ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2017 р.Справа № 922/2371/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

при секретарі судового засідання Руденко О.О.

розглянувши справу

за позовом Приватного підприємства "Агрофірма "Славутич", с.Петропіль Запорізького району Запорізької області,
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод автогідропідйомників "Верх", м.Харків, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Фізична особа - підприємець ОСОБА_2, м.Харків,
про стягнення 137472,88 грн.
за участю представників:

позивача - Дудіної Г.О. (довіреність № 7 від 04.08.2017);

Герасименка В.С. (довіреність № 8 від 04.08.2017);

відповідача - Арутюнян М.А. (довіреність № 28/08/17 від 28.08.2017);

третьої особи - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Агрофірма "Славутич", с.Петропіль Запорізького району Запорізької області, звернулось до господарського суду з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод автогідропідйомників "Верх", м.Харків, заборгованості за Договором купівлі-продажу №30.08 від 30.08.2016р. в розмірі 90000,00 грн. та штрафних санкцій у розмірі 47472,88 грн. Позивач також просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2062,09 грн.

У відзиві на позовну заяву, який було надано до суду 06.09.2017, відповідач проти позову заперечував, посилаючись, зокрема, на те, що ФОП ОСОБА_2, з якою первісно було укладено спірний Договір купівлі-продажу обладнання, повністю виконала свої зобов'язання з постачання товару, підтвердженням чого є двостороннє підписана видаткова накладна № 116 від 16.12.2016. Крім того, відповідач заперечував проти нарахування позивачем штрафу, оскільки такого виду відповідальності та такого засобу його розрахунку, які зазначені у договорі, укладеному між ПП ОСОБА_2 та ПП "АФ "Славутич", не існує. На думку відповідача, у зв'язку з неправильним оформленням правовідносин щодо уступки боргу - переведення права вимоги виконання зобов'язань від первісного боржника - ФОП ОСОБА_2 до нового боржника - ТОВ "Завод автогідропідйомників "Верх", у позивача відсутні жодні підстави для звернення до суду з позовними вимогами до даного відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06.09.2017 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, було залучено на стороні відповідача Фізичну особу - підприємця ОСОБА_2, з якою позивачем було укладено спірний Договір, та зобов'язано її надати бухгалтерські документи, пов'язані з проведенням бухгалтерських операцій по спірному Договору.

У судовому засіданні представники позивача підтримали заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечувала повністю на підставах, викладених у відзиві на позовну заяву, свою позицію додатково виклала у письмових поясненнях та додаткових письмових поясненнях, які були долучені судом до матеріалів справи.

Третя особа у судове засідання не з'явилась; витребувані судом документи не надала. Копії ухвал, що були надіслані на адресу ФОП ОСОБА_2, повернуті до суду за закінченням терміну зберігання.

Враховуючи, що суд визнав наявні у матеріалах справи докази достатніми для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, а неявку третьої особи такою, що не перешкоджає вирішенню справи по суті, суд, з метою дотримання строку вирішення спору, визначеного статтею 69 Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами в даному судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

30.08.2016 між приватним підприємцем ОСОБА_2 (третьою особою у справі), як продавцем, та Приватним підприємством "Агрофірма "Славутич" (позивачем), як покупцем, було укладено Договір № 30.08, згідно якого продавець зобов'язався передати належне йому на праві власності майно (товар), а покупець зобов'язався прийняти та оплатити товар згідно умов цього Договору (п.п. 1.1., 1.2. Договору).

Відповідно до п. 2.1. Договору, найменування товару - обладнання автогідропідйомнику АП-17.

Характеристики товару викладені в Розділі 2 Договору "Відомості про товар".

Згідно п. 4.1. Договору, вартість товару становить 200000,00 грн.

Після отримання рахунку-фактури, покупець здійснює попередню оплату товару у розмірі 100000,00 грн., шляхом перерахування грошових коштів на рахунок продавця (п. 4.2. Договору). Остаточний розрахунок за даним Договором виконується покупцем після огляду готового до передачі товару (п. 4.3. Договору). Передача товару покупцю виконується після остаточного розрахунку за Договором (п. 4.3. Договору).

У п. 3.1. Договору сторони визначили, що передача товару від продавця покупцю виконується шляхом його монтажу на шасі ГАЗ-53 покупця.

Продавець зобов'язується поставити товар покупцю у продовж 30 робочих днів з моменту виконання покупцем п. 4.2. (попередня оплата) даного Договору (п. 3.2 Договору).

