ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2017 року Справа № 922/4461/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:Данилової М.В.,
суддівПоляк О.І., Сибіги О.М.
за участю представників:
позивачане з'явився (про час та місце судового засідання повідомлено належно)
відповідачаГоловко Р.В. (договір №15/09/2017) ОСОБА_5 (посв. №000354073)
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали касаційної скаргиПриватного АТ "Верифікаційні проекти"
на постановуХарківського апеляційного господарського суду від 08.06.2017
у справі№922/ 4461/16 Господарського суду Харківської області
за позовомСПД ФО ОСОБА_7
доПриватного АТ "Верифікаційні проекти"
простягнення 531 335,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_7 звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Верифікаційні проекти" про стягнення заборгованості за надані послуги з правової допомоги за договорами № 8 від 23.06.2015 та № 8/1 від 24.06.2016.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 22.02.2017 (суддя Добрелі Н.С.) позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Верифікаційні проекти" на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 заборгованість за надану правову допомогу за період 23.06.2015 по 29.07.2016 в сумі 288 610,00 грн., штраф 100% від ціни договору в розмірі 242 725,00 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 7 970,03 грн.

Мотивуючи своє рішення суд вказав про те, що відповідач не надав належних доказів оплати заборгованості за спірними договорами № 8 від 23.06.2015 та №8/1 від 24.06.2016, а тому позовні вимоги про стягнення з останнього заборгованості за надану правову допомогу за період з 23.06.2015 по 29.07.2016 в сумі 288 610,00 грн. та штрафу в сумі 242 725,00 грн. є обґрунтованими та правомірними.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 08.06.2017 (головуючий суддя Россолов В.В., суддя Гетьман Р.А., суддя Тихий П.В.) рішення Господарського суду Харківської області від 22.02.2017 скасовано, прийнято нове рішення, яким в позові відмовити частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Верифікаційні проекти" на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 заборгованість в сумі 288 610,00 грн.

Скасовуючи частково рішення суду першої інстанції, апеляційний господарський суд вказав про те, що покладення на відповідача штрафних санкцій за невиконання зобов'язання, яке не передбачене договором, суперечить чинному законодавству, а тому вимоги в цій частині є неправомірними. Вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за надану правову допомогу за період з 23.06.2015 по 29.07.2016 в сумі 288 610,00 грн. суд апеляційної інстанції визнав обґрунтованими.

Не погоджуючись із вищевказаними судовими рішеннями, Приватне АТ "Верифікаційні проекти" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати в частині стягнення з відповідача 288 610,00 грн., а справу направити на новий розгляд, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, що, в свою чергу, призвело до порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 31.08.2017 справа повинна розглядатись у складі колегії суддів: головуючий суддя - Данилова М.В., судді Поляк О.І., Сибіга О.М.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 05.09.2017 касаційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду у вищевказаному складі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення присутніх у відкритому судовому засіданні 20.09.2017 представників відповідача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити касаційну скаргу з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, 23.06.2015 між СПД ФО ОСОБА_7 (адвокат) та Приватним акціонерним товариством "Верифікаційні проекти" (клієнт) в особі генерального директора ОСОБА_5 було укладено договір про надання правової допомоги №8.

Відповідно до предмету вищевказаного договору адвокат, в обсязі та на умовах визначених цим договором, зобов'язується надавати клієнту правову допомогу щодо здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги, а саме: надання правової інформації, консультацій і роз'яснень з правових питань, правовий супровід діяльності клієнта; складання заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; забезпечення захисту прав, свобод і законних інтересів клієнта в кримінальному провадженні; представництво інтересів клієнта в кримінальному провадженні або під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; представництво інтересів клієнта в судах під час здійснення цивільного, господарського та адміністративного судочинства, а також в інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед фізичними та юридичними особами; представництво інтересів клієнта в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; надання інших видів правової допомоги, не заборонених законом, а клієнт, за виконані адвокатом дії по наданню правової допомоги, зобов'язується сплатити гонорар (винагороду) та фактичні витрати, пов'язані з виконанням цього договору (пункт 1.1 договору).

У відповідності до пункту 2.1. договору, адвокат зобов'язується, зокрема, щомісяця складати та підписувати акти прийому-передачі послуг, а також скласти та підписати акт прийому-передачі послуг, після закінчення строку дії договору, його дострокового припинення за взаємною згодою сторін чи розірвання на вимогу однієї з сторін.

Зі змісту пункту 2.4. договору вбачається, що клієнт зобов'язаний сплатити гонорар в розмірі та на умовах, визначених цим договором; щомісяця підписувати акти прийому-передачі послуг не пізніше наступного дня від його отримання, дня закінчення строку дії договору, його дострокового припинення за взаємною згодою сторін чи розірвання на вимогу однієї з сторін.

