ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2017 р. Справа № 925/844/17

За позовом сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Кряж і К"

до приватного акціонерного товариства "УКРАГРО НПК"

про стягнення 2955769 грн. 74коп.

Суддя Дорошенко М.В.

Секретар судового засідання Биченко М.О.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю від 27.06.2017 № 27/06/17;

від відповідача: у судовому засіданні, яке відбулося 12.09.2017, ОСОБА_2 за довіреністю від 14.08.2017 № 147-17; у судове засіданні, яке відбулося 21.09.2017, не зявилися.

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Кряж і К" звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до приватного акціонерного товариства "УКРАГРО НПК" про стягнення 3078942 грн. 16 коп., у тому числі: 2841841 грн. 45 коп. попередньої оплати за непоставлений товар, 156028 грн. 77 коп. пені, 62853 грн. 01 коп. інфляційних нарахувань та 18218 грн. 93 коп. 3% річних.

Позивач у позові також просить господарський суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати останнього на сплату судового збору.

В обґрунтування позову позивач вказав на неналежне виконання відповідачем зобовязань за укладеним між сторонами договором поставки від 27.01.2017 №В 18 щодо передачі у повному обсязі позивачу попередньо оплаченого ним товару та на неповернення відповідачем позивачу на вимогу останнього суми попередньої оплати за недопоставлену частину товару у розмірі 2841841 грн. 45 коп.

Ухвалою від 11.07.2017 Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Кряж і К" до розгляду, порушив провадження у цій справі і призначив її до розгляд в судовому засіданні на 11 год. 15 хв. 29.08.2017 у приміщенні Господарського суду Черкаської області.

Представник позивача заявою від 23.08.2017 про зменшення розміру позовних вимог заявив про відмову від позовних вимог про стягнення 62853 грн. 01 коп. інфляційних нарахувань та 18218 грн. 93 коп. 3% річних і про зменшення розміру стягуваної суми пені з 156028 грн. 77 коп. до 37060 грн. 73 коп.

Ухвалою від 29.08.2017 Господарський суд Черкаської області відклав розгляд справи в судовому засіданні на 12 год. 30 хв. 12.09.2017 у приміщенні Господарського суду Черкаської області.

У судовому засіданні, яке відбулося 12.09.017 за участю представників обох сторін, представник відповідача подав до господарського суду відзив на позов, яким заперечив проти заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог і проти заявлених у позові вимог, оскільки вважає, що:

після відмови позивача від договору поставки від 27.01.2017 №В 18 стягувана сума попередньої оплати 2841841 грн. 45 коп. перестала бути такою і стала коштами, набутими, збереженими відповідачем без достатньої правової підстави, стягнення яких з відповідача має здійснюватися не на підставі ст. 693 Цивільного кодексу України, а на підставі ст. 1212 цього Кодексу;

нарахування позивачем стягуваної суму пені за 10.04.2017 та за 27.04.2017, а також передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України інфляційних нарахувань та трьох процентів річних є безпідставним;

заявою про зменшення розміру позовних вимог позивач в порушення ст. 22 Господарського процесуального кодексу України одночасно змінює предмет і підставу позову.

Також представник відповідача заявив письмове клопотання про залучення до участі у справі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "НФ Трейдінг Україна".

Ухвалою від 12.09.2017 Господарський суд Черкаської області відклав розгляд справи на 15 год. 00 хв. 21.09.2017 у приміщенні Господарського суду Черкаської області і залишив без задоволення клопотання представника відповідача про залучення до участі у справі товариства з обмеженою відповідальністю "НФ Трейдінг Україна" як третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

21 вересня 2017 року представник позивача подав до господарського суду заяви про відмову від позову в частині вимог про стягненняи62853 грн. 01 коп. інфляційних нарахувань та 18218 грн. 93 коп. 3% річних і про зменшення розміру позовних вимог за рахунок зменшення стягуваної суми пені до 32856 грн. 35 коп.