Як вказує позивач, рахунок-фактура був виставлений йому продавцем у відповідності до умов Договору 30.08.2016.

Оплата даного рахунку-фактури була здійснена позивачем 02.09.2016, що підтверджується платіжним дорученням № 2487.

З позовної заяви вбачається, що 27.09.2016 автомобіль ГАЗ-53 НОМЕР_3 був доставлений в м.Харків до ПП ОСОБА_2, що підтверджується подорожнім листом вантажного автомобіля від 27.09.2016.

Позивач вважає, що він, як покупець, свої зобов'язання, передбачені п. 4.2. Договору, виконав в повному обсязі, а тому з 02.09.2016 (з моменту попередньої оплати) почався відлік виконання свого зобов'язання відповідачем (продавцем). Тобто відповідач був зобов'язаний постановити товар, згідно п. 3.2. Договору, 13.10.2016.

Також позивач зазначає, що 14.12.2016 між ПП ОСОБА_2 та ПП "АФ "Славутич" було укладено Додаткову угоду до Договору купівлі-продажу № 30.08 від 30.08.2016, ініційованою продавцем, відповідно до якої було змінено Розділ 4 Договору, а саме: "вартість товару 100000,00 грн.", а не 200000,00 грн., як було встановлено в Договорі.

Таким чином, позивач вважає, що він виконав свої зобов'язання за Договором на 100%, а відповідач на момент укладення Додаткової угоди від 14.12.2016 свої зобов'язання взагалі не виконав.

28.12.2016 між ПП ОСОБА_2 та ПП "АФ "Славутич" було укладено Додаткову угоду до Договору купівлі-продажу № 30.08 від 30.08.2016 про зміну сторони в даному Договорі з Приватного підприємця ОСОБА_2 (продавець) на Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод автогідропідйомників "Верх" (продавець), в особі директора ОСОБА_2.

Як вказує позивач, на початку березня 2017 року в телефонному режимі продавець попрохав ПП "АФ "Славутич" забрати свій автомобіль ГАЗ-53 НОМЕР_3 без змін.

31.03.2017 автомобіль ГАЗ-53 НОМЕР_3 було забрано, на підтвердження чого позивачем надано копію подорожнього листа вантажного автомобіля від 31.03.2017.

Кошти, перераховані позивачем за товар, в сумі 100000,00 грн. відповідачем повернуто не було.

У зв'язку з невиконанням умов Договору щодо передачі товару, позивачем було здійснено нарахування штрафу на підставі п. 6.2. Договору у розмірі 0,1% від суми передплати за кожен день прострочення, що становить 18900,00 грн., а також 3% річних в розмірі 1551,65 грн. та інфляційні втрати в розмірі 11200,00 грн. за весь час прострочення на підставі ст. 625 ЦК України.

24.04.2017 позивачем на адресу відповідача було направлено претензію за вих. № 63 з вимогою щодо погашення заборгованості в загальному розмірі 131651,65 грн., проте у встановлені законодавством терміни відповідь від відповідача не надійшла. В подальшому позивачем було отримало гарантійний лист TOB "Завод автогідропідйомників "Верх" від 06.06.2017 вих. № 1-06, яким відповідач зобов'язався та гарантував повну оплату за Договором № 30.08 в розмірі 100000,00 грн. до 30.06.2017.

15.06.2017 на рахунок ПП "АФ "Славутич" від TOB "Завод автогідропідйомників "Верх" надійшла сума в розмірі 10000,00 грн.

За розрахунками позивача, станом на 05.07.2017 загальний розмір заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становив 137472,88 грн., у тому числі: 90000,00 грн. основного боргу, 13400,00 грн. інфляційних втрат, 2122,88 грн. - 3% річних, 31950,00 грн. штрафу.

Ретельно дослідивши наявні у матеріалах справи докази, з'ясувавши усі фактичні обставини спору та надавши їм правову кваліфікацію, суд дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог Приватного підприємства "Агрофірма "Славутич", виходячи з наступного.

Як зазначалося вище, спірний Договір купівлі-продажу обладнання № 30.08. від 30.08.2016р. був укладений позивачем - ПП "АФ "Славутич" з приватним підприємцем ОСОБА_2.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 на час укладення спірного Договору та до 03.02.2017 займала посаду директора ТОВ "Завод автогідропідйомників "Верх".

