ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2017 р. Справа № 925/719/17

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Пащенко А.Д., із секретарем судового засідання Ковбою І.М.,

за участю прокурора відділу прокуратури Черкаської області Архипенко В.О. - за посвідченням, представника позивача Житнікової Т.А. - за довіреністю,

представника відповідача: ОСОБА_3 - за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Черкаської області справу

за позовом Заступника керівника Черкаської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Черкаської міської ради

до фізичної особи - підприємця ОСОБА_4

про стягнення 143488 грн. упущеної вигоди,

ВСТАНОВИВ:

Заступником керівника Черкаської місцевої прокуратури подано в Господарський суд Черкаської області позовну заяву в інтересах держави в особі Черкаської міської ради до фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 про стягнення 118000 грн. упущеної вигоди спричиненої не укладенням договору пайової участі у розвитку інженерно-транспортної інфраструктури м. Черкаси за реконструкція двоповерхової будівлі виробничо-лабораторного корпусу під ательє по виготовленню та ремонту взуття за адресою АДРЕСА_2, та індексацію в сумі 25488 грн.

В обґрунтування позову прокурор вказав на те, що в порушення вимог Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" відповідач як замовник вказаного будівництва не звертався з відповідною заявою до Черкаської міської ради чи до Департаменту архітектури містобудування Черкаської міської ради та не уклав відповідний договір пайової участі і не сплатив суму пайової участі до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію; декларація НОМЕР_2 про готовність вказаного вище об'єкта до експлуатації зареєстрована управлінням ДАБІ в Черкаській області 13.08.2015. Відповідач не уклав договір про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Черкаси, що свідчить про його бездіяльність у вчиненні передбачених законодавством обов'язкових дій щодо такого звернення та укладення договору. Таким чином, неправомірна бездіяльність відповідача щодо його обов'язку взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, який кореспондується зі зверненням відповідача до позивача із заявою про укладення такого договору, є протиправною формою поведінки, внаслідок якої Черкаська міська рада не отримала на розвиток інфраструктури населеного пункту відповідну суму коштів, яка охоплюється визначенням упущеної вигоди. При цьому наслідки у виді упущеної вигоди перебувають у безпосередньому причинному зв'язку із наведеною неправомірною бездіяльністю відповідача. Розмір пайової участі у розвитку інженерно-транспортної інфраструктури м. Черкаси, який мав сплатити відповідач, складає 118000 грн. (10% від кошторисної вартості будівництва, яка відповідно до декларації становить 1180000 грн.). Прокурор просить стягнути з відповідача упущену вигоду з урахуванням індексу інфляції, яка становить 25488 грн., нарахованого за період з вересня 2015 року по травень 2017 року включно виходячи з того, що збитки (прямі та упущена вигода) підлягають відшкодуванню з урахуванням офіційного індексу інфляції.

Представник відповідача подав Заперечення на позовну заяву, в якому заперечив проти позовних вимог з тих підстав, що відповідно до п. 5 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх i позамайданчикових інженерних мереж i споруд та транспортних комунікацій. Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 16.10.2013 № 6667 відповідач придбала земельну ділянку, на якій була проведена реконструкція по АДРЕСА_2, площею 0, 2669 га, вартістю 306500 грн., та відповідно до вимоги закону вказана сума повинна бути врахована в розрахунках пайової участі. Відповідно до п. 9 Містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки по АДРЕСА_2, які надані рішенням виконкому ЧМР від 08.04.2013 № 435, відповідач була зобов'язана перенести пішохідну зону від вул. Горького до буд 10 по вул. Портовій; на таку вимогу відповідач отримала відповідні технічні умови № 16 від 26.12.2014 та здійснила відповідні будівельні роботи, вартість яких також повинна враховуватися при розрахунку суми пайової участі.

31.08.2017 представник відповідача надав повторно Заперечення на позовну заяву, в якому вказав, що при розрахунку пайової участі необхідно врахувати витрати відповідача на придбання земельної ділянки вартістю 306500 грн. та витрати в сумі 126810 грн. на проведені роботи по ремонту та благоустрою прилеглої території ділянки № 8 по вул. Портова, які згідно листа КП "ЧЕЛУАШ" від 27.02.2015 виконані відповідно до проекту, ТУ.

У судовому засіданні оголошувалася перерва із 29.08.2017 по 31.08.2017 та із 14.09.2017 по 18.09.2017.

