номер провадження справи 32/91/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2017 Справа № 908/1409/17

За позовом Військового прокурора Запорізького гарнізону Південного регіону України (69063, м. Запоріжжя, вул. Базарна, 2) в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції в спірних відносинах:

позивача-1: Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр. Повітрофлотський, 6)

позивача-2: Квартирно-експлуатаційного відділу м. Запоріжжя (69063, м. Запоріжжя, вул. Земського лікаря Лукашевича, 4)

до відповідача-1: Державного підприємства Дніпровське (69013, м. Запоріжжя, вул. Незалежності, 13)

до відповідача-2: Сільського (фермерського) господарства Агролан (70510, Запорізька область, Оріхівський район, с. Новотавричеське, вул. Аграрна, 6 )

про визнання недійсним договору про спільну обробку землі та повернення земельної ділянки

суддя Колодій Н.А.

За участю представників сторін:
Від прокуратури: Кришталевич В.М. (посв. № 035731 від 21.09.15);

Від позивача-1: Зінченко С.О. (дов. № 220/199/д від 11.04.17)

Від позивача-2: Бойко Р.І. (дов. № 288 від 25.01.17)

Від відповідача-1: Щепілова Н.В. (дов. № б/н від 01.09.17)

Від відповдача-2: Бутенко І.О. (дов. № 79 від 02.08.17)

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Заявлено позов про: - визнання недійсним договору про спільну обробку земельної ділянки № 1 від 25.08.2011р. та додаткової угоди № 1 від 01.04.2016р. про внесення змін та доповнень до нього, укладені між відповдачем-1 та відповідачем-2; - зобов`язання відповідача-1 повернути Міністерству оборони України в особі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Запоріжжя земельну ділянку загальною площею 233 га, розташовану на території Новотавричеської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, військове містечко № 82.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 10.07.2017р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/1409/17, судове засідання призначено на 04.09.2017р. Ухвалою суду від 04.09.2017р. на підставі ст. 69 ГПК України продовжено строк розгляду спору у справі № 908/1409/17 на п`ятнадцять днів - до 25.09.2017р., у судовому засіданні оголошено до 12.09.2017р. У судовому засіданні 12.09.2017р. оголошено перерву до 20.09.2017р.

20.09.2017р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Справа розглянута без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

Прокурор підтримав позовні вимоги зазначивши, зокрема, про наступне. У квітні 2017р. при обстежені земельної ділянки військового містечка № НОМЕР_1 службовими особами КЕВ м. Запоріжжя та Запорізького зонального відділу Військової служби правопорядку Міністерства оборони України встановлено, що частину земель Військового містечка № НОМЕР_1 використовують у власній діяльності ДП Дніпровське та СФГ Агролан, на підставі укладеного між ними договору про спільну обробку земельної ділянки № 1 від 25.08.2011р. Однак, зазначена земельна ділянка незаконно використовується відповідачами для здійснення сільськогосподарських робіт за рахунок земель державної власності, які належать за цільовим призначенням до земель оборони. Будь-які дозволи щодо передачі земельних ділянок військового містечка № НОМЕР_1 суб`єктам господарювання, у тому числі ДП «Дніпровське», ані Міністерством оборони України, ані КЕВ м. Запоріжжя не надавались. Кабінетом Міністрів України протокольне рішення щодо передачі земель оборони також не приймалось. Оскільки земельна ділянка віднесена до земель оборони, то на цей час є усі законні підставі вимагати повернення її від ДП «Дніпровське» до Міністерства оборони України органу уповноваженого здійснювати управління землями оборони, та визнання договору про спільну земельну ділянку № 1 від 25.08.2011р. недійсним. На підставі ст.ст. 1, 4 Закону України «Про використання земель оборони», ст.ст. 203, 215, 216, 386, 388 ЦК України, ст.ст. 13, 18, 77, 92, 116, 123, 211, 212 Земельного кодексу України, ст.ст. 207, 208 ГК України, прокурор просить позов задовольнити.

Представники Міністерства оборони України (позивач-1) та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Запоріжжя (позивач-2) підтримали позовні вимоги прокурора з тих самих підстав, що викладені у позовній заяві, просять позовні вимоги задовольнити.

