номер провадження справи 32/94/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2017 Справа № 908/1402/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фідленс Фармінг, (17600, смт.Варва, Варвинський район, вул. Шевченка, б. 82, кв. 5б)

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства Агропромислова Компанія, (72319, м. Мелітополь, Запорізька область, вул. Кірова, б. 175)

про стягнення заборгованості 1 760 017грн. 83 коп. за договором поставки № 143-ПД від 09.08.2016р.

Суддя Колодій Н.А.

За участю представників сторін:

Від позивача ОСОБА_2, довіреність № 2 від 04.01.2017р.

Від відповідача ОСОБА_3, довіреність б/ від 21.08.2017р.

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості 1 760 017грн. 83 коп. за договором поставки № 143-ПД від 09.08.2016р., які складаються з 962 009грн. 88 коп. заборгованості, 95 274 грн. 81 коп. суми пені, 83947 грн. 61 коп. 20 % річних, 318803 грн. 11 коп. процентів за користування товарним кредитом, 256980 грн. 00 коп. 20 % штрафу, 43002 грн. 42 коп. суми індексу інфляції.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 12.07.2017р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 908/1402/17, присвоєно справі номер провадження 32/94/17, з призначенням судового засідання на 04.09.2017 р.

Ухвалою суду від 04.09.2017р. за клопотання представників сторін, продовжено строк розгляду спору в порядку ст. 69 ГПК України, в судовому засіданні оголошувалась перерва до 12.09.2017р. та 21.09.2017р.

31 серпня 2017р. до господарського суду Запорізької області від відповідача надійшло клопотання про зупинення про провадження у справі до розгляду господарським судом Запорізької області справи № 908/1707/17 за позовом ТОВ «Мелавтотранс-20111» до ПрАТ «Агропромислова компанія» та ТОВ «Фідленс Фармінг» про визнання недійсними пунктів 2.4 та 6.2 договору поставки № Д-3/1 СВ на умовах товарного кредиту № 143-ПД від 09.08.2016р. та набрання законної сили судовим рішенням у справі № 908/1707/17.

Клопотання подано згідно зі ст. 22 ГПК України, судом прийнято розгляду.

Позивач проти поданого клопотання з підстав викладених в заяві № 10.09/1 від 11.09.2017р.

12 вересня 2017р. від позивача до канцелярії господарського суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд зменшити позовні вимоги та стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 962009 грн. 88коп. та 430002грн. 42 коп. суми індексу інфляції.

Заява позивача долучена до матеріалів справи, в судовому засіданні оголошена перерва для надання позивачу додаткового часу для уточнення формулювання поданої заяви.

18 вересня 2017р. від позивача подана заява про зменшення розміру позовних вимог з урахування недоліків, які були допущені при подачі заяви від 12.09.2017р. Відповідно до поданої заяви позивач зменшує розмір позовних вимог та просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 962009 грн. 88 коп. та 430002грн. 42 коп. суми індексу інфляції.

Подана заява відповідає ст. 22 ГПК України, судом прийнята до розгляду та задоволена.

21 вересня 2017р. також від позивача надійшла заява, в якій позивач просить суд припинити провадження у справі в частині стягнення з відповідача 16 500 грн. 00 коп. основного боргу, в звязку з погашення відповідачем зазначеної суми в добровільному порядку (дата операції 06.07.2017р. № 4505 на суму 16500,00грн.).

Заява подана згідно зі ст. 22 ГПК України, судом прийнята та задоволена.

20 вересня 2017р. від відповідача до господарського суду Запорізької області надійшла заява про розстрочку виконання рішення суду на 12 місяців.

Заява судом прийнята до розгляду.

Судовий процес здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

21.09.2017р. справу розглянуто, в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

На розгляд суду передано спір про стягнення з відповідача заборгованості 1 760 017грн. 83 коп. за договором поставки № 143-ПД від 09.08.2016р., які складаються з 962 009грн. 88 коп. заборгованості, 95 274 грн. 81 коп. суми пені, 83947 грн. 61 коп. 20 % річних, 318803 грн. 11 коп. процентів за користування товарним кредитом, 256980 грн. 00коп. 20 % штрафу, 43002 грн. 42 коп. суми індексу інфляції.

