РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2017№910/10576/17

За позовом Приватного акціонерного товариства "Укргідроенерго"

до Державного підприємства "Енергоринок"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Міністерство енергетики та вугільної промисловості України

про стягнення 626 096 975,85 грн.

Суддя Літвінова М.Є.

Представники сторін:

від позивачa: Млечко Є.С. за довіреністю № 5/89 від 15.06.2017;

Войтюк Д.В. за довіреністю № 5/142 від 09.08.2017;

від відповідача: Сніжко В.Ю. за довіреністю № 01/44-957Д від 21.12.2016;

від третьої особи-1: не з'явився;

від третьої особи-2: Климась О.С. за довіреністю № 122/2016 від 29.12.2016.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Укргідроенерго" (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Енергоринок" (далі - відповідач) про стягнення 626 096 975,85 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за Договором № 3304/01 від 31.01.2006 року в частині здійснення повної оплати за поставлену електроенергію.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.07.2017 року порушено провадження у справі № 910/10576/17, її розгляд призначено на 19.07.2017 року.

18.07.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

19.07.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи, а також клопотання про залучення до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Міністерство енергетики та вугільної промисловості України та Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.07.2017 на підставі статті 27 Господарського процесуального кодексу України залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладено на 14.08.2017 року.

08.08.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

14.08.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

В судовому засіданні 14.08.2017 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, подав додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

В судовому засіданні 14.08.2017 року представником позивача подано клопотання про продовження строку розгляду спору у справі № 910/10576/17 на п'ятнадцять днів.

В судовому засіданні 14.08.2017 судом було розглянуто вищевказане клопотання та вирішено задовольнити його.

Відповідно до статей 69, 77 ГПК України у судовому засіданні 14.08.2017 року винесено ухвалу про продовження строку вирішення спору та відкладення розгляду справи на 18.09.2017 року.

04.09.2017 року представник третьої особи-1через відділ діловодства Господарського суду міста Києва надав письмові пояснення по справі.

Представник позивача у судовому засіданні 18.09.2017 року надав пояснення по справі, відповідно до яких підтримав заявлені позовні вимоги, через відділ діловодства суду надав додаткові документи по справі.

У судовому засіданні 18.09.2017 року представник відповідача проти позову заперечив, надав пояснення по суті спору.

Представник третьої особи-2 у судовому засіданні 18.09.2017 року надав пояснення по суті спору.

У судове засідання 18.09.2017 року представник третьої особи-1 не з'явився, про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином.

В судовому засіданні 18.09.2017 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

31.01.2006 року між Державним підприємством "Енергоринок" (ДПЕ) та Відкритим акціонерним товариством "Укргідроенерго", яке в подальшому змінило найменування на Приватне акціонерне товариство "Укргідроенерго" (УГЕ) укладено Договір № 3304/01 (далі - Договір), відповідно до п.1.1. якого УГЕ зобов'язується продавати, а ДПЕ зобов'язується купувати електроенергію за двоставочним тарифом, вироблену на гідроелектростанціях УГЕ, та здійснювати її оплату відповідно до умов даного Договору.

Згідно п. 2.3. Договору двоставочний тариф на електроенергію, яку УГЕ продає ДПЕ визначається як нерозривна сукупність ставки плати за 1 кВтг відпущеної електроенергії та ставки плати за 1 МВт робочої потужності та затверджується постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України. Протягом розрахункового місяця тариф корегуванню не підлягає.

Відповідно до п. 4.1. Договору оплата вартості електричної енергії, купленої ДПЕ у УГЕ, що визначена відповідно до п. 2.4. даного Договору, здійснюється грошовими коштами, які перераховуються на поточний рахунок УГЕ (для розрахунків за куплену електроенергію) та на поточний рахунок із спеціальним режимом використання (для розрахунків з податку на додану вартість). За згодою Сторін оплата вартості електричної енергії, купленої ДПЕ у УГЕ, може також здійснюватися іншими формами, що передбачені чинним законодавством. Платіжна поточний рахунок із спеціальним режимом використання є невід'ємною частиною оплати вартості електричної, купленої ДПЕ у УГЕ, що визначена відповідно до п. 2.4. даного Договору.

Пунктом 4.2. Договору сторони погодили, що оплата вартості електричної енергії здійснюється кожного банківського дня з поточного рахунку із спеціальним режимом використання ДПЕ відповідно до алгоритму ОРЕ, який затверджується НКРЕ.