Державне підприємство Дніпровське (позивач-1) та Сільське (фермерське) господарство Агролан (позивач-2) вважають позовні вимоги прокурора необґрунтованими та безпідставними, у зв`язку з наступним. Відповідач 1 - ДП «Дніпровське», як юридична особа заснована Міністерством оборони України, є правонаступником по користуванню земельною ділянкою площею 233 га за актом на право користування землею від 1959р., яка була передана в користування Військовому радгоспу «Дніпровський». Згідно Розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.09.2011р. № 883-р «Про передачу цілісних майнових комплексів державних підприємств та військових радгоспів до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства» Військовий радгосп «Дніпровський» (в подальшому перейменований в ДП «Дніпровське»), як цілісний майновий комплекс переданий до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства України. Отже, передання Військового радгоспу «Дніпровський» від Міністерства оборони Ураїни до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства України свідчить про передання права користування земельною ділянкою площею 233 га від Міністерства оборони України до Міністерства аграрної політики та продовольства країни. При цьому треба зауважити, що передання майнового комплексу військового радгоспу та, відповідно, майнових та немайнових прав військового радгоспу (права користування землею) відбулися за Розпорядженням Кабінету Міністрів України, що не потребує згоди (розпорядчого чи дозвільного документу) від Міністерства оборони України. Землі оборони знаходяться в Міністерстві оборони лише в користуванні, а розпоряджається ними Кабінет Міністрів України. Позовні вимоги прокурора про визнання недійсним договору про спільну обробку землі взагалі не обґрунтовані чим саме даний договір суперечить інтересам держави і суспільству. Відповідачі просять в позові відмовити повістю.

04.09.2017р. до суду від ДП «Дніпровське» надійшло клопотання про застосування строків позовної давності до вимог Військового прокурора Запорізького гарнізону Південного регіону України про визнання недійсним договору про спільну обробку землі та повернення земельної ділянки, у зв`язку зі спливом загального строку позовної давності.

18.09.2017р. та 19.09.2017р. від СФГ Агролан та ДП Дніпровське надійшли ще дві ідентичні за своїм змістом заяви про застосування позовної давності строком у три роки до позовної вимоги про повернення Міністерству оборони України в особі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Запоріжжя земельної ділянки. В даних заявах відповідачі зазначили, що перебіг позовної давності почався 30.03.2012р. з дня передачі земельної ділянки від сфери управління Міністерства оборони України і закінчився через три роки 30.03.2015р. На підставі зазначеного, просять відмовити у задоволенні вимоги про повернення земельної ділянки у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення прокурора та представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Акту на право користування землею від 29.07.1959р. Військовій частині № 78598 Одеського воєнного округу виконавчим комітетом Комишевахської районної Ради депутатів трудящих в постійне користування відведено земельну ділянку загальною площею 259,56 га, яка розташована на території Новотавричеської сільської ради Оріхівського району Запорізької області Військове містечко № 82.

У квітні 1960 року військову частину № НОМЕР_2 було розформовано.

На підставі наказу командуючого військ ордера Червоного прапора Південного оперативного командування від 11.08.2004р. № 401 «Про закріплення земельних ділянок за військовими радгоспами Південного оперативного командування в тимчасове користування на період 2004-2009 років» земельну ділянку Оріховському районі площею 248,56 га з земель КЕВ м. Запоріжжя передано у тимчасове користування для сільськогосподарських потреб та використання за цільовим призначенням Військовому радгоспу «Дніпровський».

Державне підприємство «Дніпровське» є правонаступником Військового радгоспу «Дніпровський» Міністерства оборони України, згідно наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України № 323 від 13.08.2015р.

У подальшому, 25.08.2011р. між Державним підприємством Дніпровське (відповідач-1, сторона-1) та Сільським (фермерським) господарством Агролан (відповідач-2, сторона-2) укладений договір про спільну обробку земельної ділянки № 1, за умовами якого сторони зобов`язались шляхом об`єднання своїх зусиль та майна, що належить сторонам на відповідних правових підставах, спільно діяти у сфері сільського господарства без створення юридичної особи, для досягнення наступних спільних господарських цілей: вирощування та збільшення об`єму сільгосппродукції, отримання прибутку (п. 1.1).

Відповідно до розділу 3 договору сторона-1 зобов`язується з моменту підписання договору надати (передати) стороні-2 схему полів (з вказівкою земельній площі, яка буде оброблятися).