09.08.2016р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Фідленс Фармінг (долі-позивач) та ОСОБА_1 акціонерним товариством Агропромислова Компанія (далі відповідач) було укладено договір № 143-ПД поставки товару.

Відповідно до умов п.п. 1.1., 1.2 вище вказаного договору, позивач зобов'язався в порядку та строки, встановлені цим договором передати у власність покупцю товару, а саме: кормові добавки, премікси, білкові вітамінно-мінеральні добавки, готові корма, комбікорми, замінники цільного молока, ветеринарні препарати, спеціальні добавки, елементи обладнання, обладнання та інший товар, а відповідач відповідно до п. 2.3. договору зобов'язувався оплатити вартість товару в розмірі 100 (сто) % на умовах відстрочення кінцевого розрахунку протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дня відвантаження товару зі складу постачальника (дата зазначена у видатковій накладній).

Позивач в повному обємі виконав свої зобов'язання по договору та поставив товар.

Відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобовязання, внаслідок чого позивач звернувся до господарського суду за захистом свого порушеного права.

Відповідно до ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Як передбачає ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у встановлений строк.

Неналежне виконання відповідачем зобовязань підтверджено матеріалами справи. На момент розгляду спору по суті, сума основного боргу з урахування заяви позивача про припинення провадження в частині стягнення 16500грн. 00коп., складає 945509 грн. 88коп.

Сума основного боргу в розмірі 945509 грн. 88 коп. предявлена до стягнення обґрунтовано, визнана відповідачем та підлягає задоволенню.

В частині суми основного боргу в розмірі 16500 грн. 00 коп. провадження у справі слід припинити, в звязку з відсутністю предмет спору. Судовий збір в цій частині покладається на відповідач, так як дана сума була погашена відповідачем після подачі позовної заяви до суму.

Також позивачем заявлено до стягнення втрати від інфляції в розмірі 43002 грн. 42коп.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат суд дійшов висновку, що заявлена до стягнення сума інфляційних втрат 43002грн. 42 коп. за період прострочки виконання зобовязань за договором є обґрунтованою, визнана відповідачем та підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Розглянувши заяву відповідача про надання розстрочки виконання рішення суду на 12 місяців, суд встановив:

В обґрунтування заяви відповідач посилається на те, що відповідач є підприємством сільгоспвиробником, яке займається господарською діяльністю з розведенням свиней та птиці і яке є одним із провідних підприємств в Україні із виробництва свинини.

Підприємницька діяльність відповідача здійснюється із застосуванням виробничих комплексів розташованих по всій Запорізькій області, які належать відповідачу на праві власності. Прибуток відповідача залежить від кількох факторів, серед яких:

- розведення свиней та птиці напряму залежить від вартості витрат на вирощування свиней та птиці, вартості витрат на умови їх тримання, їх ветеринарного та санітарного догляду, тощо; - від врожаїв зернових культур, кількості та якості кормів, - від території ринків збуту м'яса свинини та птиці, цін на цю продукцію, тощо.

У 2016 році різко підвищились ціни на зернові культури, на корма, тоді як ціни свинину та птицю у 2016 році практично не виросли, у зв'язку з чим утворився дисбаланс між витратами відповідача та його доходами, що призвело до значних збитків на годуванні свиней та птиці. До того ж відповідач постійно несе витрати на ветеринарно-епідеміологічні, фіто-санітарні заходи, пов'язані із спалахами різних вірусів на території України та області, які у 2016-2017 р.р. різко зросли.

Щодо ринку збуту відповідачем своєї продукції, то відповідач протягом тривалого часу поставляв м'ясопродукцію контрагентам, які знаходились на території Автономної Республіки Крим, в результаті чого, у останніх перед Відповідачем накопичилась значна сума заборгованості, яка з об'єктивних причин (окупація цієї території) не погашається. Тобто, окупація території Автономної Республіки Крим позбавила відповідача можливості повернути свої грошові кошти, у зв'язку з тим, що господарські відносини з підприємствами, які зареєстровані в АРК практично не можливі, стягнення коштів в судовому порядку також не представляється можливим, у зв'язку з невизначеністю статусу території АТК, тощо. Також, проведення на території Донецької і Луганської областей антитерористичної операції позбавила відповідача значної частини ринку збуту, у зв'язку із чим істотно знизився об'єм реалізації виготовленої продукції.

