Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

28.09.2017 року Справа № 927/732/17

Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1, АДРЕСА_1.

Відповідач: Державне підприємство „Ніжинський комбінат хлібопродуктів",

пров. Урожайний, 16, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600.

Предмет спору: про 74796,28 грн.

Суддя Федоренко Ю.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність від 10.08.2017р.

від відповідача: Нетреба А.І., довіреність від 10.08.2017р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем подано позов про стягнення з відповідача заборгованість 46000,00 грн., 18025,62 грн. пені, 1800,66 грн. 3% річних,8970,00грн. інфляційних нарахувань за договором на виконання робіт по знезараженню від 16.03.2016року та Додаткового договору №2 від 16.03.2016року до вказаного договору.

26.09.2017р. до господарського суду Чернігівської області надійшла заява позивача про зменшення позовних вимог від 21.09.2017р., в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість 26000,00 грн., 18025,62 грн. пені, 1800,66 грн. 3% річних, 8970,00грн. інфляційних нарахувань за договором на виконання робіт по знезараженню від 16.03.2016року та Додаткового договору №2 від 16.03.2016року до вказаного договору. У вказаній заяві позивач зазначає про сплату відповідачем 20000,00 грн. заборгованості за вказаними договорами та додав до заяви копії платіжних доручень № 690 від 18.09.2017р. на суму 10000,00 грн. та № 636 від 29.08.2017р. на суму 10000,00 грн.

Заяву подано у відповідності до ст.22 ГПК України, її підписано позивачем - ОСОБА_1, заявою не порушуються права та охоронювані законом інтереси сторін, а тому вказана заява прийнята судом до розгляду. Спір вирішується з урахуванням вказаної заяви.

28.09.2017року відповідачем поданий відзив на позов, в якому зазначив, що дійсно невчасно сплатив позивачу за надані послуги за договором на виконання робіт по знезараженню від 16.03.2016року та Додаткового договору №2 від 16.03.2016року до вказаного договору; невчасна виплата викликана об'єктивними обставинами, оскільки наразі важкий період для підприємства (заборгованість на виплату по заробітним платам більше 1000000 грн.). Відповідач просить суд взяти до уваги факт часткової виплати відповідачем суми заборгованості по договору, майновий стан державного підприємства та надмірно великі штрафні санкції порівняно зі збитками кредитора. Зазначає, що для нарахування пені застосовується строк у шість місяців, а для її стягнення позовна давність в один рік в зв'язку з чим просить позивача перерахувати розмір штрафних санкцій.

В судовому засіданні представником відповідача заявлено усне клопотання про відкладення розгляду справи яке судом відхилене враховуючи, що встановлений законом строк розгляду справи закінчуються 31.07.2017 року.

Наявність чи відсутність підстав для стягнення на користь позивача суми боргу, процентів річних, інфляційних та пені, стали причиною виникнення спору.

Розглянувши подані матеріали, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи по суті, господарський суд встановив:

16.03.2016 р. між сторонами було укладено договір на виконання робіт по знезараженню ( далі за текстом - Договір) за умовами якого Виконавець (Позивач у справі) за завданням Замовника (Відповідача) зобов'язується виконати замовлений вид робіт по знезараженню (фумігація, дезінсекція, дезінфекція, дератизація) у відповідності до умов даного Договору, а Замовник зобов'язується прийняти замовлений вид робіт та оплатити їх вартість.

У Договорі сторонами було узгоджено, що:

- вартість робіт за кожним окремим замовленням погоджується сторонами шляхом підписання додаткових договорів, які з моменту їх підписання стають невід'ємною частиною цього Договору (п.4.1);

- після закінчення виконання робіт Виконавець надає Замовнику належним чином оформлений акт здачі-прийняття виконаних робіт. У разі відсутності зауважень щодо якості виконаних робіт та відступів від умов Договору зі сторони Виконавця, Замовник зобов'язаний підписати цей акт (п.7.1, 7.2);

- остаточний розрахунок здійснюється Замовником протягом 3-х банківських днів з моменту підписання акту здачі - приймання виконаних робіт (п.9.2);

- у випадку невиконання або неналежного виконання умов Договору винна сторона несе відповідальність, передбачену чинним законодавством. Замовник сплачує Виконавцю пеню в розмірі 50 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочки (п.11.1, 11.2).

