ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2017 р. Справа № 5023/5586/11

Колегія суддів у складі: головуючого судді Бородіної Л.І., судді Лакізи В.В., судді Шутенко І.А.,

при секретарі Кладько А.С.,

за участю представників:

від апелянта - Саранюк В.М. - за довіреністю від 05.06.2015р. №14-72;

від інших кредиторів - не з'явились;

від боржника - не з'явився;

від ліквідатора - не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

на ухвалу господарського суду Харківської області від 29.06.2017р.

у справі №5023/5586/11

за заявою Комунального підприємства "Теплові мережі" Лозівської міської ради Харківської області, м. Лозова

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 29.06.2017р. у справі №5023/5586/11 (суддя Усатий В.О.) відхилено вимоги ПАТ "НАК "Нафтогаз України" в сумі 16003534, 25грн.

Ухвала місцевого господарського суду з посиланням на статтю 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» мотивована тим, що загальна заборгованість КП "Теплові мережі" перед ПАТ "НАК «Нафтогаз України" становить 16003534,25грн., з яких: 1605894,57грн. - за договором від 26.04.2012р. №2Т-БО, 13881930,91грн. - за договором купівлі-продажу від 30.09.2011р. №14/2398/11, 515708,77грн. - за договором купівлі-продажу від 30.09.2011р. №14/2528/11. Проте, ліквідатором 22.10.2013р. вже були визнані вимоги ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та включені до реєстру вимог кредиторів, про що повідомлено кредитора належним чином, а вимоги, визначені у заяві кредитора від 22.04.2016р., є тотожними вимогам, які вже визнані, у зв'язку з чим місцевий господарський суд дійшов висновку про їх відхилення.

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" з ухвалою місцевого господарського суду не погодилося та звернулося до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 29.06.2017р.у справі №5023/5586/11 та направити справу на розгляд до господарського суду Харківської області.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує на те, що матеріали справи не містять ухвали про визнання грошових вимог ПАТ «НАК «Нафтогаз України», як і доказів прийняття судом до розгляду іншої заяви кредитора з поточними грошовими вимогами до боржника. Також зазначає, що ліквідатором боржника арбітражним керуючим Шапкою І.С. не надано належних доказів того, що вимоги апелянта вже були заявлені та визнані господарським судом Харківської області. Крім того, вказує на те, що в судовому засіданні, 29.06.2017р., в якому винесено оскаржувану ухвалу, представник апелянта присутній не був, оскільки ухвалу суду першої інстанції від 22.06.2017р. про призначення розгляду справи на 29.06.2017р. ним отримано лише 03.07.2017р.

У відзиві на апеляційну скаргу ліквідатор КП "Теплові мережі" арбітражний керуючий Шапка І.С. зазначає, що заява ПАТ «НАК «Нафтогаз України» з грошовими вимогами до банкрута від 02.10.2012р. №14/2-347 ним розглянута та його вимоги у сумі 19350862,07грн. визнані у повному обсязі та включені до реєстру вимог кредиторів як поточні відповідно до статті 31 Закону про банкрутство, а тому відповідно до вимог частини 4 статті 14 вказаного Закону у зв'язку з відсутністю заперечень ліквідатора вони не розглядались судом. Крім того, вказує на те, що в результаті ліквідаційної процедури кредиторські вимоги ПАТ «НАК «Нафтогаз України» у сумі 3031175грн. погашені, а тому кредиторські вимоги у сумі 16003534,25грн., визначені у заяві від 20.04.2016р. №14/2-59813, заявлені вдруге.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник скаржника підтримав вимоги апеляційної скарги та просив скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 29.06.2017р.у справі №5023/5586/11 та направити справу на розгляд до господарського суду Харківської області.

Ліквідатор та інші сторони у даній справі належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, про що свідчить відтиск штампу на звороті останнього аркушу ухвали суду апеляційної інстанції від 10.08.2017р. та повідомлення про вручення поштового відправлення, проте не скористалися своїм правом на участь у судовому засіданні.