Відповідач має також значну непогашену кредиторську заборгованість. Крім того, відповідач звертає увагу суду на те, що рішенням господарського суду Запорізької області по справі № 908/108/17 (яке набрало законної сили 24.03.2017 р.) встановлено обставини які у відповідності із положеннями ч. 3 ст. 35 ГПК України, не підлягають доведенню знову при розгляді клопотання про розстрочку виконання рішення суду по справі № 908/1402/17, зокрема те, що фінансово-господарський стан відповідача є складним, що необхідність надання відстрочки виконання рішення обумовлена зниженням прибутків відповідача у 2016 році у порівнянні з аналогічним періодом (2015 роком), наявністю довгострокових та поточних зобов'язань, наявністю винесених відносно Відповідача судових рішень про стягнення грошових коштів, тощо.

Для погашення заборгованості, 04.11.2016 р. відповідач додатковою угодою до кредитного договору № 283/16.1-К/13 з ПАТ «ПУМБ», поновив строк можливості користуватись кредитними коштами цього банку в розмірі 12 000 000 грн., строком - до 05.10.2019р., із сплатою 27,5% річних за користування кредитом, під іпотеку нерухомого майна, у зв'язку з чим Відповідач поступово, в залежності від свого фінансового стан, зможе отримувати ці кредитні кошти і відновити свою фінансово-господарську діяльність.

Господарський суд оцінює надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ч. 1 ст. 43 ГПК України).

Пунктом 6 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення. При цьому слід враховувати приписи ст. 121 ГПК України.

Відповідно до пункту 7.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 р. «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на надані суду сторонами докази в обґрунтування своїх позицій, беручи до уваги матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, а також те, що арешт рахунків відповідача призведе до блокування роботи підприємства та виконання своїх господарських зобовязань, суд вважає за можливе задовольнити заяву відповідача частково та надати розстрочку виконання рішення суду на 5 місяців зі сплатою суми заборгованості рівними частинами по 197702 грн. 46коп. щомісячно.

Клопотання відповідача про зупинення провадження у справі судом залишено без задоволення, так як на момент його розгляду по суті відпали підстави, що були покладені відповідачем в обґрунтування поданого клопотання.

Згідно зі ст. 49 ГПК України, витрати зі сплати судового збору, в частині задоволених вимог покладаються відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, п. 1.1 ст. 80, ст. 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Фідленс Фармінг до ОСОБА_1 акціонерного товариства Агропромислова Компанія задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства Агропромислова Компанія, (72319, м. Мелітополь, Запорізька область, вул. Кірова, б. 175, ) Товариства з обмеженою відповідальністю Фідленс Фармінг, (17600, смт.Варва, Варвинський район, вул. Шевченка, б. 82, кв. 5б, ) 945509 (девятсот сорок пять тисяч пятсот девять) грн. 88 коп. суми основного боргу, 43002 (сорок три тисячі дві ) грн. 42 коп. суми індексу інфляції, 15075 (п'ятнадцять тисяч сімдесят пять) грн. 18 коп. суми судового збору.

Розстрочити виконання судового рішення по справі № 908/1402/17 від 21.09.2017 р. про стягнення з ОСОБА_1 акціонерного товариства Агропромислова Компанія, (72319, м. Мелітополь, Запорізька область, вул. Кірова, б. 175, ) Товариства з обмеженою відповідальністю Фідленс Фармінг, (17600, смт.Варва, Варвинський район, вул. Шевченка, б. 82, кв. 5б, ) 945509 (девятсот сорок пять тисяч пятсот девять) грн. 88 коп. суми основного боргу, 43002 (сорок три тисячі дві ) грн. 42 коп. суми індексу інфляції, на 5 місяців зі сплату суми заборгованості рівними частинами по 197702 грн. 46коп. щомісячно.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення 16500 грн. 00 коп. провадження по справі припинити на підставі п. 1.1. ст. 80 ГПК України.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст. ст. 84, 85 ГПК України 27 вересня 2017 р.

Суддя Н.А. Колодій

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.