У судовому засіданні:

прокурор повністю підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, заперечила проти доводів представника відповідача та пояснила, що його твердження про те, що при розрахунку пайової участі необхідно зменшувати кошторисну вартість будівництва на суму витрат на купівлю земельної ділянки та витрат на роботи по перенесенню пішохідної зони, суперечать приписам ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності", оскільки в ч. 5 ст. 40 цього Закону про це не вказано, а чітко зазначено, що такі витрати не враховуються, тобто представник відповідача невірно тлумачить норму Закону; також звернула увагу на те, що ст. 30 цього Закону передбачено випадки врахування понесених замовником витрат, до яких вказане відповідачем не відноситься; просила повністю задовольнити позов;

представник позивача підтримала позов та позицію прокурора, також вважає доводи представника відповідача помилковими;

представник відповідача, частково заперечуючи проти позову, посилався на доводи і міркування, викладені у Запереченнях на позовну заяву, послався на договір купівлі-продажу земельної ділянки від 16.10.2013 та на кошторисну документацію ремонту території, прилеглої до земельної ділянки № 8 по вул. Портовій, вважає, що він вірно читає та розуміє положення ч. 5 ст. 40 Закону і при розрахунку суми пайової участі повинна враховуватися вартість придбання земельної ділянки 306500 грн. та витрати на будівельні роботи в сумі 126810 грн., тобто на ці суми повинна зменшуватися кошторисна вартість будівництва. Від якої розраховується сума упущеної вигоди.

У судовому засіданні 18.09.2017 оголошена вступна та резолютивна частини рішення суду на підставі статті 85 ГПК України.

Оцінивши докази у справі в їх сукупності, заслухавши пояснення та доводи представників сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення, з огляду на таке.

22.05.2013 управлінням ДАБІ в Черкаській області зареєстрована декларація ЧК 18 про початок будівельних робіт - реконструкція двоповерхової будівлі виробничо - лабораторного корпусу під ательє по виготовленню та ремонту взуття за адресою АДРЕСА_2 в м, Черкаси.

13.02.2015 управлінням ДАБІ в Черкаській області зареєстрована Декларація НОМЕР_2 про готовність до експлуатації об'єкта - Реконструкція двоповерхової будівлі виробничо - лабораторного корпусу під ательє по виготовленню та ремонту взуття, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2. Відповідно до цієї Декларації замовником є ФОП ОСОБА_4, декларація про початок виконання будівельних робіт зареєстрована ДАБК у Черкаській області 23.08.2013, дата початку будівництва - 9 вересня 2013 року, дата закінчення будівництва - 23 січня 2015 року, строк введення об'єкта в експлуатацію І квартал 2015 року, кошторисна вартість будівництва за затвердженою проектною документацією 1180,00 тис. гривень.

За доводами прокурора та позивача, відповідач не виконав вимоги Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", не уклав договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Черкаси, не сплатив до введення об'єкта в експлуатацію встановлену Законом суму пайової участі, чим завдав місцевому бюджету збитків.

Відповідно до преамбули Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", далі - Закон, цей Закон встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Частинами 1, 2, 3 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено: 1. Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

2. Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

3. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Згідно частини 5 статті 39 цього Закону датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації або видачі сертифіката.

В частині 5 статті 40 Закону вказано таке: величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

В результаті аналізу положень названих вище статей Закону суд приходить до таких висновків:

- обов'язок замовника взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту виникає в силу Закону;

- розмір пайової участі і строк (графік) її сплати визначається у договорі про пайову участь, який укладається замовником із органом місцевого самоврядування, при цьому ініціатива укладення такого договору повинна виходити від замовника;

- граничний розмір пайової участі не може перевищувати 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта для нежитлових будівель та споруд;

- при визначенні величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту необхідно враховувати загальну кошторисну вартість будівництва об'єкта. Витрати замовника на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій не враховуються;

- в частині 5 статті 30 Закону передбачено можливість зменшення розміру пайової участі на суму кошторисної вартості передбачених технічними умовами інженерних мереж або об'єктів інженерної інфраструктури поза межами земельної ділянки замовника та за умови, що такі інженерні мережі та/або об'єкти передаються у комунальну власність;

- Законом (частинами 5, 9 статті 40 ) визначений строк сплати пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту як перерахування замовником відповідних коштів - до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Із матеріалів справи вбачається, що Декларація про готовність об'єкта до експлуатації зареєстрована в Управлінні ДАБІ у Черкаській області 13.02.2015.

Із матеріалів справи вбачається і відповідачем не заперечено, що договір про пайову участь із Черкаською міською радою не укладений, кошти пайової участі відповідачем не сплачені.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частинами 1, 2 статті 1166 Цивільного кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. З наведеного вбачається, що обов'язок доказування вини на позивача законом не покладається; вина презюмується в силу закону; доведення відсутності вини є процесуальним обов'язком відповідача.

У постанові Верховного Суду України від 07.10.2015 у справі № 916/3371/14 викладена правова позиція про те, що для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною умовою є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Оскільки відповідач не виконала вимогу Закону та не перерахувала до місцевого бюджету кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію, що відповідно до Декларації відбулося 13.02.2015, тому суд, виходячи із припису статті 40 Закону, вважає правильним висновок прокурора про те, що кошти пайової участі належить стягнути із відповідача судовим рішенням, при цьому кінцевою датою сплати пайової участі слід вважати 12.02.2015, отже з 13.02.2015 несплачена сума пайової участі є простроченою заборгованістю відповідача перед позивачем. Сума пайової участі складає 118000 грн., виходячи із вказаної в Декларації кошторисної вартості будівництва 1180000 грн.