Враховуючи належне повідомлення сторін про час та місце засідання суду, а також те, що явка представників сторін не була визнана судом обов'язковою, та відсутність правових підстав для відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників інших кредиторів та ліквідатора за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11.07.2011р. у справі №5023/5586/11 порушено провадження у справі про банкрутство КП «Теплові мережі» Лозівської міської ради на підставі ст. ст. 6, 11 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»; введено

мораторій на задоволення вимог кредиторів; встановлено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: заборонено стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства; не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові (економічні) санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

30.09.2011р. між ПАТ «НАК «Нафтогаз Україна» (продавцем) та КП «Теплові мережі» Лозівської міської ради (покупцем) укладений договір на купівлю-продаж природнього газу №14/2398/11, п.1.1 якого встановлено, що продавець зобов'язується передати у власність покупця у ІV кварталі 2011року та у 2012році імпортований природний газ для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням та релігійними організаціями, а покупець зобов'язується приймати та оплачувати газ на умовах цього договору (т.21, а.с.33-38).

Відповідно до п.3.3 цього договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцю у відповідному місяці продажу, оформляється актом приймання-передачі газу. Обсяг спожитого газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

Згідно із п.6.1 цього договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 7.2 даного договору встановлено, що у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 цього договору продавець має право не здійснювати поставку газу або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов цього договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити подавцю крім суми заборгованості пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 днів додатково сплачує штраф у розмірі 7 відсотків від суми простроченого платежу.

На виконання умов договору на купівлю-продаж природного газу від 30.09.2011р. №14/2398/11 ПАТ «НАК «Нафтогаз України» поставлено боржнику протягом жовтня-грудня 2011року та січня-квітня 2012року природний газ на загальну суму 25710682,34грн., що підтверджується актами приймання-передачі та не заперечується сторонами спору (т.21, а.с.41-47).

24.09.2014р. між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Харківській області (сторона перша), Департаментом фінансів Харківської обласної державної адміністрації (сторона друга), Департаментом житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури Харківської обласної державної адміністрації (сторона третя), Комунальним підприємством «Теплові мережі» Лозівської міської ради Харківської області (сторона четверта) та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (сторона остання) укладено договір про організацію взаєморозрахунків (відповідно до пункту 2 статті 16 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014рік») №388/30, пунктом 1 якого встановлено, що предметом вказаного договору є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до пункту 24 статті 14 та пункту 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" і Порядку та умов надання у 2014 році субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2014р. №30 (т. 22,а.с.12-14).

У пунктах 3-7 цього договору сторони погодили порядок проведення взаєморозрахунків, відповідно до якого Казначейство перераховує кошти, які надійшли до спеціального фонду державного бюджету від продажу облігацій внутрішньої державної позики згідно з п. 2 ст.16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", стороні першій у сумі 3031175грн. на підставі рішення Мінфіну. Сторона перша перераховує на рахунок сторони другої вказані кошти для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню. Сторона друга перераховує на рахунок сторони третьої ці кошти для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню. Сторона третя перераховує на рахунок сторони четвертої вказані кошти для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню. Сторона четверта перераховує на рахунок сторони останньої дані кошти, у тому числі податок на додану вартість для погашення заборгованості за спожитий природний газ за у 2012 рік згідно з договором від 30.09.2011р. №14/2398/11.

Згідно з пунктом 10 цього договору сторони зобов'язалися, зокрема, не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору, забезпечити проведення розрахунків відповідно до договору та з урахуванням укладених договорів на розрахунково-касове обслуговування, якими може передбачатися, що у разі несвоєчасного надання сторонами платіжних документів територіальні органи Казначейства своїм платіжним дорученням можуть самостійно перерахувати кошти в порядку, передбаченому договором.

Пунктом 15 даного договору сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору.

27.10.2014р. на виконання умов договору про організацію взаєморозрахунків боржником перераховано НАК «Нафтогаз України» грошові кошти у повному обсязі, у сумі 3031175грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку, а також сторонами спору (т.21,а.с.54,55).

Отже, боржник здійснив оплату за поставлений природний газ за договором від 30.09.2011р. №14/2398/11 не в повному обсязі, у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість у розмірі 10988689,77грн.

Також, 30.09.2011р. між ПАТ «НАК «Нафтогаз Україна» (продавцем) та КП «Теплові мережі» Лозівської міської ради (покупцем) укладений договір на купівлю-продаж природнього газу №14/2528/11, п.1.1 якого встановлено, що продавець зобов'язується передати у власність покупця у ІV кварталі 2011року та у 2012році імпортований природний газ для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами, а покупець зобов'язується приймати та оплачувати газ на умовах цього договору (т.21, а.с.56-61).