У заяві про зменшення розміру позовних вимог представник позивача заявив клопотання про повернення надміру сплаченого судового збору з урахуванням зменшення розміру позовних вимог та відмови від позову в частині вимог про стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних.

Право позивача на відмову від позову та на зменшення розміру позовних вимог до прийняття господарським судом рішення у справі передбачене ст. 22 Господарського процесуального кодексу України.

Відмова представника позивача від позову в частині вимог про стягнення 62853 грн. 01 коп. інфляційних нарахувань та 18218 грн. 93 коп. 3% річних і зменшення позивачем розміру позовних вимог за рахунок зменшення стягуваної суми пені до 32856 грн. 35 коп. відповідають правам позивача, передбаченим ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, тому були прийняті господарським судом.

У судовому засіданні, яке відбулося 21.09.2015 за участю представника позивача, останній підтримав позов з викладених у ньому підстав в частині вимог про стягнення 2841841 грн. 45 коп. попередньої оплати за непоставлений товар і 32856 грн. 35 коп. пені.

Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце засідання суду, призначеного ухвалою від 12.09.2017 на 15 год. 00 хв. 21.09.2017, проте його представник у це судове засідання не зявився, натомість 20.09.2017 подав до господарського суду письмове пояснення, яким підтримав заперечення проти позову, оскільки не вбачає правових підстав для стягнення попередньої оплати за припиненим договором поставки від 27.01.2017 №В 18 та для нарахування інфляційних нарахувань, 3% річних та відсотків за користування чужими грошовими коштами.

Незявлення представника відповідача у судове засідання не перешкоджає вирішенню спору за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд Черкаської області

ВСТАНОВИВ:

27 січня 2017 року приватне акціонерне товариство "УКРАГРО НПК", як постачальник, та сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Кряж і К", як покупець, уклали між собою договір поставки №В 18 (далі договір №В 18), згідно з пунктами 1.1, 1.2 та 2.1 якого постачальник зобовязався в порядку та на умовах визначених цим договором поставити в обумовлені договором №В 18 строки покупцеві товар КАС-32 (карбамідо - аміачну суміш) у кількості 650 тон, вартістю з урахуванням ПДВ 8365 грн. за одну тонну і загальною вартістю 5437250 грн., а покупець зобовязався оплатити та прийняти товар.

Відповідно до п. 3.3. договору №В 18 поставка товару здійснюється повністю чи окремими партіями за вибором постачальника в період з 06.02.2017 по 10.04.2017. Постачальник самостійно визначає дату поставки кожної окремої партії товару в межах періоду поставки.

Згідно з п. 4.1 договору №В 18 покупець зобовязався сплатити попередню оплату в розмірі 100% від загальної вартості товару за договором в сумі 5437250 грн. до 03.02.2017.

Пунктом 5,1 договору №В 18 передбачено, що у випадку несвоєчасної поставки товару покупцю, постачальник сплачує покупцю неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення поставки.

На виконання умов договору №В 18 відповідач виставив позивачу рахунок від 27.01.2017 №В18 на сплату суми попередньої оплати за КАС-32 у розмірі 5437250 грн.

02 лютого 2017 року позивач за платіжним дорученням від 02.02.2017 №219 перерахував відповідачу на його рахунок в установі банку суму попередньої оплати за КАС-32 у розмірі 5437250 грн. згідно з виставленим відповідачем рахунком від 27.01.2017 №В18.

Відповідач за видатковими накладними: від 23.02.2017 №В98 на суму 923914 грн. 25 коп., від 24.02.2017 №В99 на суму 198919 грн. 70 коп., від 27.02.2017 №В165 на суму 165877 грн. 95 коп., від 27.02.2017 №В100 на суму 198501 грн. 45 коп., від 28.02.2017 №В120 на суму 180851 грн. 30 коп., від 06.03.2017 №В175 на суму 182106 грн.05 коп., від 06.03.2017 №В184 на суму 363626 грн. 55 коп., від 07.03.2017 №В179 на суму 206615 грн. 50 коп. і від 15.03.2017 №В277 на суму 174995 грн. 80 коп. поставив позивачу товар КАС-32 у кількості 310,73 тонн загальною вартістю 2595408 грн. 55 коп.