Розділом 3 договору сторони погодили ціну договору та порядок розрахунків.

Положеннями пункту 3.1. договору передбачено, що за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар (винагороду) в розмірі 665,00 грн. за кожну добу в період дії цього договору. Загальна сума (ціна) договору складає 242 725,00 грн. Сторони визначили, що розмір гонорару адвоката не можу бути меншим ніж 250,00 гривень за одну людино-годину надання адвокатом правової допомоги за цим договором та меншим ніж 20 615,00 грн. на місяць в період дії договору.

Фактичні витрати адвоката, пов'язані з наданням правової дороги, та гонорар адвоката, сплачуються клієнтом щомісяця в період дії договору але сума (ціна) договору повинна бути сплачена , згідно пп. 3.1. п. 3 цього договору, не пізніше 23.06.2016 (пункт 3.2. договору).

Пунктом 4.1. договору визначено, що він набирає чинності з моменту його підписання та діє до 23.06.2016 або моменту досягнення позитивного результату, або виконання адвокатом всіх дій, необхідних для досягнення позитивного результату по справі. На підтвердження факту досягнення позитивного результату або виконання адвокатом всіх дії, необхідних для досягнення позитивного результату, складається акт прийому-передачі послуг та на вимогу клієнта надається звіт.

24.06.2016 між СПД ФО ОСОБА_7 (адвокат) та Приватним акціонерним товариством "Верифікаційні проекти" (клієнт) в особі генерального директора ОСОБА_9, було укладено договір про надання правової допомоги №8/1.

Відповідно до предмету зазначеного договору адвокат, в обсязі та на умовах визначених цим договором, зобов'язався надавати клієнту правову допомогу щодо здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги, а саме: надання правової інформації, консультацій і роз'яснень з правових питань, правовий супровід діяльності клієнта; складання заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; забезпечення захисту прав, свобод і законних інтересів клієнта в кримінальному провадженні; представництво інтересів клієнта в кримінальному провадженні або під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; представництво інтересів клієнта в судах під час здійснення цивільного, господарського та адміністративного судочинства, а також в інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед фізичними та юридичними особами; представництво інтересів клієнта в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; надання інших видів правової допомоги, не заборонених законом, а клієнт, за виконані адвокатом дії по наданню правової допомоги, зобов'язується сплатити гонорар (винагороду) та фактичні витрати, пов'язані з виконанням цього договору (пункт 1.1 договору).

У відповідності до пункту 2.1. договору, адвокат зобов'язується, зокрема, щомісяця складати та підписувати акти прийому-передачі послуг, а також скласти та підписати акт прийому-передачі послуг, після закінчення строку дії договору, його дострокового припинення за взаємною згодою сторін чи розірвання на вимогу однієї з сторін.

Зі змісту пункту 2.4. договору вбачається, що клієнт зобов'язаний сплатити гонорар в розмірі та на умовах, визначених цим договором; щомісяця підписувати акти прийому-передачі послуг не пізніше наступного дня від його отримання, дня закінчення строку дії договору, його дострокового припинення за взаємною згодою сторін чи розірвання на вимогу однієї з сторін.

Розділом 3 договору сторони погодили ціну договору та порядок розрахунків.

Положеннями пункту 3.1. договору передбачено, що за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар (винагороду) в розмірі 20 615,00 грн. на місяць в період дії договору. Загальна сума (ціна) договору складає 242 725,00 грн. Сторони визначили, що розмір гонорару адвоката не можу бути меншим ніж 250,00 гривень за одну людино-годину надання адвокатом правової допомоги за цим договором та меншим ніж 20 615,00 грн. на місяць в період дії договору.

Фактичні витрати адвоката, пов'язані з наданням правової дороги, та гонорар адвоката, сплачуються клієнтом щомісяця в період дії договору не пізніше кожного шостого числа наступного місяця після місяця, в якому було понесені витрати (пункт 3.2. договору).

Пунктом 4.1. договору передбачено, що він набирає чинності з моменту його підписання та діє до 23.06.2017 або моменту досягнення позитивного результату, або виконання адвокатом всіх дій, необхідних для досягнення позитивного результату по справі. На підтвердження факту досягнення позитивного результату або виконання адвокатом всіх дії, необхідних для досягнення позитивного результату, складається акт прийому-передачі послуг та на вимогу клієнта надається звіт.

Як зазначає позивач у позовній заяві, ним на виконання договору №8 та договору №8/1 в період з 23.06.2015 по 29.07.2016 було надано відповідачу послуги з надання правової допомоги на загальну суму 288 610,00 грн., що підтверджується актами прийому-передачі послуг від 30.06.2015, від 31.07.2015, від 31.08.2015, від 30.09.2015, від 31.10.2015, від 30.11.2015, від 31.12.2015, від 29.01.2016, від 29.02.2016, від 31.03.2016, від 30.04.2016, від 31.05.2016, від 30.06.2016 та від 31.07.2016.