Пунктом 3.4 цього договору встановлено, що не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печаткою покупця два примірники акта приймання-передачі, в якому зазначаються фактичні обсяги використання газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа місяця, наступного за звітним, зобов'язується повернути покупцеві один примірник оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акту. Підписаний акт є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

У пункті 6.1 даного договору встановлено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Пункт 7.2 даного договору аналогічний за змістом п.7.2 договору на купівлю-продаж природнього газу №14/2398/11.

На виконання умов договору купівлі-продажу природного газу від 30.09.2011р. №14/2528/11 продавцем поставлено боржнику у жовтні - грудні 2011 року природний газ на загальну суму 6441652,17грн., що підтверджується актами приймання-передачі від 31.10.2011р., від 30.11.2011р., від 31.12.2011р. та не заперечується сторонами спору (т.21, а.с.65-67).

КП «Теплові мережі» Лозівської міської ради оплату за одержаний природний газ здійснив частково та з порушенням строків, що підтверджується випискою, наданою ПАТ «НАК «Нафтогаз України», у зв'язку з чим за ним утворився борг у сумі 412845,72грн.

Також, між тими ж сторонами 26.01.2012р. укладений договір про закупівлю природного газу №2-Т-БО, за умовами якого продавець зобов'язується передати покупцеві імпортований природний газ, а покупець прийняти та оплатити його в обсязі, зазначеному у п.1.2 цього договору.

Порядок розрахунків визначений у п.4.1 цього договору, який аналогічний п.6.1 договору від 30.09.2011р. №14/2528/11, як і відповідальність сторін, визначена у п.7.3 договору, аналогічна п. 7.2 договору від 30.09.2011р. №14/2528/11 (т.21, а.с.13-17).

На виконання умов цього договору ПАТ «НАК «Нафтогаз України» поставлено КП «Теплові мережі» Лозівської міської ради протягом січня-квітня 2012року природного газу на загальну суму 12399264,71грн., що підтверджується актами приймання-передачі від 31.01.2012р, від 29.02.2012р., від 31.03.2012р. та від 30.04.2012р. та не заперечується сторонами спору (т. 21, а.с.23-26).

КП «Теплові мережі» оплату за одержаний природний газ здійснило частково, з простроченням прийнятих на себе грошових зобов'язань, що призвело до виникнення заборгованості у сумі 1081564,36грн.

Постановою господарського суду Харківської області від 31.07.2012р. у даній справі визнано боржника КП «Теплові мережі» Лозівської міської ради банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру; встановлено, що з дня прийняття постанови підприємницька діяльність банкрута припиняється, строк виконання всіх грошових зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і обов'язкових платежів вважається таким, що настав, припиняється нарахування неустойки, процентів та інших економічних санкцій по всіх видах заборгованості, вимоги за зобов'язаннями банкрута, що виникли під час проведення процедур банкрутства, пред'являються в межах ліквідаційної процедури; призначено ліквідатором КП "Теплові мережі" Лозівської міської ради Харківської області арбітражного керуючого Шапку Інну Сергіївну; зобов'язано ліквідатора відповідно до п. п. 3, 5 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в п'ятиденний строк опублікувати в офіційних друкованих органах відомості про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури тощо.

02.10.2012р. ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до ліквідатора КП «Теплові мережі» Лозівської міської ради із заявою з грошовими вимогами до банкрута, у якій просило визнати та включити до реєстру вимог кредиторів КП «Теплові мережі» грошові вимоги у сумі 19350862,07грн., з яких: 14019864,77грн. -борг, 1255568,63грн. - пеня, 581174,90грн. - штраф, 83156,68грн. - інфляційні втрати, 272383,28грн. - 3% річних, нараховані за прострочення виконання зобов'язання за договором від 30.09.2011р. №14/2398/11; 412845,72грн. - заборгованість за договором від 30.09.2011р. №14/2528/11, 52105,21грн. пені, 28899,20грн. штрафу, 10266,46грн. інфляційних втрат, 12879,20грн. 3% річних; 1081564,36грн. - заборгованість за договором від 26.01.2012р. №2-Т-БО, 178315,29грн. - пеня, 308216грн. - штраф, нараховані за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, 18276,82грн. - інфляційні втрати, 35344,75грн. - 3% річних (а.с.2-7 матеріалів оскарження).

