01.2016р., а саме: 29 570,00 грн. (двадцять дев'ять тисяч п'ятсот сімдесят гривень 00 копійок ) за 1 (один) рік, що зазначено у протоколі проведення земельних торгів за лотом №788 від 24 листопада 2016 року №1/788 та складає 2 464,17 (дві тисячі чотириста шістдесят чотири гривні 17 копійок) за один місяць.

Згідно п.4.2. Договору, орендна плата за перший рік користування земельною ділянкою сплачується Орендарем протягом трьох банківських днів з дня підписання цього Договору, за виключенням сплаченого гарантійного внеску, в розмірі 758,50 грн. (сімсот п'ятдесят вісім гривень 50 копійок).

Цей Договір набирає чинності після підписання сторонами та державної реєстрації права оренди земельної ділянки відповідно до закону (п.15.1. Договору).

Зі змісту Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна вбачається, наступне:

- право оренди на земельну ділянку, площею 24,0170 га, що розташована на території Одеської області, Біляївський район, Кам'янська сільська рада (за межами населених пунктів) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:0129 та є предметом договору оренди землі №220, зареєстровано юридичним департаментом Одеської міської ради за приватним підприємством "Агрофірма "Єдність" (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32606639 від 29.11.2016р.);

- право оренди на земельну ділянку площею 6,7942 га, що розташована на території Одеської області, Біляївський район, Кам'янська сільська рада (за межами населених пунктів) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:002:0103 та була предметом договору оренди землі №221, зареєстровано юридичним департаментом Одеської міської ради за приватним підприємством "Агрофірма "Єдність" (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32623558 від 29.11.2016р.).

В обґрунтування заявленого позову, позивач зазначає, що всупереч вимогам частини 31 статті 137 Земельного кодексу України та умовам Договору оренди землі №220 та Договору оренди землі №221, відповідач в установлений термін не сплатив орендну плату, передбачену п.4.1 Договорів, а саме - річну орендну плату в термін не пізніше трьох банківських днів з дня підписання договорів оренди.

Надалі, наказом Головного управління від 30.11.2016р. №264 відповідно до статей 122, 135-139 Земельного кодексу України земельні торги було анульовано.

З врахуванням вищенаведених обставин та того, що рішення про державну реєстрацію права оренди №32623558 від 29.11.2016р. та рішення про державну реєстрацію права оренди №32606639 від 29.11.2016р. за приватним підприємством "Агрофірма "Єдність" на земельні ділянки прийнято на підставі оспорюваних договорів оренди землі №220 та 221, які суперечать вимогам Земельного кодексу України, Закону України "Про оренду землі", Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", останній був змушений звернутись до господарського суду Одеської області із даним позовом за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного:

Частиною 1 ст.15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання.

Порушення права повязано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання субєктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В пунктах 1-10 ч.2 ст.16 ЦК України наведено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів.

До того ж, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

В силу частини 1 статті 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

При цьому, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Приписами ч.ч.1, 2 ст.20 ГК України встановлено, що держава забезпечує захист прав і законних інтересів субєктів господарювання та споживачів.

Кожний субєкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Права та законні інтереси зазначених субєктів захищаються шляхом, зокрема визнання наявності або відсутності прав.

Законодавчо визначенні способи захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Отже, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений ст.16 ЦК України, але який встановлений законом або договором та є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Статтею 13 Конституції України встановлено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.

Згідно ст.14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Відповідно до ч.1 ст.4-1 ГПК України господарські суди вирішують господарські спори у порядку позовного провадження, передбаченому цим Кодексом.

Згідно п.2 Постанови Пленуму ВГСУ №10 від 24.10.2011р. "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" з огляду на приписи частини третьої статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якими місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, та на вимоги статей 1, 41, 12 ГПК України господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 ГПК України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Відповідно до п.3.1. Постанови Пленуму ВГСУ №10 від 24.10.2011р. "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов:

участь у спорі суб'єкта господарювання;

наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин;

наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні: державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав)

- офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; реєстраційна дія - державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав.

