ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2017 р. Справа № 909/628/17
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Кобецької С. М., секретар судового засідання Савчин Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Прикарпаттяобленерго",

вул. Індустріальна, 34, м. Івано-Франківськ, 76014;

до відповідача: Коломийської виправної колонії №41 Управління Державної

пенітенціарної служби України в Івано-Франківській області,

вул. Привокзальна, 30, с.Товмачик, Коломийський район,

Івано-Франківська область,78250;

про: стягнення 278 866,62грн., з яких: 123 880,62грн. - пеня, 65 261,38грн. - 10 % річних, 89 724,62грн. - інфляційні втрати,

за участю:

від позивача: ОСОБА_1 - юрисконсульт відділу з претензійно-позовної роботи, (довіреність №40 від 15.05.17р.);

від відповідача: не з"явились.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Приватне акціонерне товариство "Прикарпаттяобленерго" звернувся до господарського суду Івано-Франківської області з позовом, про стягнення з відповідача - Коломийської виправної колонії №41 Управління Державної пенітенціарної служби України в Івано-Франківській області, 907 286,39грн., з яких: 598 862,73грн. - за спожиту електричну енергію, 29 557,04грн. - за перетікання реактивної енергії, 123 880,62грн. - пеня, 65 261,38грн. - 10% річних, 89 724,62грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 04.07.17р. позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі.

При цьому, судом взято до уваги приписи пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вчиненої в Римі 04.11.1950р., ратифікованої Україною 17.07.1997р. (набрала чинності для України 11.09.1997р.), якими гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків, зокрема, цивільного характеру. Одночасно, реалізація "права на суд", передбаченого Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., відповідно до практики Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого, згідно із ст.32 Конвенції, поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї, включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати "вирішення" спору судом (рішення Європейського суду з прав людини у справах Буланов та Купчик проти України заяви №№ 7714/06, 23654/08 від 09.12.2010р., Чуйкіна проти України № 28924/04 від 13.01.2011р.).

Представник позивача, в судовому засіданні, подав заяву про зменшення розміру позовних вимог № 054/1809 від 18.09.17р. (вх№14614/17 від 19.09.17р.), в якій просить суд, стягнути з відповідача 123 880,62грн. - пені, 65 261,38грн. - 10% річних, 89 724,62грн. - інфляційних втрат.

Судом прийнято до розгляду заяву позивача про зменшення позовних вимог, а спір вирішується виходячи зі зменшеної ціни позову, при цьому, судом взято до уваги правила ст.22 Господарського процесуального кодексу України, згідно яких позивач, до прийняття рішення по справі, має право збільшити або зменшити розмір позовних вимог, п.3.10. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.11р., за змістом якого, в разі зменшення позовних вимог, якщо його прийнято господарським судом, має місце нова ціна позову, виходячи з якої вирішується спір. Будь-які підстави припинення провадження у справі, в частині зменшення позовних вимог, у господарського суду відсутні.

В судовому засіданні, представник позивача, підтримав позовні вимоги (зменшені), вказуючи при цьому, на:

- порушення відповідачем п.п.3, 8 Додатку № 2 до укладеного між сторонами Договору про постачання електричної енергії №1 від 02.01.13р., а саме, несвоєчасне здійснення розрахунків за спожиту електричну енергію та перетікання реактивної енергії, згідно актів про використану електричну енергію за червень 2016р. - травень 2017р., рахунків за електроенергію за червень 2016р. - травень 2017р., актів про перетікання електричної енергії за грудень 2016р.- травень 2017р., рахунків за перетікання електричної енергії за грудень 2016р.- травень 2017р.;

- п. 4.2.1. Договору та положення п.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, на підставі яких, за порушення строків оплати спожитої електричної енергії та перетікання реактивної енергії,, відповідачу нараховано 123 880,62грн. - пені, 65 261,38грн. - 10% річних, 89 724,62грн. - інфляційних втрат;

- приписи ст.ст. 525, 526, 625 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України.

Представник відповідача в судове засідання не з"явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений ухвалою суду від 05.09.17р. Однак, адресував на електронну адресу суду клопотання №18-1890 (вх№14512/17) від 18.09.17р., про відкладення розгляду справи, у зв"язку з неможливістю прибути в судове засідання повноважного представника.

Розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи №18-1890 (вх№14512/17) від 18.09.17р., суд прийшов до висновку про відмову в його задоволенні, з огляду на те, що останнє не підписане електронним цифровим підписом (ЕЦП), що суперечить вимогам Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України 20.02.13р. №28. У відповідності до п.1.5.17. вказаної Інструкції, документи отримані електронною поштою без електронного цифрового підпису або каналами факсимільного зв'язку, не належать до офіційних. У разі надсилання електронних документів без електронного цифрового підпису та факсограм необхідно надсилати також оригінал документа в паперовій формі. Оригінал клопотання №18-1890 від 18.09.17р., станом на час розгляду справи, на адресу суду не надходив.

Більше того, приписами ч.ч.1,3 ст.69 Господарського процесуального кодексу України, встановлено, що спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців з дня одержання позовної заяви; у виняткових випадках, за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд може продовжити строк розгляду спору але не більше як на п"ятнадцять днів. Ухвалою від 05.09.17р., судом задоволено клопотання позивача та відповідача про продовження строку розгляду спору вх.№9388/17, вх.№9389/17 від 05.09.17р. та продовжено такий строк на п"ятнадцять днів, який в даному випадку спливає 20.09.17р.

Слід зазначити, що в судовому засіданні 05.09.17р., представник відповідача підтвердив факт несвоєчасного проведення розрахунків за спожиту електричну енергію та перетікання реактивної енергії, обумовлені Договором про постачання електричної енергії №1 від 02.01.13р., вказуючи при цьому на важке фінансове становище Коломийської виправної колонії №41 Управління Державної пенітенціарної служби України в Івано-Франківській області, що зумовлене відсутністю достатнього фінансування з Державного бюджету України та відсутністю змоги, станом на час розгляду справи, оплатити пеню в сумі 123 880,62грн., 10% річних в сумі 65 261,38грн., інфляційні втрати в сумі 89 724,62грн. (відзив на позов №18-1728 від 28.08.17р.).

За таких обставин, враховуючи той факт, що відповідач, відповідно до вимог чинного законодавства, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, а у суду є всі необхідні матеріали (докази) для вирішення спору по суті, спір належить вирішити у відсутності представника відповідача за матеріалами справи, запобігаючи, одночасно, безпідставному затягуванню розгляду спору та сприяючи своєчасному поновленню порушеного права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, обєктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Між ПАТ "Прикарпаттяобленерго" в особі філії Коломийський РЕМ (Постачальник/ позивач) та Коломийською виправною колонією №41 Управління Державної пенітенціарної служби України в Івано-Франківській області (Споживач/відповідач) укладено Договір про постачання електричної енергії №1 від 02.01.13р. та Додаткові правочини від 13.05.14р., від 25.06.15р., від 06.08.15р., від 30.11.15р., від 05.01.17р., від 12.01.17р. про зміни до Договору №1 від 02.01.13р.

Згідно розділу 1 Договору, в редакції Додаткового правочину від 13.05.14р. до Договору, Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 835,0 кВт, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами Договору.

Пунктами 2.3.3, 2.3.4. Договору, обумовлено що Споживач зобов"язується оплачувати Постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами Додатку №2 "Порядок розрахунків", Додатку №9 "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії", а також, здійснювати оплату за перетікання реактивної енергії між електромережею Постачальника та електроустановками Споживача згідно з Додатком №11 "Порядок розрахунків за перетікання реактивної енергії".

Щомісячно 25 числа календарного місяця Споживач направляє уповноваженого представника у відповідну філію Постачальника для подання Додатку №6 "Акт про використану електричну енергію", який є невід"ємною частиною Договору, одержання відповідних рахунків про оплату та надання Постачальнику документів, що підтверджують оплату у розрахунковому періоді (п.2 Додатку №2 до Договору).

Відповідно до п. 3 Додатку №2 до Договору, щомісячно Споживач проводить остаточний розрахунок по всіх платежах, передбачених даним Договором, протягом 5 операційних днів з дня отримання рахунку. Розрахунковим періодом вважається період, який починається з 25 числа місяця та триває до 24 числа поточного (наступного) місяця.

Плату за надання послуг з компенсації перетікання реактивної енергії, Споживач сплачує на поточний рахунок Постачальника протягом 5 операційних днів з дня отримання рахунку.

Дослідженням обставин справи судом встановлено, що на виконання умов договірних відносин, позивач поставив відповідачу електричну енергію та надав послуги з перетікання реактивної енергії на загальну суму 628 419,71грн. (з урахуванням сальдо на початок розрахункового періоду). Даний факт підтверджують акти про використану електричну енергію за червень 2016р. - травень 2017р., рахунки за електроенергію за червень 2016р. - травень 2017р., акти про перетікання електричної енергії за грудень 2016р.- травень 2017р., рахунки за перетікання електричної енергії за грудень 2016р.- травень 2017р. (а.с.56-91).