Ліквідатором КП «Теплові мережі» Лозівської міської ради розглянуті вимоги ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та визнані у повному обсязі, 15946582,04грн. включено до четвертої черги вимог кредиторів, 3404280,03грн. - до шостої черги, про що свідчить повідомлення про розгляд поточних грошових кредиторських вимог від 22.10.2013р. №5586/11-22/10, яке надіслано кредитору (а.с.59-61 матеріалів оскарження).

22.04.2016р. ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до місцевого господарського суду з заявою про визнання кредиторських вимог, у якій просило визнати його вимоги у сумі 16003534,25грн., з яких: 1081564,36грн. - сума заборгованості, 154000,25грн. - пені, 30606,24грн. - 3% річних, 321786,88грн. - штраф, 17936,85грн. - інфляційні втрати за договором від 26.01.2012р. №2-Т-БО; 10988689,77грн. боргу, 1018744,16грн. пені, 201987,21грн. 3% річних, 1588938,45грн. штрафу, 83571,32грн. інфляційних втрат за договором від 30.09.2011р. №14/2398/11; 412845,72грн. боргу, 53863,56грн. пені, 11123,83грн. 3% річних, 28899,20грн. штрафу, 8976,46грн. інфляційних втрат за договором від 30.09.2011р. №14/2528/11. В обґрунтування заявлених вимог ПАТ «НАК «Нафтогаз України» посилається на те, що 26.01.2012р. між ним та боржником укладений договір про закупівлю природного газу №2-Т-БО, на виконання якого ПАТ «НАК «Нафтогаз України» протягом січня-квітня 2012року поставлено природний газ на суму 12399264,71грн. Боржник за отриманий газ розрахувався частково, у зв'язку з чим за ним утворився борг у сумі 1081564,36грн. та у зв'язку з несвоєчасним виконанням боржником своїх зобов'язань нараховані 3% річних у розмірі 30606,24грн., інфляційні втрати у розмірі 17936,85грн., пеню у розмірі 154000,25грн. та штраф у сумі 321786,88грн. Також вказує на те, що між ним та боржником укладені договори купівлі-продажу природного газу від 30.09.2011р. №14/2398/11 та №14/2528/11, за якими у КП «Теплові мережі» Лозівської міської ради також наявний борг за газ, відповідно, у сумі 10988689,77грн. та нараховані 1018744,16грн. пені, 1588938,45грн. штрафу, 201987,21грн. 3% річних та 83571,32грн. інфляційних втрат, та борг у сумі 412845,72грн., пеня у сумі 53863,56грн., 3% річних у розмірі 11123,83грн., штраф у розмірі 28899,20грн., інфляційні втрати у розмірі 8976,46грн. (т.21,а.с.3-7).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27.04.2016р. у справі №5023/5586/11 призначено заяву ПАТ «НАК «Нафтогаз України» до розгляду (т.21, а.с.1).

20.05.2016р. арбітражним керуючим Шапкою І.С. ліквідатором КП «Теплові мережі» Лозівської міської ради надіслано ПАТ «НАК «Нафтогаз України» повідомлення про розгляд поточних грошових вимог кредитора, у якому зазначено, що божником визнано поточні грошові вимоги кредитора в сумі 19350862,07грн., які виникли на підставі договорів від 30.09.2011р. №14/2398/11, №14/2528/11 та від 26.01.2012р. №2-Т-БО. Таким чином, кредиторські вимоги у сумі 16003534,25грн., визначені в заяві від 20.04.2016р. №14/2-59813, заявлені вдруге. Також зазначено, що в результаті проведеної ліквідаційної процедури кредитору ПАТ «НАК «Нафтогаз України» погашено 3031175грн. кредиторських вимог четвертої черги шляхом укладання договору про організацію взаєморозрахунків від 24.09.2014р. №388/30 (т.21, а.с. 106,107).

29.06.2017р. місцевим господарським судом прийнято оскаржувану ухвалу з підстав, зазначених вище (т.21, а.с.148-151).