Решту попередньо оплаченого позивачем товару у кількості 339,73 тонни на суму 2841841 грн. 45 коп. відповідач позивачу не поставив.

28 квітня 2017 року позивач надіслав відповідача претензію від 27.04.2017 №397, у якій заявив про відмову від договору №В 18 та предявив вимоги про повернення 2841841 грн. 45 коп. попередньої оплати та сплату 33012 грн. 08 коп. передбаченої п. 5.1 договору №В 18 пені за період прострочення поставки товару з 10.04.2017 по 25.04.2017.

Вказану претензію відповідач отримав 04.05.2017, але суму отриманої ним від позивача попередньої оплати у розмірі 2841841 грн. 45 коп. позивачу не повернув та нараховану позивачем пеню не сплатив, що й спричинило даний спір.

Предявлену позивачем до стягнення з відповідача з урахуванням прийнятого господарським судом зменшення позивачем розміру позовних вимог пеню у сумі 32856 грн. 35 коп. позивач нарахував у встановленому п. 5.1 договору №В 18 розмірі від вартості недопоставленого товару 2841841 грн. 45 коп. за період прострочення поставки товару з 11.04.2017 по 26.04.2017.

Згідно з ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 538 Цивільного кодексу України містить такі норми:

1. Виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання.

2. При зустрічному виконанні зобов'язання сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту.

Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов'язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону.

3. У разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

4. Якщо зустрічне виконання обов'язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов'язку, друга сторона повинна виконати свій обов'язок.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обовязковим для виконання.

Статтею 693 Цивільного кодексу України встановлено:

1. Якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

2. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно з ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором; учасники господарських правовідносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Стаття 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у розумінні цього Кодексу визнає господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Частина 2 ст. 20 Господарського кодексу України передбачає право кожного субєкта господарювання на захист своїх прав і законних інтересів шляхом застосування штрафних санкцій.

Статтею 1212 Цивільного кодексу України встановлено, що:

1. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

2. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

3. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

З огляду на викладені вище обставини та норми законодавства, господарський суд дійшов до таких висновків.

За змістом зобовязань сторін договору №В 18 останній є договором поставки, із якого у позивача виникло грошове зобовязання щодо здійснення попередньої оплати товару, а у позивача щодо поставки позивачу попередньо оплаченого товару в установлені цим договором строки.

Вказане грошове зобовязання позивача у розумінні ч. 1 ст. 538 Цивільного кодексу України по відношенню до зобовязання позивача щодо поставки товару є зустрічним.

Позивач належним чином виконав свої грошові зобовязання за договором №В 18 щодо здійснення попередньої оплати товару в сумі 5437250 грн. Отож одержана позивачем від позивача сума попередньої оплати у розмірі 5437250 грн. є коштами, набутими відповідачем на підставі договору №В 18, тобто за наявності достатньої правової підстави.

Відповідач свої зобовязання за договором №В 18 щодо поставки позивачу попередньо оплаченого товару не виконав належним чином, поставивши позивачу лише частину товару на суму 2595408 грн. 55 коп., а решту попередньо оплаченого товару на суму 2841841 грн. 45 коп. не поставив. Встановлений п. 3.3 договору №В 18 строк поставки попередньо оплаченого товару закінчився 10.04.2017.