Прокурором доведено наявність всіх чотирьох елементів складу правопорушення, необхідних для застосування такої відповідальності як стягнення збитків, відповідачем не доведено відсутність її вини у несплаті пайової участі. Відповідач не уклала договір про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Черкаси, що свідчить про її бездіяльність у вчиненні передбачених законодавством обов'язкових дій щодо такого звернення та укладення договору. Таким чином, неправомірна бездіяльність відповідача щодо її обов'язку взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Черкаси, який кореспондується зі зверненням відповідача до позивача із заявою про укладення такого договору, є протиправною формою поведінки, внаслідок якої Черкаська міська рада була позбавлена права отримати на розвиток інфраструктури населеного пункту відповідну суму коштів, яка охоплюється визначенням упущеної вигоди. При цьому наслідки у виді упущеної вигоди перебувають у безпосередньому причинному зв'язку із наведеною неправомірною бездіяльністю відповідача.

Сума упущеної вигоди 118000 грн. є обґрунтованою і законною, доводи відповідача її розмір не спростовують. З огляду на викладені вище висновки щодо аналізу приписі Закону, суд вважає безпідставними та необґрунтованими доводи представника відповідача щодо необхідності зменшення кошторисної вартості будівництва на суму витрат на придбання земельної ділянки та на ремонті роботи прилеглої території в сумі 126810 грн. Вказані відповідачем кошти не можуть прийматися до уваги, оскільки відповідач не довела і належними доказами не підтвердила, що ці витрати відносяться до витрат на будівництво інженерних мереж чи об'єктів інженерної інфраструктури, виконані роботи не передані у комунальну власність, не доведено, що ці витрати взагалі були понесені відповідачкою, адже саме по собі зазначення вартості робіт у проектно-кошторисній документації не може свідчити про фактичне понесення таких витрат і саме в такій сумі. Кошти на придбання земельної ділянки не повинні враховуватися відповідно до припису частини 5 статті 40 Закону. Із логіки Закону вбачається, що такі витрати є "проблемами" замовника будівництва і не можуть покладатися на органи місцевого самоврядування та бюджет населеного пункту.

Реконструкція, здійснена відповідачем, охоплюється законодавчим визначення забудови, а відповідач є замовником, отже той факт, що об'єктом у даному спорі є реконструкція будівлі, не має значення та не звільняє замовника від укладення із міською радою договору про пайову участь, а також від перерахування коштів пайової участі.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 1 лютого 2017 року у справі № 3-1441гс16.

Отже, вимога прокурора про стягнення з відповідача 118000 грн. упущеної вигоди підлягає до повного задоволення.

Вимога у позові про стягнення з відповідача суми пайової участі з урахуванням індексу інфляції є обґрунтованою та основаною на законі, тобто підлягаючою задоволенню в заявленій сумі 25488 грн., з огляду на таке.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В абзаці 2 пункту 1 Роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 12.05.1999 № 02-5/233 "Про деякі питання пов'язані з застосуванням індексу інфляції" (на даний час чинне) вказано, що оскільки статті 203 і 440 Цивільного кодексу України закріплюють принцип повного відшкодування збитків, слід виходити з того, що збитки (прямі та упущена вигода) підлягають відшкодуванню з урахуванням офіційного індексу інфляції.

Суд прийшов до висновку, що кінцевою датою сплати пайової участі слід вважати 12.02.2015, отже з 13.02.2015 несплачена сума пайової участі є простроченою заборгованістю відповідача перед бюджетом, у даному випадку з цього часу це є збитками позивача. Прокурор застосував індекс інфляції з вересня 2015 року, що є його правом. Розрахунок індексу інфляції з вересня 2015 по травень 2017 року виконаний вірно.

На підставі статті 49 ГПК України з відповідача підлягають стягненню на користь Прокуратури Черкаської області понесені нею витрати на сплату судового збору в сумі 2152 грн. 32 коп.

Виходячи з викладеного, керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 (18001, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Черкаської міської ради (18001, м. Черкаси, вул. Байди Вишневецького, 36, ідентифікаційний код 25212542 ) - 118 000 (сто вісімнадцять тисяч гривень) упущеної вигоди, 25488 грн. (двадцять п'ять тисяч чотириста вісімдесят вісім гривень) індексу інфляції.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 (18001, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Прокуратури Черкаської області (18000, м. Черкаси, вул. Б. Хмельницького, 60, ідентифікаційний код 02911119) 2152 грн. 32 коп. ( дві тисячі сто п'ятдесят дві гривні 32 копійки) витрат на сплату судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 25.09.2017 (понеділок).

Суддя А.Д.Пащенко