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з приписами статті 4-1 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

За приписами пункту 1-1 Розділу X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», викладеного у новій редакції згідно з Законом України від 22.12.2011р. N 4212-VI, який набрав чинності 18.01.2013р., положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою місцевого господарського суду від 31.07.2012р. у справі №5023/5586/11 визнано боржника КП «Теплові мережі» Лозівської міської ради банкрутом.

Враховуючи вимоги перехідних положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції від 22.12.2011р., до спірних правовідносин слід застосовувати Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції від 14.05.1992р. зі змінами та доповненнями (далі - Закон про банкрутство).

За приписами частини 1 статті 5 Закону про банкрутство провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Відповідно до статті 1 Закону про банкрутство кредитор - юридична або фізична особа, яка має у встановленому порядку підтверджені документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника, щодо виплати заборгованості із заробітної плати працівникам боржника, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які здійснюють контроль за правильністю та своєчасністю справляння єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів).

Конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство. До конкурсних кредиторів відносяться також кредитори, вимоги яких до боржника виникли внаслідок правонаступництва за умови виникнення таких вимог до порушення провадження у справі про банкрутство.

Поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

Отже, поточними кредиторами слід вважати тих кредиторів, термін виконання вимог яких до боржника настав після порушення справи про банкрутство.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою господарського суду Харківської області від 11.07.2011р. порушено провадження у справі про банкрутство КП «Теплові мережі» Лозівської міської ради.

Правовідносини, які склались між сторонами, виникли з підстав виконання договорів купівлі-продажу природного газу від 30.09.2011р. №14/2398/11, №14/2528/11 та договору про закупівлю природного газу від 26.01.2012р. №2-Т-БО і регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, встановлених ГК України.

З актів приймання-передачі, наявних в матеріалах справи, вбачається, що поставки газу здійснені ПАТ «НАК «Нафтогаз України» протягом жовтня 2011року- квітня 2012року. Таким чином, з урахуванням приписів Закону про банкрутство та строків виникнення зобов'язань у боржника, визначених спірними договорами, вбачається, що вимоги ПАТ «НАК «Нафтогаз України» до боржника є поточними.

Відповідно до статті 1 Закону про банкрутство грошове зобов'язання - зобов'язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України.

Частиною 9 статті 13 Закону про банкрутство встановлено, що розпорядник майна зобов'язаний: розглядати разом з посадовими особами боржника копії заяв кредиторів про грошові вимоги до боржника, які надійшли до господарського суду у зв'язку з порушенням справи про банкрутство та надіслані боржнику в установленому цим Законом порядку; вести реєстр вимог кредиторів у встановленому порядку.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону про банкрутство у ліквідаційній процедурі господарський суд: розглядає скарги на дії учасників ліквідаційної процедури; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 23 Закону про банкрутство з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури: вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури.

Частиною 1 статті 25 Закону про банкрутство встановлено, що ліквідатор з дня свого призначення здійснює, зокрема, такі повноваження: заявляє в установленому порядку заперечення по заявлених до боржника вимогах поточних кредиторів за зобов'язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство, і є неоплаченими.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що після визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури поточні вимоги повинні бути заявлені в порядку, передбаченому частиною 1 статті 23 Закону про банкрутство, оскільки у справі про банкрутство господарський суд встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов'язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору.

Сам факт визнання ліквідатором грошових вимог до боржника не свідчить про наявність у боржника грошових зобов'язань та їх розмір, а тому господарський суд зобов'язаний перевірити їх обґрунтованість, оскільки суд здійснює нагляд за дотриманням законності при проведенні процедури ліквідації боржника у відповідності до вимог Закону про банкрутство.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 11.03.2009р. у справі №23/447 та від 26.03.2014р. у справі №5/123б.

Також слід зазначити, що відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод елементом права на суд є право на доступ до суду, тобто можливість ініціювати судовий розгляді у цивільній справі.

З наведеного в сукупності вбачається, що місцевий господарський суд дійшов передчасного висновку про відхилення вимоги ПАТ "НАК "Нафтогаз України" в сумі 16003534,25грн. з підстав їх розгляду ліквідатором КП «Теплові мережі» Лозівської міської ради.