За наданою відповідачем інформацією, 24.02.2017 відбулася зміна керівника ТОВ "Завод автогідропідйомників "Верх" з ОСОБА_2 на ОСОБА_7. 24.02.2017 ОСОБА_7 було замінено на посаді директора ОСОБА_8, якого 31.05.2017 було замінено ОСОБА_9.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 28.08.2017, керівником ТОВ "Завод автогідропідйомників "Верх" (згідно Статуту) є Терезін Денис Ігорович.

Спірний Договір купівлі-продажу було укладено ОСОБА_2 не як директором ТОВ "Завод автогідропідйомників "Верх", а як приватним підприємцем, із визначенням усіх необхідних її особистих реквізитів та засвідчено печаткою "ФОП ОСОБА_2 "Сервис автовышек".

Згідно Додаткової угоди від 28.12.2016 до Договору купівлі-продажу № 30.08 від 30.08.2016, змінено преамбулу Договору та передано право відповідальності за Договором купівлі-продажу № 30.08. від 30.08.2016р., а також змінено пункт 11 Договору "Реквізити сторін", а саме у якості продавця за спірним Договором визначено ТОВ "Завод автогідропідйомників "Верх" замість ПП ОСОБА_2

При цьому, дана Додаткова угода була підписана ОСОБА_2, як приватним підприємцем так і директором ТОВ "Завод автогідропідйомників "Верх".

Представник відповідача під час розгляду справи у суді проти підписання даної Додаткової угоди заперечує, посилаючись на те, що рішення про згоду щодо переведення боргу на ТОВ "Завод автогідропідйомників "Верх", у відповідності до положень Статуту, мало бути прийнято Загальними зборами учасників Товариства, проте ані станом на 28.12.2016, ані станом на момент розгляду справи у суді, засідання Загальних зборів учасників ТОВ "Завод автогідропідйомників "Верх" не проводилось та жодного рішення не приймалось.

До того ж, згідно довідки за підписом директора ТОВ "Завод автогідропідйомників "Верх" ОСОБА_9, яку було надано до суду представником відповідача 22.09.2017, на будь-якому обліку TOB "Завод автогідропідйомників "Верх" Договір купівлі-продажу обладнання № 30.08 від 30.08.2016 та додатки до нього (Додаткові угоди від 14.12.2016 та від 28.12.2016) не знаходяться; жодних операцій по вищеназваних документах за весь період часу роботи TOB "Завод автогідропідйомників "Верх" не проводилось.

Крім того, учасниками судового процесу не надано суду жодних доказів на підтвердження передачі автомобілю ГАЗ-53 НОМЕР_3 ФОП ОСОБА_2 для встановлення на ньому обладнання, а також не надано доказів щодо місцезнаходження даного автомобілю у період з 27.09.2016р. по 31.03.2017р.

Водночас, матеріали справи свідчать, що у період до укладення Додаткової угоди від 28.12.2016 первісними сторонами за Договором купівлі-продажу вже були вчинені дії, які свідчать про його виконання як з боку покупця так і продавця. Зокрема, про виконання умов з боку покупця - ПП "АФ "Славутич" свідчить платіжне доручення № 2487 від 02.09.2016, згідно якого грошові кошти в сумі 100000,00 грн. були перераховані на рахунок ФОП ОСОБА_2, про виконання умов Договору з боку продавця - ПП ОСОБА_2, свідчить двостороннє підписана видаткова накладна № 116 від 16.12.2016р., з якої вбачається, що позивач отримав обладнання автогідропідйомнику АП-17 в кількості 1 шт. на суму 100000,00 грн.

Відповідно до п. 3.4. Договору, покупець зобов'язався підписати документи, що підтверджують факт виконання продавцем зобов'язань за даним Договором лише при отриманні товару та супроводжувальних документів.

При поставці товарів (робіт, послуг) первинними документами, що підтверджують факт передання предмета договору, можуть бути видаткова накладна на товар або акт здавання-приймання виконаних робіт (наданих послуг).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Підпунктом 2.1. пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/70, визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Згідно ст. 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Вказаний перелік обов'язкових реквізитів кореспондується з пунктом 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, згідно якого також залежно від характеру операції до первинних документів може бути включено, зокрема, такі додаткові реквізити, як підстава для здійснення операції та дані про документ, що засвідчує особу-одержувача. Тобто наявність зазначених реквізитів в первинних документах не є обов'язковою.

Підпунктом 2.5. пункту 2 вищевказаного Положення передбачено, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

Позивач не заперечує проти автентичності відтиску печатки, здійсненого на видатковій накладній № 116 від 16.12.2016, а матеріали справи не містять документів, які б свідчили про втрату зазначеної печатки, її підробку чи інше незаконне використання третіми особами всупереч волі ПП "АФ "Славутич".