Згідно ч.1 ст.11 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Отже, з врахуванням того, що спір щодо:

- скасування рішення про державну реєстрацію прав оренди на земельну ділянку площею 6,7942 га, що розташована на території Одеської області, Біляївський район, Кам'янська сільська рада (за межами населених пунктів) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:002:0103, індексний номер № 32623558 від 29.11.2016;

- скасування рішення про державну реєстрацію прав оренди на земельну ділянку площею 24,0170 га, що розташована на території Одеської області, Біляївський район, Кам'янська сільська рада (за межами населених пунктів) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:0129, індексний номер № 32606639 від 29.11.2016.

не є спором про право, заявлений позивачем до приватного підприємства "Агрофірма "Єдність", у якого взагалі відсутні повноваження щодо вчинення державної реєстрації прав оренди на земельні ділянки.

Поряд, з цим, суд зазначає наступне:

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право звертатися за захистом своїх прав до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.

Кожен має право після використання всіх національних засобів правового захисту звертатися за захистом своїх прав і свобод до відповідних міжнародних судових установ чи до відповідних органів міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Отже, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений ст.16 ЦК України, але який встановлений законом або договором та є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Предмет позову - це частина позову, яка становить матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої суд повинен ухвалити рішення.

Ця вимога повинна мати правовий характер, тобто бути врегульованою нормами матеріального права.

Крім того, суд зазначає, що підстава позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Підставу позову становлять фактична й правова підстави.

Фактична підстава позову це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача.

Правова підстава позову це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується вимога позивача.

Реалізуючи передбачене ст.64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Слід зазначити, що суди здійснюють правосуддя з метою забезпечення захисту прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Винесення судом законного, обґрунтованого і справедливого рішення неможливе без проведення ним всебічного, повного, об'єктивного дослідження усіх обставин справи.

При цьому судове рішення повинно базуватись на принципах верховенства права, неупередженості, незалежності, змагальності сторін та рівності усіх учасників судового процесу.

Як вірно встановив Конституційний Суд України в своєму рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004, верховенство права - це панування права в суспільстві.

Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства.

Всі ці елементи права об'єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи.

Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх досягнення.

Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

З врахуванням наведеного, судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду із даним позовом саме до відповідача, який не наділений повноваженнями щодо вчинення державної реєстрації прав оренди на земельні ділянки було обрано невірний спосіб захисту своїх прав.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та недоведеними, у зв'язку з чим відмовляє позивачу у задоволенні заявлених позовних вимог в повному обсязі.

Згідно з вимогами ст.ст.32, 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

В свою чергу, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

З урахуванням правової позиції, висловленої ЄСПЛ при розгляді справи "Серявін проти України", а саме те, що згідно з усталеною практикою Суду, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р.).

Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" від 01.07.2003р.).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

В процесі розгляду справи судом було прийнято, досліджено та надано оцінку всім доводам та запереченням учасників судового процесу, надано можливість їх представникам в судовому засіданні обґрунтувати свої правові позиції щодо позову.

Крім того, суд зазначає, що 24.11.2016р. між сторонами було укладено договори оренди землі №№220, 221, якими регулюються правові взаємовідносини сторін відносно земельних ділянок кадастровий номер: :01:002:0103 та кадастровий номер: :01:001:0129.

На час розгляду даної справи, зазначені договори є чинними та в судовому порядку недійсними не визнавались, у зв'язку з чим, позивач не позбавлений права звернутись до суду із відповідним позовом про стягнення заборгованості по орендним платежам.

Згідно зі ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Статтями 4-2 та 4-3 Господарського процесуального кодексу України визначено, що правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та обєктивного зясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, судові витрати, згідно до ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.32, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду Одеської області набирає чинності у порядку ст.85 ГПК України.

Повний текст рішення складено 25 вересня 2017 р.

Суддя О.В. Цісельський