Пунктом 4.2 договору сторона-2 зобов`язується спільно зі стороною-1 господарювати на земельній площі, виділеній для спільної діяльності по вирощуванню сільськогосподарської продукції; використовувати у сільськогосподарській діяльності (а саме використовувати посіви) щорічно не менше ніж 100% земельної площі наданої стороною-1; здійснювати виконання робіт пов`язаних з вирощуванням сільськогосподарської продукції; при необхідності, на власний розсуд вести відокремлений баланс, статистичну звітність, бухгалтерський облік і податкову звітність щодо спільного обробітку земельної ділянки відповідно до чинного законодавства.

Пунктом 5.2 визначено, що сторони за даним договором спільно займаються вирощуванням зернових і технічних культур, а також виробництво меншої сільськогосподарської продукції на земельній ділянці загальною площею 233 га, відповідно до акту на право користування землею від 29.07.1959р.

Оплата за використання земельної ділянки здійснюється стороною-2 шляхом перерахунку коштів на поточний рахунок сторони-1 або готівкою через касу підприємства з дотриманням вимог чинного законодавства України до готівкових рахунків (п. 8.1 в редакції додаткової угоди від 01.04.2016р.).

Згідно з п. 10., п. 10.2 договору, в редакції додаткової угоди від 01.04.2016р., він вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами. Строк цього договору починає свій перебіг у момент визначений у п. 10.1 та закінчується 25.08.2019р.

25.08.2011р. за актом приймання передачі земельної ділянки у спільну обробку сторона-1 передала, а сторона-2 прийняла у користування земельну ділянку, загальною площею 233 га, яка знаходиться на території Новотавричеської сільської ради Оріхівського району.

Прокурор при звернені до господарського суду з даним позовом, зокрема, зазначає, що сторони при укладанні договору про спільну обробку земельної ділянки № 1 від 25.08.2011р. порушили вимоги ст.ст. 77, 116, 123 Земельного кодексу України, ст.ст. 1, 4 Закону України «Про використання земель оборони» та ст. 14 Закону України «Про Збройні сили України», так як дане питання не узгоджено з Міністерством оборони України, до сфери відання якого належить земля, які є предметом цього договору. Оскільки земельна ділянка використовується незаконно, вона підлягає поверненню до органу уповноваженого здійснювати управління землями оборони Міністерству оборони України.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та представників сторін, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 77 Земельного кодексу України землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про використання земель оборони» землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України (далі - військові частини).

Військовим частинам для виконання покладених на них функцій та завдань земельні ділянки надаються у постійне користування відповідно до вимог Земельного кодексу України (ч. 1 ст. 2 Закону України «Про використання земель оборони»).

За приписами ч. 2 ст. 14 Закону України «Про Збройні Сили України» земля закріплена за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, є державною власністю, належить їм на праві оперативного управління та звільняються від сплати усіх видів податків відповідно до законів з питань оподаткування.

Як вже зазначалось, відповідно до Акту на право користування землею від 29.07.1959р. Військовій частині № 78598 Одеського воєнного округу виконавчим комітетом Комишевахської районної Ради депутатів трудящих в постійне користування відведено земельну ділянку загальною площею 259,56 га, яка розташована на території Новотавричеської сільської ради Оріхівського району Запорізької області Військове містечко № 82.

У квітні 1960 року військову частину № НОМЕР_2 було розформовано.

Спірна земельна ділянка площею 233 га є складовою частиною земельної ділянки наданою у користування Державним актом від 29.07.1959р. розформованій Військовій частині № НОМЕР_3 (аеродром «Мокре»), що підтверджується наявними матеріалами справи та не спростовується сторонами у справі.

Згідно з Довідкою про землекористувачів земельної ділянки запасного аеродрому «Оріхівського» від 05.10.2001р. № 32/1/580 землекористувачем земельної ділянки аеродрому є Запорізька квартирно-експлуатаційна частина району (Військові частини, в тому числі в/ч НОМЕР_2 , на аеродромі «Мокре» розформовані.

Згідно з листом начальника Запорізького обласного головного управління земельних ресурсів № 31/1/321 від 06.06.2003р., у зв`язку з відсутністю військових частин військово-повітряних сил на аеродромі «Мокре», правонаступником (землекористувачем) земельної ділянки площею 259,56 га є Запорізька КЕЧ району.