До 12 числа місяця, наступного за розрахунковим, УГЕ надає ДПЕ рахунок-фактуру (п. 4.3. Договору).

До 17 числа місяця, наступного за розрахунковим, УГЕ виписує та надає ДПЕ податкову накладну згідно чинного законодавства України (п. 4.4. Договору).

Згідно п. 4.5. Договору по результатах розрахунків за місяць ДПЕ надсилає УГЕ акт звірки розрахунків між ДПЕ та УГЕ до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим. Уге в триденний термін після отримання цього акту надсилає до ДПЕ його примірник за підписом керівництва УГЕ.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору позивач у січні 2012 року, вересні 2014 року, жовтні 2014 року, листопаді 2014 року, грудні 2014 року, січні 2015 року, березні 2015 року, квітні 2015 року, серпні 2015 року, грудні 2015 року, січні 2016 року, квітні 2016 року, травні 2016 року, грудні 2016 року поставив електроенергію, а відповідач в свою чергу прийняв вказаний товар, що підтверджується Актами купівлі - продажу електроенергії, проте відповідач не здійснив оплату за отриманий товар у повному обсязі.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що в результаті неналежного виконання відповідачем зобов'язань у останнього утворилась заборгованість у розмірі 626 096 975,85 грн., в тому числі за січень 2012 року у розмірі 135 000,00 грн., за вересень 2014 року у розмірі 34 705 757,70 грн., за жовтень 2014 року у розмірі 44 705 931,88 грн., за листопад 2014 року у розмірі 2 292 141,04 грн., за грудень 2014 року у розмірі 73 586 949,29 грн., за січень 2015 року у розмірі 77 899 437,80 грн., за березень 2015 року у розмірі 38 561 667,12 грн., за квітень 2015 року у розмірі 78 883 783,88 грн., за серпень 2015 року у розмірі 69 593 518,84 грн., за грудень 2015 року у розмірі 37 437 822,53 грн., за січень 2016 року у розмірі 74 791 088.54 грн., за квітень 2016 року у розмірі 74 909 976,64 грн., за травень 2016 року у розмірі 5 736 662,60 грн., за грудень 2016 року у розмірі 12 857 237,99 грн.

У поданому відзиві відповідач зазначив, що жодним чином не може впливати ні на перерахування коштів та їх обсяг, ні на встановлення алгоритму, оскільки перерахування коштів здійснюється виключно на підставі алгоритму, тільки алгоритмом визначається частка коштів, наявних на поточному рахунку із спеціальним режимом використання. Відповідач стверджує, що позивач в обґрунтування своїх позовних вимог мав надати суду не лише докази наявності заборгованості, але й докази допущення порушення з боку відповідача порядку здійснення розрахунків з урахуванням розподілу коштів в обсягах, які визначаються відповідно до алгоритму. Під час розгляду справи відповідачем було надано суду та залучено до матеріалів справи висновки незалежного аудитора оптового ринку електричної енергії України за січень 2012 року, вересень-грудень 2014, січень, березень, квітень, серпень, грудень 2015, січень 2016 року в жодному з яких не було виявлено порушень з боку ДП «Енергоринок» алгоритму Оптового ринку електроенергії України.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору № 3304/01 від 31.01.2006 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору позивач у січні 2012 року, вересні 2014 року, жовтні 2014 року, листопаді 2014 року, грудні 2014 року, січні 2015 року, березні 2015 року, квітні 2015 року, серпні 2015 року, грудні 2015 року, січні 2016 року, квітні 2016 року, травні 2016 року, грудні 2016 року поставив електроенергію, а відповідач в свою чергу прийняв вказаний товар, що підтверджується Актами купівлі - продажу електроенергії, проте відповідач не здійснив оплату за отриманий товар у повному обсязі.