За таких обставин позивач в силу спеціальної норми, яка передбачена ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, вправі вимагати від відповідача на свій вибір передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Доводи відповідача про те, що після відмови позивача від договору поставки від 27.01.2017 №В 18 він не має права вимагати повернення коштів у сумі 2841841 грн. 45 коп. як попередню оплату на підставі ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, оскільки ця сума коштів стала для відповідача набутою, збереженою ним без достатньої правової підстави, тому має повертатися позивачу на підставі ст. 1212 цього Кодексу, не ґрунтуються на чинному законодавстві України.

Відповідно до змісту ст. 1212 Цивільного кодексу України положення цієї статті застосовуються лише у випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту.

Аналогічний висновок щодо застосування ст. 1212 Цивільного кодексу України зробив Верховний Суд України у своїй постанові від 25.02.2015 у справі №910/1913/14.

У даному випадку спеціальний спосіб захисту права позивача на повернення суми попередньої оплати передбачає ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України.

Отож заявлена позивачем у даному спорі вимога до відповідача про стягнення 2841841 грн. 45 коп. попередньої оплати є обґрунтованою і законною.

Крім стягнення з відповідача 2841841 грн. 45 коп. попередньої оплати позивач має право на стягнення з відповідача встановленої п. 5.1 договору №В 18 пені за порушення передбаченого п. 3.3 цього договору строку поставки товару на суму 2841841 грн. 45 коп. за вказаний позивачем у розрахунку стягуваної суми пені період прострочення з 11.04.2017 по 26.04.2017.

Стягувана сума пені в розмірі 32856 грн. 35 коп. нарахована позивачем у відповідності з фактичними обставинами виконання сторонами зобовязань за договором №В 18, умовами цього договору і вимогами чинного законодавства, тобто нарахована правильно.

Таким чином, позов підлягає задоволенню лише в частині стягнення з відповідача на користь позивача 2841841 грн. 45 коп. попередньої оплати і 32856 грн. 35 коп. пені.

Прийняття господарським судом відмови позивача від позову в частині вимог про стягнення інфляційних нарахувань в сумі 62853 грн. 01 коп. та 3% річних в сумі 18218 грн. 93 коп. відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України є підставою для припинення провадження у справі у цій частині позовних вимог.

За подання позову позивач за платіжним дорученням від 03.07.2017 №2985 сплатив до Державного бюджету України 46184 грн. 13 коп. судового збору.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України позивачу пропорційно розміру задоволених позовних вимог за рахунок відповідача підлягають відшкодуванню 43120 грн. 47 коп. витрат на сплату судового збору.

Частина 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір передбачає, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі:

1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом;

5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Отож за клопотанням позивача про повернення надміру сплаченого судового збору йому підлягає поверненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір лише 1847 грн. 59 коп. судового збору у звязку із зменшенням розміру позовних вимог.

Судовий збір, що припадає на вимоги, від позову за якими позивач відмовився, відповідно до п. 5 ч. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір поверненню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 49, п. 4 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 82-84 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Черкаської області

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства "УКРАГРО НПК" (вул. Промислова, 1, м. Жашків, Черкаська область, 19200, ) на користь сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Кряж і К" (вул. Юрія Тютюнника, 78, смт. Крижопіль, Вінницька область, 24600, код ЄДРПОУ 30803 грн. 45 коп. попередньої оплати, 32856 грн. 35 коп. пені та 43120 грн. 47 коп. витрат на сплату судового збору.

Припинити провадження у справі в частині вимоги про стягнення 62853 грн. 01 коп. інфляційних нарахувань та 18218 грн. 93 коп. 3% річних

Повернути сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю "Кряж і К" (вул. Юрія Тютюнника, 78, смт. Крижопіль, Вінницька область, 24600, ) із Державного бюджету України частину сплаченого ним за платіжним дорученням від 03.07.2017 №2985 судового збору у сумі 1847 грн. 59 коп. (одна тисяча вісімсот сорок сім гривень 59 коп.)

Це рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені розділом ХІІ Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено і підписано 27.09.2017.

СУДДЯ М.В. Дорошенко