Слід зазначити, що Квартирно-експлуатаційний відділ м. Запоріжжя є правонаступником Запорізької квартирно-експлуатаційної частини району.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті). З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 25 Положення про порядок надання в користування земель, земельних ділянок (земельних ділянок) для потреб Збройних Сил України та основні правила користування наданими землями, затвердженим наказом Міністра оборони України від 22.12.1997р. № 483, облік усіх земель, наданих для потреб Міністерства оборони України, здійснюється згідно з Керівництвом по обліку земель (земельних ділянок) в квартирно-експлуатаційній службі Збройних Сил України.

Облік земель складається з оформлення встановлених документів на право користування і здійснення правильних і своєчасних записів у книгах (картках) обліку (накопичувачах інформації в електронно-обчислювальних машинах) всіх операцій, пов`язаних з прийомом (передачею), зміною якісного стану і зняттям з обліку земельних ділянок.

З урахуванням викладеного, судом встановлено, що спірна земельна площею 233 га, яка розташована на території Новотавричеської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, військове містечко № 82, відноситься до категорії земель оборони та перебуває на відповідному обліку в органі квартирно-експлуатаційної служби Збройних Сил України, а саме: Квартирно-експлуатаційному відділі м. Запоріжжя.

За приписами ст. 10 Закону України «Про оборону України» Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує проведення в життя державної політики у сфері оборони, функціонування, бойову та мобілізаційну готовність, боєздатність і підготовку Збройних Сил України до здійснення покладених на них функцій і завдань.

Міністерство оборони України як центральний орган управління Збройних Сил України здійснює відповідно до закону управління військовим майном, у тому числі закріплює військове майно за військовими частинами (у разі їх формування, переформування), приймає рішення щодо перерозподілу цього майна між військовими частинами Збройних Сил України, в тому числі у разі їх розформування (ч.2 ст. 2 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України»).

Міністерство оборони України відповідно до ст. 3 Закону України "Про Збройні Сили України", Положення про Міністерство оборони України, затверджене Указом Президента України від 06.04.2011 N 406/2011, є центральним органом влади і військового управління, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Зокрема, надає згоду або відмовляє в наданні згоди на відчуження майнових об`єктів, що відносяться до основних фондів підприємств, установ і організацій, які належать до сфери управління Міноборони України, а також на передачу в заставу цілісних майнових комплексів підприємств, будівель та споруд, що належать до сфери управління Міноборони України, його структурних підрозділів; здійснює у межах повноважень інші функції з управління об`єктами державної власності, що належать до сфери управління Міноборони України; здійснює в установленому порядку відчуження військового майна, передачу його до сфери управління центральних чи місцевих органів виконавчої влади, інших органів, уповноважених управляти державним майном, самоврядним установам та організаціям, які провадять діяльність в інтересах національної безпеки і оборони, та в комунальну власність, готує пропозиції щодо зміни цільового призначення земельних ділянок Збройних Сил.

Згідно з приписами ст. 6 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» відчуження військового майна здійснюється Міністерством оборони України через уповноважені Кабінетом Міністрів України підприємства та організації, визначені ним за результатами тендеру, після його списання, за винятком майна, визначеного частиною другою цієї статті. Рішення про відчуження військового майна, що є придатним для подальшого використання, але не знаходить застосування у повсякденній діяльності військ, надлишкового майна, а також цілісних майнових комплексів та іншого нерухомого майна приймає Кабінет Міністрів України за поданням Міністерства оборони України. Порядок відчуження військового майна визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 13 Земельного кодексу України, ст. 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», ст.ст. 9, 14 Закону України «Про збройні Сили України» землі, закріплені за військовими частинами та установами Збройних Сил України, є державною власністю та належать їм на праві оперативного управління, а вирішення питань щодо порядку надання Збройним Силам України в управління об`єктів державної власності, в тому числі земельних ділянок, відноситься до повноважень Кабінету Міністрів України. Статтею 141 Земельного кодексу України передбачені підстави припинення права користування земельною ділянкою, зокрема: добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 142 Земельного кодексу України припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки.