Суд зазначає, що заборгованість відповідача перед позивачем за Договором станом на 31.05.2017 року за спірний період становить 626 096 975,85 грн., що підтверджується Актом звірки розрахунків ДП "Енергоринок" з позивачем, який оформлений належним чином та підписаний уповноваженими представниками сторін і скріплений печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 05.05.2000 року №755, Державне підприємство "Енергоринок" є оптовим постачальником електричної енергії, на нього покладено здійснення функцій розпорядника системи розрахунків та розпорядника коштів оптового ринку електроенергії, які передбачені ДЧОРЕ.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, засади організації та експлуатації енергосистем. Таким є Закон України "Про електроенергетику", який визначає правові, економічні та організаційні засади діяльності в електроенергетиці і регулює відносини, пов'язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, забезпеченням енергетичної безпеки України, конкуренцією та захистом прав споживачів і працівників галузі (преамбула Закону).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про електроенергетику", енергія - електрична чи теплова енергія, що виробляється на об'єктах електроенергетики і є товарною продукцією, призначеною для купівлі-продажу;

поточні рахунки із спеціальним режимом використання оптового ринку електричної енергії - рахунки суб'єктів господарської діяльності, що здійснюють постачання електричної енергії на закріпленій території та оптове постачання електричної енергії, відкриті в уповноваженому банку і призначені виключно для накопичення коштів, отриманих за електричну енергію від споживачів, та розрахунків з учасниками оптового ринку електричної енергії.

Алгоритм оптового ринку електричної енергії - порядок розподілу уповноваженим банком коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання без платіжних доручень, який встановлюється національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 12 лютого 2002 року № 3-рп/2002 справа №1-7/2002 (справа про електроенергетику) зазначив, що електроенергія є специфічним товаром, який виробляється і споживається одночасно, її слід розглядати як спільну власність усіх учасників енергоринку.

Згідно зі ст. 15 Закону України "Про електроенергетику", купівля всієї електричної енергії, виробленої на електростанціях, потужність чи обсяг відпуску яких перевищують граничні показники (крім випадків, передбачених цим Законом), та весь її оптовий продаж здійснюються на оптовому ринку електричної енергії України. Функціонування інших оптових ринків електричної енергії в Україні забороняється.

Електрична енергія, вироблена на об'єктах електроенергетики з альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), може бути реалізована на оптовому ринку електричної енергії України, за договорами зі споживачами або за договорами з енергопостачальниками.

Оптовий ринок електричної енергії України у кожному розрахунковому періоді зобов'язаний купувати у суб'єктів господарювання, яким встановлено "зелений" тариф, та здійснювати повну оплату вартості електричної енергії, виробленої на об'єктах електроенергетики з альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), за "зеленим" тарифом з урахуванням надбавки до нього, встановленої відповідно до статті 17-3 цього Закону, незалежно від величини встановленої потужності чи обсягів її відпуску. Порядок купівлі та розрахунків за електричну енергію, вироблену на об'єктах електроенергетики з альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), за "зеленим" тарифом з урахуванням надбавки до нього, встановленої відповідно до статті 17-3 цього Закону, оптовим ринком електричної енергії України, а також порядок обліку такої електроенергії затверджується національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Енергопостачальники зобов'язані купувати електричну енергію, вироблену на об'єктах електроенергетики з альтернативних джерел енергії, у випадках, обсягах та за цінами, визначеними цією статтею.

Оптовий ринок електричної енергії України створюється на підставі договору; у договорі визначаються мета та умови діяльності, права, обов'язки та відповідальність сторін (частини 1, 4, 5, 8, 9 статті 15). Такий Договір між членами оптового ринку електричної енергії України (далі - ДЧОРЕ) укладено 15 листопада 1996 року.

За змістом ст. 15-1 Закону України "Про електроенергетику" визначено особливий порядок розрахунків на оптовому ринку електричної енергії - для проведення розрахунків за закуплену на оптовому ринку електричної енергії України та спожиту електричну енергію енергопостачальники, що здійснюють господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, їх відокремлені підрозділи та оптовий постачальник електричної енергії відкривають в установах уповноваженого банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання. Для проведення розрахунків з погашення заборгованості за спожиту електричну енергію з використанням механізмів погашення заборгованості, визначених Законом України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу", енергопостачальники, що здійснюють господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, і оптовий постачальник електричної енергії відкривають в установі уповноваженого банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання для погашення заборгованості.

Кошти з поточних рахунків із спеціальним режимом використання енергопостачальників, що здійснюють господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, перераховуються згідно з алгоритмом оптового ринку електричної енергії виключно на, зокрема: поточний рахунок із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії; поточний рахунок із спеціальним режимом використання для погашення заборгованості оптового постачальника електричної енергії.

Кошти за електричну енергію, закуплену на оптовому ринку підприємством, що здійснює передачу електричної енергії, та всіма підприємствами, що здійснюють розподіл електричної енергії, перераховуються виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії.