Як вбачається з заяви про зменшення розміру позовних вимог №054/1809 від 18.09.17р. (вх№14614/17 від 19.09.17р.) та доведено перед судом позивачем, станом на 19.09.17р., відповідачем в повному обсязі здійснено розрахунок за спожиту електричну енергію - 598 862,73грн. та за перетікання реактивної енергії - 29 557,04грн.

Предметом судового розгляду є вимога позивача про застосування до відповідача відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов"язань, обумовленої п.4.2.1. Договору про постачання електричної енергії №1 від 02.01.13р., у вигляді пені в сумі 123 880,62грн. та наслідків порушення грошових зобов'язань, передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, а саме, 65 261,38грн. - 10 % річних, 89 724,62грн. - інфляційних втрат.

Із змісту ст. 11 Цивільного кодексу України вбачається, що цивільні права та обов'язки виникають зокрема, з Договору.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов"язковим для виконання сторонами (ст.ст. 626, 627, 628, 629 Цивільного кодексу України).

Договір про постачання електричної енергії №1 від 02.01.13р., укладений між сторонами в межах чинного законодавства України - є правомірним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом та він не визнаний судом недійсним (ст.204 Цивільного кодексу України).

Згідно ч.1 ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншогообладнання.

У відповідності до ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

В силу положень ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Нормою ст.530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України). А відтак, посилання відповідача на відсутність бюджетного фінансування не є підставою для звільнення від виконання зобовязання. За змістом ч. 2 ст. 617 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України та рішення Європейського суду з прав людини у справі «ОСОБА_2, Чечеткін та Оліус проти України» від 18.10.2005р., відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках державного бюджету України на відповідний рік, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення грошового зобовязання.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов"язання припиняється належним чином проведеним виконанням. Однак, якщо зобов"язання не виконано належним чином, то на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов"язки в тому числі передбачені ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України /боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом/.

Крім того, приписами п.3 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України, передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов"язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

У п. 4.2.1. Договору сторони погодили, що за внесення платежів, передбачених п.п. 2.3.3.-2.3.4. Договору, з порушенням термінів, визначених відповідним Додатком, Споживач сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу, враховую, 10% річних та інфляційні збитки від розміру платежу за кожен день прострочення платежу, починаючи з дня наступного після оплати. Пеню, 10% річних, інфляційні збитки, плату за надання послуг з компенсації реактивної енергії, споживач сплачує на поточний рахунок постачальника протягом 5 операційних днів з дня отримання рахунку.

Позивачем нараховано відповідачу 123 880,62грн. - пені, 65 261,38грн. - 10 % річних, 89 724,62грн. - інфляційних втрат.

Судом здійснено перевірку правильності нарахування позивачем пені, 10 % річних, інфляційних втрат та встановлено, що останні підлягають стягненню за період та у сумі, вірно визначеній позивачем у розрахунках (а.с.48-55).

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

З огляду на вимоги ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 34 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

За таких обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача 123 880,62грн. - пені, 65 261,38грн. - 10 % річних, 89 724,62грн. - інфляційних втрат, правомірна, обґрунтована, документально підтверджена і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати, за правилами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., ст.ст. 11, 204, 509, 525, 526, 530, 599, 610-612, 617, 625-629, 714 Цивільного кодексу України, ст.ст.173, 193, 218 Господарського кодексу України,ст.ст. 33, 34, 43, 49, 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

Стягнути з Коломийської виправної колонії №41 Управління Державної пенітенціарної служби України в Івано-Франківській області, вул. Привокзальна, 30, с.Товмачик, Коломийський район, Івано-Франківська область, 78250 (ідентифікаційний код 085631613) на користь Приватного акціонерного товариства "Прикарпаттяобленерго", вул. Індустріальна, 34, м. Івано-Франківськ, 76014 (р/р №29 в Івано-Франківському обласному управлінні ВАТ "Ощадбанк" ТВБВ №10008/0129 м.Коломия МФО336503 код ЄДРПОУ банку 09336500, код ЄДРПОУ одержувача 25683359) 123 880,62грн. (сто двадцять три тисячі вісімсот вісімдесят грн. 62коп.) - пені, 65 261,38грн. (шістдесят п"ять тисяч двісті шістдесят одну грн. 38коп.) - 10 % річних, 89 724,62грн. (вісімдесят дев"ять тисяч сімсот двадцять чотири грн. 62грн.) - інфляційних втрат, 4 183,00грн. (чотири тисячі сто вісімдесят три грн. 00коп.) - судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 21.09.17р.

Суддя С.Кобецька