Згідно з п. 5.6 наказу Міністра оборони України від 22.12.2011р. № 795 «Про затвердження Інструкції з обліку земельних ділянок в органах квартирно-експлуатаційної служби Збройних Сил України» припинення права постійного користування земельною ділянкою в разі добровільної відмови землекористувача здійснюється лише за наявності згоди Міністра оборони України на припинення права постійного користування земельною ділянкою за заявою землекористувача до власника земельної ділянки.

Відповідно до ст. 149 Земельного кодексу України земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом. Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.

Згідно з п. 4 Порядку вилучення і передачі військового майна Збройних Сил України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.08.2002р. №1282, передача військового майна органам, уповноваженим управляти державним майном, самоврядним установам і організаціям та у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст або у спільну власність проводиться за рішенням Кабінету Міністрів України або Міноборони в залежності від виду військового майна.

У Положенні про Комісію з контролю за використанням і відчуженням земель оборони та інших земель державної власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2010р. № 439, комісія з контролю за використанням і відчуженням земель оборони та інших земель державної власності є постійно діючим робочим органом Кабінету Міністрів України.

Основним завданням комісії є подання Кабінету Міністрів України пропозиції та рекомендації щодо погодження добровільної відмови або згоди на вилучення або відчуження земельних ділянок згідно з пропозиціями Міноборони, МВС, МНС, Адміністрації Держприкордонслужби, Державного департаменту з питань виконання покарань, інших центральних органів виконавчої влади.

Дослідивши обставини справи та надавши оцінку зібраним у справі документам, судом встановлено, що Міністерство оборони України не зверталося з поданням про відмову від земель оборони, що розташовані на території Новотавричеської сільської ради Оріхівського району Запорізької області Військове містечко № 82. Відповідні рішення стосовно відчуження спірної земельної ділянки Кабінетом Міністрів України за поданням Міністерства оборони України в порядку, встановленому ст. 149 Земельного кодексу України, Постановою Кабінету Міністрів від 29.08.2002р. № 1282 «Про затвердження Порядку вилучення і передачі військового майна Збройних Сил», не приймалися.

Щодо посилання відповідачів на передачу спірної земельної ділянки у складі цілісного майнового комплексу Державного підприємства «Дніпровське» до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства України, суд зазначає наступне.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.09.2011р. № 883-р «Про передачу цілісних майнових комплексів державних підприємств та військових радгоспів до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства» Військовий радгосп "Дніпровський" м. Запоріжжя Шевченківського району у складі цілісного майнового комплексу передано зі сфери управління Міністерства оброни України до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства України.

Положенням про передачу об`єктів права державної та комунальної власності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 вересня 1998р. № 1482, встановлено порядок безоплатної передачі об`єктів права державної власності із сфери управління міністерств, інших центральних та місцевих органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, Фонду державного майна, інших державних органів, які відповідно до законодавства здійснюють функції з управління державним майном, об`єднань підприємств, яким делеговано функції з управління майном підприємств і організацій, заснованих на державній власності, Національної академії наук, галузевих академій наук, інших установ та організацій, яким державне майно передано у безоплатне користування, до сфери управління інших органів, уповноважених управляти державним майном, або самоврядних організацій.

Згідно п.10 даного Положення, право на управління об`єктом передачі виникає з дати підписання акта приймання-передачі.

Актом приймання-передачі від 30.03.2012р. здійснено приймання-передачу цілісного майнового комплексу, майна та земельних ділянок закріплених за військовим радгоспом «Дніпровський» до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства України.

В обґрунтування своїх доводів відповідач-1 посилається на даний акт приймання-передачі від 30.03.2012р., відповідно до якого цілісний майновий комплекс Державного підприємства «Дніпровський», в т.ч. передана в тимчасове користування цьому підприємству земельна ділянка площею 233 га, розташована на території Новотавричеської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, військове містечко № 82 передані зі сфери управління Міністерства оброни України до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства України.

Суд не погоджується з даним доводами відповдіача-1 та зазначає, що необхідною умовою передачі об`єктів є наявність закріпленого майна та земельних ділянок за державним підприємством на момент здійснення такої передачі (зазначено в назві акту від 20.03.2012р.).

Частинами першою-третьої статті 66 ГК України визначено, що цілісний майновий комплекс підприємства визнається нерухомістю і може бути об`єктом купівлі-продажу та інших угод, на умовах і в порядку, визначених цим Кодексом та законами, прийнятими відповідно до нього.