Як зазначалось вище, 30.09.2011р. та 26.01.2012р. між КП «Теплові мережі» Лозівської міської ради та ПАТ «НАК «Нафтогаз України» укладені договори купівлі-продажу природного газу, за умовами яких продавець зобов'язався поставити покупцеві імпортований природний газ, а покупець - прийняти та оплатити отриманий природний газ.

На виконання вказаних вище договорів ПАТ «НАК «Нафтогаз України» поставлено КП «Теплові мережі» Лозівської міської ради природний газ: за договором від 26.01.2012р. №14/2398/11 - на суму 12399264,71грн., за договором від 30.09.2011р. №14/2398/11 - на суму 258710682,34грн. та за договором від 30.09.2011р. №14/2528/11 - на суму 6441652,17грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі природного газу від 31.10.2011р., 30.11.2011р., від 31.12.2011р., 31.01.2012р., від 28.02.2012р., від 31.03.2012р., від 30.04.2012р. (т.21, а.с.23-26, а.с.41-47,65-67).

Пунктами 6.1 договорів від 30.09.2011р. №14/2398/11, №14/2528/11, які аналогічні за змістом п.4.1 договору від 26.01.2012р. №2-Т-БО, встановлено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Однак, оплату за одержаний газ КП «Теплові мережі» Лозівської міської ради здійснило з порушенням строків, визначених вказаними вище договорами та не в повному обсязі, у зв'язку з чим станом на момент звернення з заявою про визнання кредиторських вимог за ним утворилась заборгованість у загальній сумі 12483099,88грн., з яких: за договором від 26.01.2012р. №2-Т-БО - у сумі 1081564,36грн., за договором від 30.09.2011р. № 14/2398/11 - у сумі 10988689,72грн. та за договором від 30.09.2011р. №14/2528/11 - у сумі 412845,72грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками, наданими кредитором, договором про організацію взаєморозрахунків від 24.09.2014р. та платіжним дорученням від 15.10.2014р. №2 (т.21, а.с. 53-55, 70,71,30,31,32, 210).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За таких обставин, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду вважає, що поточні кредиторські вимоги ПАТ «НАК «Нафтогаз України» до боржника у сумі 12483099,85грн., які виникли на підставі договорів №14/2398/11, №14/2528/11 та №2-Т-БО, правомірність яких відповідно до статті 204 ЦК України призюмується, є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають включенню до четвертої черги реєстру вимог кредиторів.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України).

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). При розрахунку інфляційних втрат слід враховувати рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997р. N 62-97р.

Отже, за наявності встановленого факту прострочення боржником грошового зобов'язання за договорами купівлі-продажу природного газу від 30.09.2011р. №14/2398/11, №14/2528/11, від 26.01.2012р. №2-Т-БО, відсутності заперечень ліквідатора щодо розміру заявлених вимог та здійснивши перевірку наданого ПАТ «НАК «Нафтогаз України» розрахунку, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про обґрунтованість заявлених інфляційних втрат у сумі 110484,63грн., з яких: 8976,46грн. - за договором №14/2528/11, 17936,85грн. - за договором №2-Т-БО та 83571,32грн. - за договором №14/2398/11.

В частині заявлених кредиторських вимог у сумі 243717,28грн. 3% річних, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду вважає, що ПАТ «НАК «Нафтогаз України» правомірно визначив їх розмір з урахуванням суми заборгованості, часткових оплат та періоду прострочення.

Враховуючи викладене в сукупності, кредиторські вимоги ПАТ «НАК «Нафтогаз України» до КП «Теплові мережі» Лозівської міської ради у сумі 110484,63грн. інфляційних втрат та 243717,28грн. 3% річних є обґрунтованими та підлягають включенню до шостої черги реєстру вимог кредиторів.

Щодо заявлених 1226607,96грн. пені та 1939624,53грн. штрафу в якості поточних вимог ПАТ «НАК «Нафтогаз України» суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11.07.2011р. у справі №5023/5586/11 порушено провадження у справі про банкрутство КП «Теплові мережі» Лозівської міської ради та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Статтею 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» встановлено, що мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником, стосовно якого порушено справу про банкрутство, грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Відповідно до частини 4 статті 12 Закону про банкрутство мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням справи про банкрутство. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства; не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інші види загальнообов'язкового державного соціального страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів).

