ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.09.2017 Справа № 904/7427/17
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Український папір", м. Київ

до Комунального підприємства "Дніпровський електротранспорт" Дніпровської міської Ради, м. Дніпро

про стягнення заборгованості за договором поставки у розмірі 4 156, 68 грн.

Суддя Суховаров А.В.

Представники:

від позивача - не з'явився;

від відповідач - ОСОБА_1, довіреність № 553 від 09.03.17р.

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Український папір" (далі - позивач) звернувся до господарського суду з позовом, у якому просить стягнути з Комунального підприємства "Дніпровський електротранспорт" Дніпровської міської Ради (далі - відповідач) суму 4 156, 68 грн. заборгованості за договором поставки №П76 від 14.03.2016р., з яких: 3 212, 00 грн. - основний борг, 562, 74 грн. - пеня, 318, 99 грн. - інфляційні, 62, 95 грн. - 3% річних, а також 1600, 00 грн. судового збору.

Заявою від 06.09.2017 року позивач зменшив позовні вимоги та просить суд стягнути з відповідача суму 325, 41 грн. інфляційних, 68,78 грн. 3% річних, 609, 09 грн. пені, 1 600,00 грн. судового збору.

Разом з тим, 06.09.2017 року від позивача надійшла заява, згідно якої позивач просить суд розглянути справу за відсутністю представника позивача, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Заявою від 15.09.2017 року, позивач зменшив позовні вимоги та просить суд стягнути з відповідача судові витрати по справі у розмірі 1 600, 00 грн.

Листом від 18.09.2017 року позивач підтримав уточнені позовні вимоги від 15.09.17р. та просить суд стягнути з відповідача судові витрати по справі у розмірі 1 600, 00 грн.

Представник відповідача зазначає про повне погашення заборгованості перед позивачем в ході розгляду справи.

В порядку ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача та оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

встановив:

14.03.2016 року між позивачем (постачальником) та відповідачем (покупцем) укладено договір поставки №П76 (далі Договір), згідно якого постачальник зобовязується передавати у власність покупця, а покупець зобовязується прийняти та оплатити «товар», асортимент, одиниця виміру, ціна за одиницю виміру, загальна вартість визначені сторонами у специфікації (п.1.1 Договору).

Відносини, що виникли між сторонами на підставі зазначених вище Договорів, є господарськими зобовязаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Приписами статті 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно до ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Замовник зобов'язаний оплатити товар після його прийняття, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України).

Розрахунки за кожну партію товару здійснюються в безготівковій формі протягом 20 банківських днів з дати підписання покупцем видаткової накладної (п.3.1 Договору)

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що внаслідок неналежного виконання відповідачем зобовязань в частині повної оплати вартості поставленого позивачем товару, станом на день звернення позивача з даним позовом до суду за відповідачем рахувався основний борг у розмірі 3 212,00 грн., а також 62, 95 грн. 3% річних, 562, 74 грн. пені, 318, 99 грн. інфляційних, розрахованих позивачем за порушення відповідачем зобовязань за Договором згідно приписів п.3.1 Договору та ст. 625 ЦК України.

З огляду на те, що в ході розгляду справи відповідачем здійснено оплату суми основного боргу, пені, інфляційних та 3% річних в повному обсязі, враховуючи остаточні уточнення позовних вимог, предметом позову є вимога позивача про стягнення з відповідача суми судового збору у розмірі 1 600, 00 грн.

На час розгляду спору відповідач не надав господарському суду доказів добровільної сплати суми судового збору, обставин, наведених позивачем в обґрунтування позовних вимог, не спростував.

Положеннями ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до приписів ст.ст. 525, 526, ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України цивільні та господарські зобовязання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання, а ст. 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог частин 1 і 7 ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів; одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається крім випадків, передбачених законом.

В силу положень ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів субєктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обовязку в натурі та застосування штрафних санкцій.

Викладене є підставою для задоволення уточнених позовних вимог в повному обсязі.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України сплата судового збору покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 32, 33, 36, 43, 44, 49, 82-85, 116-117Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства "Дніпровський електротранспорт" Дніпровської міської Ради (49038, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 119-а; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Український папір" (04073, м. Київ, вул. Куренівська, буд.2-Б; ) суму 1 600, 00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Повне рішення складено 25.09.2017

Суддя ОСОБА_2