КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2017 р. Справа№ 910/10100/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Алданової С.О.

Калатай Н.Ф.

при секретарі Позюбан А.С.

за участю представників

від позивача: Волчек Н.М. - за дов. № 3348/18 від 15.12.2016р.

від відповідача: не з'явились

від третьої особи: не з'явились

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова

компанія "Альфа-Гарант"

на рішення Господарського суду м. Київ

від 07.07.2017 р.

у справі № 910/10100/17 (суддя Спичак О.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія

"АХА Страхування"

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова

компанія "Альфа- Гарант"

третя особа, яка не заявляє самосійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3

про стягнення 17 393,10 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа- Гарант" про стягнення 17 393,10 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.07.2017.р у справі № 910/10100/17 позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" 11 113 грн. 53 коп. страхового відшкодування та 1 022 грн. 34 коп. судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2017р. у справі № 910/10100/17. Позов задовольнити частково. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" 9 423грн. 36 коп. страхового відшкодування, в іншій частині позовних вимог відмовити.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 03.08.2017 р. апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" у справі № 910/10100/17 було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Калатай Н.Ф., Пашкіна С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.08.2017 у справі № 910/10100/17 у складі колегії суддів: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Калатай Н.Ф., Пашкіна С.А. апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" прийнято до провадження та розгляд справи призначено на 26.09.2017 р.

Розпорядженням № 09-53/3823/17 від 25.09.2017 р. відповідно до п.2.3.50. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматичний розподіл справи № 910/10100/17, у зв'язку з перебуванням судді Пашкіної С.А. у відпустці.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" на рішення Господарського суду м. Києва від 07.07.2017 р. року передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду, головуючий суддя: Мартюк А.І., судді: Калатай Н.Ф., Алданова С.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.09.2017р. у справі № 910/10100/17 у складі колегії суддів: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Калатай Н.Ф., Алданова С.О. апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" прийнято до провадження.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав повністю та просив її задовольнити.

Представники відповідача та третьої особи у судове засідання не з'явилися. Причини неявки суду не повідомили, хоча про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника відповідача та третьої особи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

14.06.2016 в м. Тернопіль, за участю автомобіля "Mercedes-Benz", державний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_4, та за участю автомобіля "ВАЗ 2108", державний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, сталася дорожньо-транспортна пригода.

Як вбачається з матеріалів справи, водієм автомобіля "Mercedes-Benz", державний номер НОМЕР_1, ОСОБА_5 та водієм автомобіля "ВАЗ 2108", державний номер НОМЕР_2, ОСОБА_3 було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду № б/н від 14.06.2016 (європротокол).

Виходячи зі змісту вказаного повідомлення, 14.06.2016 по вул. Шептицького в м. Тернополі за участю автомобіля "Mercedes-Benz", державний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_5 та належить ОСОБА_4 та за участю автомобіля "ВАЗ 2108", державний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_3, сталася дорожньо-транспортна пригода.

З відомостей, які містяться в повідомленні б/н від 14.06.2016 про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол), вбачається, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю "Mercedes-Benz", державний номер НОМЕР_1, під час стоянки/зупинки завдано пошкодження.

Моторним (транспортним) страховим бюро України було встановлено відповідний зразок повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та за погодженням з Державною автомобільною інспекцією Міністерства внутрішніх справ України затверджено Інструкцію щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Відповідно до вказаної вище Інструкції, у європротоколі зазначаються фактична дата, час та місце настання дорожньо-транспортної пригоди, інформація про страхувальника згідно з даними полісу та інше. Виправлення у повідомленні категорично забороняються та замість зіпсованого бланку заповнюється інший.

Зазначений європротокол заповнений обома учасниками дорожньо-транспортної пригоди у частинах, що стосуються інформації про транспортний засіб А та транспортний засіб Б, не містить виправлень, у відповідних пунктах зазначено дату, час та місце дорожньо-транспортної пригоди, наявна схема дорожньо-транспортної пригоди, а також відсутні будь-які відмітки про наявність з боку сторін зауважень стосовно відомостей, які зазначені у даному європротоколі.

Отже, належним доказом, який підтверджує факт настання дорожньо-транспортної пригоди є повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду № б/н від 14.06.2016 (європротокол).

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

05.02.2016 між позивачем (страховик) та ОСОБА_6 (страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту "Все включено" № 307207а6та (надалі - Договір страхування), зі строком дії з 06.02.2016 по 05.02.2017, відповідно до умов якого позивач прийняв на себе обов'язок по страхуванню автомобіля "Mercedes-Benz", державний номер НОМЕР_1 (надалі також - застрахований автомобіль).

Відповідно до звіту про незалежну оцінку вартості матеріального збитку автомобіля "Mercedes-Benz", складеного 30.06.2016, вартість відновлювального ремонту (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу) автомобіля "Mercedes-Benz", державний номер НОМЕР_1, становить 11 113,53 грн.