Отже, відтиск печатки ПП "АФ "Славутич" на первинному документі - видатковій накладній № 116 від 16.12.2016 свідчить про участь даного підприємства, як юридичної особи, у здійсненні господарської операції - прийнятті товару.

Позивач проти факту отримання товару заперечує, посилаючись на відсутність в матеріалах справи товарно-транспортної накладної.

Суд не погоджується з такими доводами позивача та вважає товарно-транспортну накладну у даному випадку неналежним доказом, що не може підтвердити факт передачі товару відповідачеві, оскільки обладнання автогідропідйомнику (товар за Договором) є складовою частиною автомобілю та не може бути об'єктом, на який видається товарно-транспортна накладна.

Позивач стверджує, що автомобіль ГАЗ-53 було забрано з території підприємства відповідача без установки на ньому відповідного обладнання, на підтвердження чого надає копії подорожніх листів на автомобіль ГАЗ-53 НОМЕР_3 б/н від 27.09.2016 та б/н від 31.03.2017. Проте, у наданих подорожніх листах визначено лише маршрут, за яким слідував транспортний засіб, але не зазначено про його технічний стан та обладнання. Крім того, у вказаних подорожніх листах не зазначено повної адреси місця вибуття транспортного засобу та кінцевого пункту слідування, що взагалі ставить під сумнів факт перебування автомобілю ГАЗ-53 НОМЕР_3 на території ТОВ "Завод автогідропідйомників "Верх".

Що стосується гарантійного листа ТОВ "Завод автогідропідйомників "Верх" та часткової оплати заборгованості за Договором в сумі 10000,00 грн., представником відповідача надане пояснення, з якого вбачається, що новий директор ТОВ "Завод автогідропідйомників "Верх" ОСОБА_9, одразу після його призначення, не розібравшись у ситуації, що склалась раніше на фірмі щодо наявних боржників та кредиторів, з метою запобігання зверненню кредиторів до суду, надав відповідь на отриману засобами електронного зв'язку скановану версію претензі, якою гарантував позивачеві оплату 100000,00 грн.

Крім того, слід зазначити, що Додатковою угодою від 28.12.2016 до Договору купівлі-продажу відповідачу - ТОВ "Завод автогідропідйомників "Верх", було передано лише право відповідальності, а не зобов'язання за спірним Договором.

Цивільно-правова відповідальність - це правовідношення, що виражається у вигляді несприятливих наслідків майнового і немайнового характеру у боржника, які забезпечуються державним примусом і тягнуть за собою засудження правопорушення і його суб'єкта.

Передбачені умовами договору відшкодування збитків, сплата неустойки, втрата завдатку, є додатковими до основного обов'язку боржника, який полягає у передачі майна, виконанні робіт, наданні послуг тощо і виконується на еквівалентній та оплатній засадах.

Правовою підставою застосування до правопорушника цивільної відповідальності є норма права. Фактичною підставою для застосування міри цивільної відповідальності є скоєння цивільного правопорушення.

Тож, як вбачається з вищевикладеного, відповідальність є видом санкції та покарання за порушення обумовлених договором між боржником та кредитором (сторонами зобов'язання) обов'язків, які вони зобов'язались виконати відповідно до укладеної між ними угоди. Тобто, зміст будь-якого правовідношення - це виконання домовленостей, які досягнуті між сторонами, а не передача відповідальності, яка може наступити при невиконанні та/або належному виконанні зобов'язань, від однієї особі іншій.

Отже, чинним законодавством України не передбачено можливості передачі виключно відповідальності від одного суб'єкту господарювання до іншого.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що спірний Договір купівлі-продажу обладнання № 30.08 від 30.08.2016р. було укладено з ПП ОСОБА_2; а її заміну, як сторони за Договором, на ТОВ "Завод автогідропідйомників "Верх" з передачею усіх прав та обов'язків за цим Договором не було здійснено у встановленому законом порядку; враховуючи, що позивачем не було доведено факту наявності в діях відповідача порушень прав позивача шляхом невиконання умов Договору щодо поставки товару, що в свою чергу, виключає покладення на відповідача обов'язку повернути кошти за Договором, а також робить неможливим стягнення з останнього штрафних санкцій, суд визнав за необхідне відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з відмовою у позові, судові витрати покладаються на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 02.10.2017 р.

Суддя Н.М. Кухар