Таким чином, з моменту введення мораторію боржник не може виконувати як грошові зобов'язання та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), що виникли до введення мораторію, так і заходи, спрямовані на забезпечення їх виконання.

Верховний Суд України у постановах від 12.03.2013р. та від 01.10.2013р., висновки якого є обов'язковими відповідно до статті 111-28ГПК України, визначив, що частина 4 статті 12 Закону про банкрутство встановлює загальну заборону на нарахування штрафу і пені протягом часу дії мораторію на задоволення вимог кредиторів. Зміст цієї заборони не пов'язаний з визначенням поняття мораторію і не обмежений ним. Заборона чинна протягом дії мораторію. Тому неустойка за невиконання грошових зобов'язань не нараховується в силу прямої заборони законом, безвідносно до часу їх виникнення. Крім того, не може розглядатися питання про поширення чи непоширення мораторію на ненараховану неустойку, оскільки законом виключена можливість виникнення та існування відносин нарахування неустойки боржнику, щодо якого діє мораторій, введений при провадженні справи про його банкрутство.

Аналогічна правова позиція викладена у висновках Верховного Суду України, викладених у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судових рішень з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст. 116 ГПК України за І півріччя 2013р.

Виходячи зі змісту Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" боржник повинен виконувати зобов'язання, що виникли після введення мораторію, але пеня та штраф за їх невиконання або неналежне виконання не нараховуються, за винятком випадків, які можуть бути встановлені спеціальними нормами законодавства.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає безпідставним нарахування ПАТ «НАК «Нафтогаз України» пені на загальну суму 1226607,96грн. та штрафу у загальній сумі 1939624,53 за невиконання боржником грошових зобов'язань, які виникли на підставі договорів №2-Т-50, №14/2398/11, №14/2528/11 в період дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, введеного ухвалою про порушення даної справи про банкрутство.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду України від 18.12.2012р. у справі №5/34-09 та від 12.03.2013р. у справі №29/5005/16170/2011.

Доводи заявника апеляційної скарги про відсутність його представника в судовому засіданні 29.06.2017р., в день винесення оскаржуваної ухвали, з підстав отримання ухвали, якою відкладено розгляд справи, лише 03.07.2017р., відхиляються судом апеляційної інстанції за безпідставністю, оскільки з протоколу судового засідання від 22.06.2017р. у даній справі вбачається, що представник ПАТ «НАК «Нафтогаз України» був присутній в судовому засіданні та повідомлений про те, що розгляд справи відкладений на 29.06.2017р.

За таких обставин, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що ухвала господарського суду Харківської області від 29.06.2017р. у справі № 5023/5586/11 прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" підлягає частковому задоволенню, ухвалу суду першої інстанції слід скасувати. Прийняти нове рішення, яким заяву ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" від 20.04.2016р. №14/2-598В про визнання кредитором КП «Теплові мережі» Лозівської міської ради та включення грошових вимог до реєстру вимог кредиторів КП «Теплові мережі» Лозівської міської ради на суму 16003534грн. слід задовольнити частково. Визнати поточні вимоги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та включити до реєстру вимог кредиторів у розмірі 12837301,79грн., з яких: 12483099,88грн. - борг (4 черга), 110484,63грн. - інфляційні втрати (6 черга), 243717,28грн. - 3% річних. В решті заяви про визнання поточних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, п.2 ст.103, п.4 ч.1 ст.104, ст.ст.105,106 Господарського процесуального кодексу України, Харківський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задовольнити частково.

2.Ухвалу господарського суду Харківської області від 29.06.2017р. у справі №5023/5586/11 скасувати та прийняти нове рішення.

3.Заяву Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про визнання кредитором від 20.04.2016р. у сумі 16003534,25грн. задовольнити частково.

4.Визнати поточні вимоги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та включити до реєстру вимог кредиторів у розмірі 12837301,79грн., з яких: 12483099,85грн. - борг (4 черга), 110484,63грн. - інфляційні втрати (6 черга), 243717,28грн. - 3% річних.

5. В решті заяви в задоволенні відмовити.

Повний текст постанови складений та підписаний 27.09.2017р.

Головуючий суддя Бородіна Л.І.

Суддя Лакіза В.В.

Суддя Шутенко І.А.