Відповідно до п. 3 Положення про порядок віднесення майна до такого, що включається до складу цілісного майнового комплексу державного підприємства, затвердженого Наказом Фонду державного майна України 29.12.2010р. № 1954 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24 січня 2011р. за № 109/18847, цілісний майновий комплекс - об`єкт, сукупність активів якого забезпечує провадження окремої діяльності, що визначає загальнодержавне значення підприємства, на постійній і регулярній основі. Цілісними майновими комплексами можуть бути структурні підрозділи, які в установленому порядку виділяються в самостійні об`єкти. Визначення загальнодержавного значення об`єктів здійснюється відповідно до статті 5 Закону України «Про приватизацію державного майна».

Резолюцією першого віце-прем`єр міністра України від 31.01.2007р. №4889/3/1-07 Міністерству оборони зупинено здійснення операцій з реалізації та передачі земель оборони (в тому числі під об`єктами нерухомості), крім безоплатної передачі в комунальну власність земельних ділянок під об`єктами соціально-культурного та житлового призначення разом з цими об`єктами, до прийняття окремого рішення.

Відповідно до наказу командуючого військ ордера Червоного прапора Південного оперативного командування від 11.08.2004р. № 401 «Про закріплення земельних ділянок за військовими радгоспами Південного оперативного командування в тимчасове користування на період 2004-2009 років» земельну ділянку в Оріховському районі площею 248,56 га з земель КЕВ м. Запоріжжя передано у тимчасове користування для сільськогосподарських потреб та використання за цільовим призначенням Військовому радгоспу «Дніпровський».

Тобто даним наказом ставилося питання саме щодо тимчасової передачі спірної земельно ділянки земельної ділянки у користування Військовому радгоспу «Дніпровський».

Відповідно до п. 38 Положення про порядок надання в користування земель (земельних ділянок) для потреб Збройних Сил України та основні правила користування наданими землями, затвердженого наказом Міністра оборони України від 22.12.1997р. № 483, ділянки, території, що тимчасово не використовуються, полігонів, танкодромів, стрільбищ та інших об`єктів Збройних Сил України, придатних для сінокосіння, випасу скоту та посіву сільськогосподарських культур, дозволяється передавати у тимчасове використання (але не у збиток бойовій підготовці та при умові забезпечення збереження державної таємниці) військовим радгоспам, а також іншим сільськогосподарським підприємствам.

Відповідно до пунктів 39 Положення передача земель в тимчасове користування відбувається з погодження: заступників Міністра оборони України - командувачів видів Збройних Сил України, начальників управлінь центрального апарату Міністерства оборони України - щодо земель спеціальних об`єктів центрального підпорядкування; командуючих військами військових округів, Північного оперативно-територіального командування - щодо земель для об`єктів окружного, Північного оперативно-територіального командування підпорядкування. Передача земель в тимчасове користування оформлюється рішенням сільської, селищної чи міської рад.

Відповідно до п. 20, 41 вказаного Положення право тимчасового користування землею, в тому числі на умовах оренди, оформлюється договором. При достроковому виникненні необхідності у землекористувачів (військових частин) в переданих у тимчасове користування землях припиняється право тимчасового користування за рішенням відповідної місцевої ради. Порядок повернення тимчасово переданих земель обумовлюється в договорі сторін.

Разом з тим, сторонами не надано належних доказів на підтвердження обставин належного оформлення передачі спірної земельної ділянки, площею 233 га, яка є складовою земельної ділянки Військової частини № НОМЕР_2 , у тимчасове користування Державному підприємству «Дніпровський», на виконання наказу командуючого військ ордера Червоного прапора Південного оперативного командування від 11.08.2004р. № 401.

Враховуючи те, що наказом № 401 від 11.08.2004р. вирішувалося питання саме щодо тимчасової передачі спірної земельної ділянки у користування Військовому радгоспу «Дніпровський», а також, беручи до уваги відсутність у останнього на момент складання акту приймання-передачі від 30.03.2012р. правовстановлюючих документів на земельну ділянку, посилання відповідача-1 на те, що спірна земельна ділянка перейшла на підставі розпорядження кабінету Міністрів України № 883 від 07.09.2011р. до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства України безпідставні.

