РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2017Справа №910/11989/17

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Шлях"
до відповідачаТовариства з обмеженою відповідальністю "Камтілюкс"
провизнання правочину недійсним
Суддя Смирнова Ю.М.

Представники сторін:

від позивачаОсіпчук В.Ю. - представник
від відповідачане з'явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Шлях" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Камтілюкс" про визнання недійсним правочину щодо поставки будівельних матеріалів.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що між сторонами відсутні будь-які господарські операції, позивач не укладав з відповідачем жодних письмових договорів чи угод, не отримував від відповідача передоплати за жодні товари чи послуги, не здійснював поставок товару та не надавав послуг останньому, у зв'язку з чим не було жодних законних підстав для реєстрації від імені позивача податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. Також позивач стверджує про відсутність волевиявлення на укладання правочину з відповідачем щодо поставки будівельних матеріалів відповідачу та просить визнати спірний правочин недійсним на підставі ч.3 ст.203 та ч.ч. 1, 3 ст.215 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.07.2017 за вказаним позовом порушено провадження у справі №910/11989/17, розгляд якої призначено на 06.09.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.09.2017, у зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача, ненаданням ним витребуваних судом документів, розгляд справи відкладено на 18.09.2017.

Представник позивача в судове засіданні 18.09.2017 з'явився, заявлені позовні вимоги підтримав.

Відповідач повноважних представників в судові засідання не направив, відзив на позов та витребувані судом документи не надав, про причини неявки суд не повідомив. Про дату та час слухання справи відповідач був повідомлений належним чином.

У п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначається, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 18.09.2017 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

За приписами п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Дво - чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (ст. 202 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 181 Господарського кодексу України передбачено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України ( ч. 8 ст. 181 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч.2 цієї ж статті, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, відповідно до ч.3 - волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, відповідно до ч.4 - правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, відповідно до ч.5 - правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ч. 6 ст. 203 названого кодексу).

Частиною 1 ст. 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Тобто, за змістом ст. 215 та 203 Цивільного кодексу України, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину, дефекти (недотримання) форми, дефекти суб'єктного складу, дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на відсутність будь-яких господарських операцій з відповідачем. Зазначає, що відповідно до витягів із системи електронного адміністрування податку на додану вартість № 199922 від 19.12.2016 та № 1610199 від 16.01.2017 за податковими накладними, виданими відповідачем, з електронного рахунку № 0010 в органі Державної казначейської служби України списано податковий кредит з податку на додану вартість позивача на суму 3333333,33 грн. Позивач вказує, що не отримував від відповідача передоплату за жодні послуги чи товари, не здійснював поставок та не надавав послуг останньому як 29.12.2016 так і за весь час провадження господарської діяльності, що підтверджується звітами про дебітові та кредитові операції по рахунку позивача за 29.12.2016, оборотно - сальдовою відомістю по рахунку позивача 361 "Розрахунки з вітчизняними покупцями" за 29.12.2016, журналом - ордером і відомістю по рахунку позивача 361 "Розрахунки з вітчизняними покупцями" за 29.12.2016.

З матеріалів справи слідує, що 16.01.2017 позивач повідомив про реєстрацію неіснуючих податкових накладних, про відсутність будь-яких господарських операцій з відповідачем та про зміни в Єдиному реєстрі податкових накладних та електронному рахунку позивача в органі Державної казначейської служби України Державну фіскальну службу України, Державну податкову інспекцію у Святошинському р-ні ГУ ДФС у м. Києві, Службу безпеки України, Генерального прокурора України, Національне антикорупційне бюро України.

07.02.2017 та 08.02.2017 позивач звернувся до начальника Святошинського УП ГУНП України у м.Києві та начальника Верхньодніпровського ВП Жовтоводського ВП ГУМП в Дніпропетровській області із заявами про вчинення кримінального правопорушення.

Позивачем з метою виправлення даних в Системі електронного адміністрування податку на додану вартість 28.02.2017 були складені та надіслані на адресу відповідача розрахунки коригування до вищезазначених податкових накладних. 21.03.2017 позивачем було направлено на адресу відповідача лист за вих.№56 від 14.03.2017 із проханням про реєстрацію коригувань до податкових накладних №№ 100, 101, 102, 103, 104, 105, 106, 113, 114, 115, 116, 117, 118, 207, 208, 209, 210, 211, 212 від 29.12.2016.

Як зазначає позивач, відповідач повинен був зареєструвати розрахунки коригування до незаконно зареєстрованих податкових накладних до 15.03.2017, однак не зробив цього.

Відповідно до листа Державної фіскальної служби України від 24.04.2017 за вих. № 5705/І/99-99-12-03-01-14 позивача повідомлено про те, що за результатами здійснених заходів місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю "Камтілюкс", його засновників та керівника не встановлено.

Спір виник у зв'язку з тим, що позивач стверджує про відсутність волевиявлення на укладання правочину щодо поставки будівельних матеріалів з відповідачем, внаслідок чого просить визнати такий правочин недійсним на підставі ч.3 ст.203 та ч.ч. 1, 3 ст.215 Цивільного кодексу України.

Як роз'яснено в абзацах 6 та 7 п. 2.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними", господарським судам необхідно враховувати, що не вважаються вчиненими правочини (укладеними господарські договори), в яких: - відсутні передбачені законом умови, необхідні для їх укладення (не досягнуто згоди за всіма істотними для даного правочину умовами); - не отримано акцепт стороною, що направила оферту; - не передано майно, якщо відповідно до законодавства необхідна його передача; - не здійснено державну реєстрацію або нотаріальне посвідчення, необхідні для його вчинення, тощо. Встановивши відповідні обставини, господарський суд відмовляє в задоволенні позовних вимог як про визнання правочину недійсним, так і про застосування наслідків недійсності правочину. Визначення договору як неукладеного може мати місце на стадії укладення договору, а не за наслідками виконання його сторонами. Отже, якщо дії сторін свідчать про те, що оспорюваний договір фактично було укладено, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності його вимогам закону, це правило не стосується випадків, коли для вчинення правочину необхідні його державна реєстрація або нотаріальне посвідчення, оскільки за відсутності відповідної реєстрації чи посвідчення договір в будь-якому разі не вважається укладеним.

Факту укладення спірного правочину та його виконання сторони суду не довели. Твердження позивача, викладені у позовній заяві, фактично зводяться до того, що спірний правочин із відповідачем вчинено не було.

Враховуючи викладене, підстави вважати укладеним спірний правочин відсутні, а тому у задоволенні вимог позивача про визнання такого правочину недійсним суд відмовляє.

Решту доводів позивача, які стосуються правомірності видачі податкових накладних, формування податкових зобов'язань з податку на додану вартість по вищевказаних податкових накладних, суд також як підставу для визнання недійсним правочину до уваги не приймає, оскільки положеннями ч. 2 ст. 1 Цивільного кодексу України унормовано, що до податкових та бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується. Відповідно, відносини позивача з відповідачем у галузі оподаткування до сфери цивільно-правового регулювання не відносяться.

Таким чином, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У зв'язку з відмовою у задоволенні позову відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 26.09.2016

Суддя Ю.М. Смирнова