Відповідно до рахунку-фактури № 71 від 23.06.2016, Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АХА Страхування" було здійснено розрахунок страхового відшкодування та складено страховий акт № АХА2098037 від 29.06.2016 транспортного засобу "Mercedes-Benz", державний номер НОМЕР_1, та встановлена сума страхового відшкодування у загальному розмірі 17 393,10 грн.

Позивач повідомив, що він свої зобов'язання перед страхувальником за договором страхування наземного транспорту виконав належним чином, перерахувавши на рахунок ФОП ОСОБА_7 (страхове відшкодування згідно акту № НОМЕР_3) 17 393,10 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 251 823 від 30.06.2016.

Зважаючи на те, що з вини ОСОБА_3, який керував автомобілем "ВАЗ 2108", державний номер НОМЕР_2, сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої відбулося зіткнення з автомобілем "Mercedes-Benz", державний номер НОМЕР_1, вона є особою, відповідальною за збиток, заподіяний зазначеному автомобілю.

Між Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" та ОСОБА_3 було укладено договір обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту поліс АЕ/4497218, забезпеченим транспортним засобом є автомобіль "ВАЗ 2108", державний номер НОМЕР_2. Згідно зазначеного полісу ліміт відповідальності за шкоду майну становить 50 000,00 грн.

Таким чином, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" відповідно до Договору добровільного страхування наземного транспорту "Все включено" та статей 993 і 1191 Цивільного кодексу України, отримало право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, а саме - до страхової організації, якою здійснено обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності водія транспортного засобу "ВАЗ 2108", державний номер НОМЕР_2, тобто до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант".

Згідно з частиною 2 статті 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Водночас як передбачено частиною 3 статті 985 ЦК України, особливості укладення договору страхування на користь третьої особи встановлюються законом.

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, ЦК України, Законом України "Про страхування", Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Порядок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність встановлений статтею 1194 ЦК України, якою передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, враховуючи положення Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та статті 1194 ЦК України, обов'язок з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, лежить на страховикові цієї особи у межах встановлених лімітів, з урахуванням франшизи та у межах шкоди, яка покривається страховиком згідно із законом та договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, а у решті на особі, яка завдала цю шкоду, і яка не покрита її страховиком.

За загальним правилом згідно з статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Проте, Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обмежує розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність (пункт 22.1 статті 22 - межами ліміту відповідальності; стаття 29 - вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством; відповідно до пунктів 32.4, 32.7 статті 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду; шкоду, пов'язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту).

Відповідно до пункту 22.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Положеннями статті 29 вказаного Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Отже, виконання обов'язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" покладено на страховика (винної особи), у межах, встановлених цим Законом, та договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Разом із тим порядок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, встановлено статтею 1194 ЦК, за змістом якої особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, відповідач як страховик відповідальності винної у ДТП особи на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" здійснює відшкодування витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу на підставі статті 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків.

Відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, збільшення від нуля до одиниці коефіцієнту зносу деталей автомобіля впливає на зменшення вартості його відновлювального ремонту, та при наявності коефіцієнту зносу деталей автомобіля при встановлення вартості його відновлювального ремонту застосування такого коефіцієнту є обов'язковим.

Згідно з наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна від 24.11.2003 р. № 142/5/2092 (зареєстрований в Мін'юсті України 24.11.2003 р. за № 1074/8395) "Про затвердження Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів", який є обов'язковим для виконання особами, до компетенції яких входить проведення автотоварознавчих експертиз та досліджень, розмір матеріального збитку визначається шляхом проведення відповідної експертизи. Методику товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів розроблено згідно із Національним стандартом № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" і затверджено наказом Фонду держмайна України від 24.11.2003 р. № 142/5/2092 (зареєстровано в Мін'юсті України 24.11.2003 р. за № 1074/8395, зі змінами та доповненнями).

Відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках, зокрема, визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом (стаття 7 Закону), і здійснюється суб'єктами оціночної діяльності.

Відповідно до поданого позивачем звіту № 88/1.003.16.0009012 від 30.06.2017, складеного ФОП ОСОБА_8, вартість відновлювального ремонту (з урахуванням фізичного зносу) автомобіля "Mercedes-Benz", державний номер НОМЕР_1, на момент проведення експертного дослідження становить 11 113,53 грн.

Відповідно до вимог статті 9 Закону України "Про страхування" франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Частиною 12.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Як вбачається з пункту полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/4497218 ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 000,00 гривень, а розмір франшизи складає 0,00 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку про те, що позовні вимоги про стягнення суми страхового відшкодування підлягають задоволенню частково в сумі 11 113,53 грн.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Приписами статей 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені скаржником в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2017р. у справі № 910/10100/17 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає, а отже підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 32-34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2017р. у справі № 910/10100/17 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/10100/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді С.О. Алданова

Н.Ф. Калатай