Отже, земельна ділянка загальною площею 233 га, розташована на території Новотавричеської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, військове містечко № 82 відноситься до земель Міністерства оборони України.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу . Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною 1 ст. 207 ГК України встановлено, що господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Судом встановлено, що договір про спільну обробку земельної ділянки № 1 від 25.08.2011р., з додатковими угодами до нього, укладений між відповідачами, суперечить положенням ч. 1 ст. 317 ЦК України, ст. 77, 116, 123 ЗК України, ст.ст. 1, 4 Закону України Про використання земель оборони, ч. 2 ст. 203 ЦК України, а отже позовна вимога прокурора про визнання його недійсним є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

За приписами ст. 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Приймаючи до уваги той факт, що земельна ділянка віднесена до земель оборони, то на думку суду існують всі законні підстави для повернення земельної ділянки від Державного підприємства «Дніпровське» до органу уповноваженого здійснювати управління землями державної власності на праві оперативного управління.

За таких обставин, позовна вимога прокурора про зобов`язання Державне підприємство «Дніпровське» повернути Міністерству оборони України в особі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Запоріжжя земельну ділянку загальною площею 233 га, розташовану на території Новотавричеської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, військове містечко № 82, підлягає задоволенню.

Щодо клопотання відповідачів про застосування строків позовної давності, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до положень ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

У статті 268 ЦК України наведено невичерпний перелік вимог, на які позовна давність не поширюється. У частині другій цієї статті передбачено, що законом можуть бути встановлені також інші вимоги, на які не поширюється позовна давність. Але в деяких випадках позовна давність не може поширюватись і на інші категорії вимог, хоча про це прямо й не зазначено у законі.

Так, позовна давність не може поширюватися на вимоги про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК України), оскільки в такому разі йдеться про так зване триваюче правопорушення. Отже, власник може пред`явити такий позов у будь-який час незалежно від того, коли почалося порушення його прав. Обов`язковою умовою негаторного позову є існування порушення прав власника на час пред`явлення такого позову (за приписами п. 5.1 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів»).

Предметом даного позову є вимога прокурора в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції в спірних відносинах про відновлення порушеного права на вільне розпорядження і користування земельною ділянкою шляхом визнання недійсним договору про спільну обробку земельної ділянки та зобов`язання повернути її належному землекористувачу. Наведене виключає можливість застосування строків позовної давності до спірних правовідносин, відтак клопотання ДП Дніпровське та СФГ Агролан не підлягає задоволенню.

Таким чином, позовні вимоги прокурора задовольняються в повному обсязі.

Згідно зі ст. 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідачів порівну.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір про спільну обробку земельної ділянки № 1 від 25.08.2011р. та додаткову угоду № 1 від 01.04.2016р. про внесення змін та доповнень до нього, укладені між Державним підприємством Дніпровське (69013, м. Запоріжжя, вул. Незалежності, 13; ) та Сільським (фермерським) господарством Агролан (70510, Запорізька область, Оріхівський район, с. Новотавричеське, вул. Аграрна, 6; )

Зобов`язати Державне підприємство Дніпровське (69013, м. Запоріжжя, вул. Незалежності, 13; ) повернути Міністерству оборони України (03168, м. Київ, пр. Повітрофлотський, 6; ) в особі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Запоріжжя (69063, м. Запоріжжя, вул. Земського лікаря Лукашевича, 4; ) земельну ділянку загальною площею 233 га, розташовану на території Новотавричеської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, військове містечко № 82.

Стягнути з Державного підприємства Дніпровське (69013, м. Запоріжжя, вул. Незалежності, 13; ) на користь Військової прокурори Південного регіону України (65012, м. Одеса, вул. Пироговська, 11; ; МФО 820172, ДКСУ, м. Київ, р/р 2762) суму 1600 (одна тисяча шістсот) грн. судового збору.

Стягнути з Сільського (фермерського) господарства Агролан (70510, Запорізька область, Оріхівський район, с. Новотавричеське, вул. Аграрна, 6; ) на користь Військової прокурори Південного регіону України (65012, м. Одеса, вул. Пироговська, 11; ; МФО 820172, ДКСУ, м. Київ, р/р 2762) суму 1600 (одна тисяча шістсот) грн. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Згідно ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 26.09.2017р.

дати наказ після

Суддя Н.А. Колодій