Сторонами укладено додаток №1 до Договору - організація виконання робіт по дезінсекції, дезінфекції, дератизації.

16.03.2016 р. сторонами укладено додатковий договір №2 до Договору яким, зокрема, узгоджено загальну вартість робіт - 52500 грн.

31.03.2016 р. представниками сторін підписано акт здачі-приймання робіт №01 за Договором на суму 52500 грн. В акті зазначено, що Замовник претензій по об'єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) не має.

Позивачем виписано рахунок №01 від 16.03.2016 р. на суму 52500 грн. за фумігацію продукції.

Платіжними дорученнями №215, 219 від 17.03.2016 р. відповідачем було сплачено позивачу 6500 грн. з призначенням платежу: за фумігацію згідно рахунку №01 від 16.03.2016 р.

Після порушення провадження у справі відповідачем було оплачено позивачу в рахунок сплати вартості виконаних робіт 20000 грн. платіжними дорученнями №690 від 18.09.2017 р. та №636 від 29.08.2017 р.

Станом на 28.09.2017 р. сума заборгованості складає 26000 грн., що відповідачем не заперечується.

Відповідно до ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Підписаний представниками сторін акт здачі приймання робіт підтверджує виконання позивачем зобов'язань за Договору належним чином і у погоджений строк. Доказів оплати боргу у сумі 26000 грн. відповідач не надав, а тому вимоги у частині стягнення боргу підлягають задоволенню.

Як встановлено ст.610, п.3) ч.1 ст.611, ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разу порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема і сплата неустойки.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Штрафними санкціями у розумінні ст.230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 2.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» роз'яснено, що щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Як вбачається з доданого позивачем до позовної заяви розрахунку пені її проведено з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ за період з 06.04.2016 р. по 26.05.2017 р., тобто пеню нараховано за період, який перевищує 6 місячний термін, що суперечить положенням ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, оскільки іншого строку нарахування пені сторонами у Договорі не встановлено.

За розрахунком суду розмір пені за період прострочення відповідачем оплати виконаних робіт станом по 06.10.2016 р. складає 7975,85 грн. яка підлягає стягненню на користь позивача.

В іншій частині вимог про стягнення 10049,77 грн. пені судом відмовлено, оскільки нарахування пені припинилося відповідно до приписів ч.6 ст.232 Господарського кодексу України.

Як встановлено ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних та 3% річних суд встановив, що він є обґрунтованим, арифметично вірним, а тому вимоги про стягнення 8970 грн. інфляційних та 1800,66 грн. 3% річних судом задовольняються.

На підставі викладеного позов судом задоволено частково з покладенням судових витрат на відповідача з вини якого виник спір.

У відзиві на позов відповідач просить суд врахувати факт часткової сплати ним боргу, майновий стан державного підприємства та надмірно великі штрафні санкції порівняно зі збитками кредитора

Відповідно до ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 233 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з п. 3 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Як роз'яснено у пункті 3.17.4. постанови Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Згідно з ч.1 ст.4-3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюються на засадах змагальності.

Відповідно до статей 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Отже, питання щодо зменшення неустойки повинно розглядатися із врахуванням принципу змагальності сторін з виконанням вимог статей 33, 34 ГПК України.

Враховуючи обставини справи та надані докази, а саме те, що відповідач частково сплатив суму боргу, прострочення оплати боргу триває з 06.04.2016 р., розмір стягнутої пені не є надмірно великим з розміром боргу на який ця пеня нарахована, враховуючи інтереси сторін та відсутність збитків у позивача, не надання відповідачем доказів на підтвердження тяжкого стану підприємства, суд не вважає даний випадок винятковим та таким, який дає підстави до зменшення розміру штрафних санкцій.

Керуючись ст.ст.49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково і стягнути з Державного підприємства «Ніжинський комбінат хлібопродуктів», пров. Урожайний, 16, м. Ніжин Чернігівської області, 16600, код 00952634, на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1, 26 000 грн. боргу, 7 975,85 грн. пені, 1 800,66 грн. 3% річних, 8 970 грн. інфляційних та 1 600 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

В решті позову про стягнення 10 049,77 грн. пені - відмовити.

Повне рішення складено 02.10.2017 року.

Суддя Ю.В. Федоренко