В свою чергу в порушення умов договору №8 та договору №8/1 відповідач взятих на себе зобов'язань не виконав, зокрема, за надання правової допомоги щомісяця не пізніше кожного шостого числа наступного місяця не сплатив гонорар (винагороду) та фактичні витрати в розмірі 288 610,00 грн. Крім того, в порушення умов вищевказаних договір (пп. 5.6. п. 5), відповідач, без залучення адвоката, 15.09.2015 та 03.11.2015 допустив на підприємство правоохоронні органи з питань, що стосуються предмету договору про надання правової допомоги №8 від 23.06.2015, що передбачає сплату штрафу в розмірі 242 725,00 грн. не пізніше шостого числа наступного місяця, в якому стався зазначений у даному пунктів випадок.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

За приписами процесуального законодавства, рішення господарського суду повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленою господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого:чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору,і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності та підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами чинного законодавства.

Колегія суддів касаційної інстанції перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права вважає висновки судів попередніх інстанцій передчасними та зауважує про обставини, які не були враховані судами під час вирішення даного спору.

Так, статтею 901 Цивільного кодексу України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Згідно зі статтею 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 3 статті 48 Господарського процесуального кодексу України витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру".

Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що:

адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом;

адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідно до статті 21 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" під час здійснення адвокатської діяльності адвокат зобов'язаний: 1) дотримуватися присяги адвоката України та правил адвокатської етики; 2) на вимогу клієнта надати звіт про виконання договору про надання правової допомоги; 3) невідкладно повідомляти клієнта про виникнення конфлікту інтересів; 4) підвищувати свій професійний рівень; 5) виконувати рішення органів адвокатського самоврядування; 6) виконувати інші обов'язки, передбачені законодавством та договором про надання правової допомоги.

Статтею 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як вже зазначалось, між СПД ФО ОСОБА_7 (адвокат) та Приватним акціонерним товариством "Верифікаційні проекти" (клієнт) було укладено договори про надання правової допомоги №8 від 23.06.2015 та №8/1 від 24.06.2016, відповідно до предмету яких адвокат, в обсязі та на умовах визначених цими договорами, зобов'язався надавати клієнту правову допомогу щодо здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги.

Разом з тим, приймаючи рішення по даній справі суди попередніх інстанцій не з'ясували належним чином питання щодо того, які саме послуги правового характеру надавались СПД ФО ОСОБА_7 акціонерному товариству "Верифікаційні, чи були такі послуги виконані в повному обсязі та чи виконані вони належним чином.

Суди попередніх інстанцій не звернули і увагу на те, що договір про надання правової допомоги від 23.06.2015 підписаний від імені Приватного акціонерного товариства "Верифікаційні проекти" директором - ОСОБА_5, а договір про надання правової допомоги від 24.06.2016 підписаний від імені Приватного акціонерного товариства "Верифікаційні проекти" директором - ОСОБА_9

Колегія суддів касаційної інстанції зазначає і про те, що при новому розгляді даної справи суди попередніх інстанцій повинні надати належну правову оцінку висновку експертного дослідження від 25.11.2015 №12 та рішенню від 27.06.2017 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", які містяться в матеріалах справи.

Оскільки, суди попередніх інстанцій не з'ясували зазначених обставин, а суд касаційної інстанції відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України не може встановлювати обставини, збирати і перевіряти докази та надавати їм оцінку, підстави для залишення оскаржуваних судових рішень без змін відсутні.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Проте, якщо подання сторони є вирішальним для результату проваджень, воно вимагає конкретної та прямої відповіді ("Руїс Торіха проти Іспанії").

Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами (Ван де Гурк проти Нідерландів).

Призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Однак, суди попередніх інстанцій не надали належної правової оцінки доводам Приватного АТ "Верифікаційні проекти", що свідчить про неповноту судового розгляду даного спору і порушення судами принципу рівності сторін, оскільки доводи відповідача, залишені судами без уваги та дослідження.

Враховуючи зазначене вище, колегія суддів касаційної інстанції вказує, що при новому розгляді справи суду необхідно оцінити, в сукупності, усі допустимі та належні докази у справі, врахувати викладене, всебічно і повно перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, і в залежності від з'ясованого встановити наявність чи відсутність підстав для задоволення даного позову.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Приватного АТ "Верифікаційні проекти" задовольнити.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 08.06.2017 у справі №922/4461/16 та рішення Господарського суду Харківської області від 22.02.2017 скасувати, справу направити на новий розгляд до Господарського суду Харківської області.

Головуючий суддя М.Данилова

Судді О.Поляк

О.Сибіга