Кошти, які надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для погашення заборгованості енергопостачальників, що здійснюють господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, і оптового постачальника електричної енергії для проведення розрахунків з погашення заборгованості за спожиту електричну енергію з використанням механізмів погашення заборгованості, визначених Законом України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу", перераховуються згідно з окремими алгоритмами оптового ринку електричної енергії, встановленими національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Умови про оплату електричної енергії коштами та про відкриття поточного рахунку із спеціальним режимом використання підприємству, що здійснює передачу електричної енергії, та підприємствами, що здійснюють розподіл електричної енергії, є обов'язковими умовами договору купівлі-продажу електричної енергії між оптовим постачальником електричної енергії та підприємствами, що здійснюють передачу або розподіл електричної енергії.

В силу ст.1 названого Закону, учасниками оптового ринку електричної енергії України є суб'єкти підприємницької діяльності, які продають та купують електроенергію на оптовому ринку електричної енергії України на підставі договору.

Спеціальний режим використання поточних рахунків для оплати вартості електричної енергії полягає в тому, що перерахування грошових коштів з таких рахунків здійснюється уповноваженим банком за алгоритмом, який встановлюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Виходячи з тлумачення поняття алгоритму та поточного рахунку із спеціальним режимом використання, яке наведено у статті 1 Закону України "Про електроенергетику", алгоритм розподілу коштів, який встановлюється НКРЕ України, застосовується до всіх без винятку поточних рахунків із спеціальним режимом використання, у тому числі і до таких рахунків ДП "Енергоринок".

Таким чином, суд зазначає, що порядок розподілу уповноваженим банком коштів з поточного рахунку із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії підприємства є не договірною умовою, а законодавчим приписом.

Отже, поточні рахунки із спеціальним режимом використання відповідача, який є в одній особі покупцем і продавцем електричної енергії, використовуються для накопичення коштів, отриманих за електричну енергію від споживачів, та для розрахунків з учасниками оптового ринку електричної енергії, порядок яких визначений, зокрема, шляхом застосування алгоритму.

Пунктом 4.2. Договору сторони погодили, що оплата вартості електричної енергії здійснюється кожного банківського дня з поточного рахунку із спеціальним режимом використання ДПЕ відповідно до алгоритму ОРЕ, який затверджується НКРЕ.

Відповідно до абзацу 6 частини 12 статті 15 Закону України "Про електроенергетику" оптовий ринок електричної енергії України функціонує з додержанням таких вимог, зокрема, у кожному розрахунковому періоді (місяці) забезпечується оплата вартості електричної енергії та послуг, закуплених у цьому періоді оптовим постачальником електричної енергії, у рівному відсотку кожній енергогенеруючій компанії (за винятком суб'єктів господарювання, які виробляють електричну енергію з використанням альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - мікро-, міні- та малим гідроелектростанціям) та підприємству, яке здійснює централізоване диспетчерське управління об'єднаною енергетичною системою України і передачу електричної енергії магістральними та міждержавними електричними мережами.

Як вбачається з матеріалів справи, Державним підприємством "Енергоринок" були переховані грошові кошти за електричну енергію виробникам та іншим учасникам ОРЕ за спірний період, зокрема, й Приватному акціонерному товариству "Укргідроенерго".

Таким чином, Суд звертає увагу, що позивачем не надано жодних належних доказів в розумінні ст.ст. 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження недотримання відповідачем встановленого алгоритму використання коштів оптового ринку електричної енергії та порушення ним прав позивача на одержання коштів за продану у у січні 2012 року, вересні 2014 року, жовтні 2014 року, листопаді 2014 року, грудні 2014 року, січні 2015 року, березні 2015 року, квітні 2015 року, серпні 2015 року, грудні 2015 року, січні 2016 року, квітні 2016 року, травні 2016 року, грудні 2016 року електроенергію.

Крім того, суд зазначає, що ДП "Енергоринок" в своїй діяльності не вправі підміняти уповноважений державний орган та приймати на власний розсуд рішення щодо розпорядження спірними коштами, оскільки такі дії виходять за межі відведених йому законодавством функцій (повноважень).

Згідно із статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

За приписами статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

За таких підстав, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Укргідроенерго" до Державного підприємства "Енергоринок" про стягнення заборгованості за Договором № 3304/01 від 31.01.2006 року у розмірі 626 096 975,85 грн. з підстав їх недоведеності.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 22.09.2017

Суддя М.Є. Літвінова