ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2017 р. Справа № 917/316/17

Харківський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Бородіна Л.І. , суддя Лакіза В.В.

при секретарі Міракові Г.А.

за участю :

від прокуратури Харківської області прокурор Зливка К.О., (посвідчення №013773 від 06.12.2012);

від позивача - не прибув;

від відповідача - ОСОБА_1, (за довіреністю №40-21/11 від 20.06.2017),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод" (вх. №2374 П/2) на рішення господарського суду Полтавської області від 19.05.17 у справі № 917/316/17

за позовом Кременчуцької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі

Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області

до ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод" (Код )

про 1) припинення права постійного користування земельною ділянкою,

2) скасування державного акту на право постійного користування земельною ділянкою;

3) повернення земельної ділянки площею 65,40 га,

ВСТАНОВИВ:

Керівник Кременчуцької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області звернувся до господарського суду Полтавської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод" про припинення права постійного користування земельною ділянкою площею 65,40 га, що була надана у користування відповідно до рішення 12 сесії 21 скликання Кам'янопотоківської сільської ради народних депутатів від 14.06.1993 та рішення 4 сесії 22 скликання Кам'янопотоківської сільської ради народних депутатів від 17.03.1995, скасування державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії ПЛ-2 зареєстрованого в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №2 від 16.10.1993 та повернення у землі запасу Кам'янопотоківської сільської ради земельної ділянки площею 65,40 га шляхом підписання акту приймання-передачі земельної ділянки, посилаючись на систематичну несплату земельного податку, невикористання земельної ділянки за призначенням.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 19.05.2017 у справі № 917/316/17 (суддя Кульбако М.М.) позовні вимоги задоволено. Припинено право постійного користування Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод" (вул. Івана Приходька, буд. 141, м. Кременчук, Полтавська область, 39621, Код ) земельною ділянкою площею 65,40 га, що була надана у постійне користування відповідно до рішення 12 сесії 21 скликання Кам'янопотоківської сільської ради народних депутатів від 14.06.1993 та рішення 4 сесії 22 скликання Кам'янопотоківської сільської ради народних депутатів від 17.03.1995.

Вирішено скасувати державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серії ПЛ-2, що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №2 від 16.10.1993.

Зобов'язано ОСОБА_2 акціонерне товариство "Кременчуцький сталеливарний завод" (вул. Івана Приходька, буд. 141, м. Кременчук, Полтавська область, 39621, ) повернути у землі запасу Кам'янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області (вул. Леніна, 19, с. Кам'яні Потоки, Кременчуцький район, Полтавська область, ) земельну ділянку площею 65,40 га, що була надана у постійне користування відповідно до рішення 12 сесії 21 скликання Кам'янопотоківської сільської ради народних депутатів від 14.06.1993 та рішення 4 сесії 22 скликання Кам'янопотоківської сільської ради народних депутатів від 17.03.1995, шляхом підписання акту приймання-передачі земельної ділянки.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод" (вул. Івана Приходька, буд. 141, м. Кременчук, Полтавська область, 39621, ) на користь прокуратури Полтавської області (м. Полтава, вул. 1100-річчя Полтави, 7, р/р 6160 банк ДКСУ м. Київ МФО 820172 ЗКПО 02910060, код класифікації видатків бюджету - 2800) витрати на сплату судового збору в розмірі 4800 грн.

Відповідач ОСОБА_2 акціонерне товариство "Кременчуцький сталеливарний завод" не погодився з прийнятим у справі рішенням та звернувся з апеляційною скаргою, в якій з посиланням на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 19.05.2017 у справі № 917/316/17 та прийняти нове, яким відмовити у задоволення позовних вимог.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 03.08.2017 апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні 30.08.2017. Ухвалено ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод" надати докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду першої інстанції з урахуванням кількості заявлених вимог та їх характеру.

Від Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області надійшов відзив (вх. 8929 від 29.08.2017) на апеляційну скаргу, в якому наводить заперечення на доводи, викладені у скарзі та обґрунтування своєї позиції у справі. Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін оскаржуване рішення місцевого господарського суду.

Розгляд справи відкладався.

В судове засідання 27.09.2017 позивач ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Полтавській області уповноваженого представника не направив, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

В судовому засіданні 27.09.2017 представник відповідача (заявника апеляційної скарги) заявив усне клопотання, в якому просить суд відкласти розгляд справи. В обґрунтування заявленого клопотання зазначив, що керівництвом ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод" прийнято рішення в добровільному порядку звільнити та повернути земельну ділянку.

На запитання колегії суддів "яким чином добровільне повернення земельної ділянки може вплинути на апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції" представник відповідача відповіді не надав.

Прокурор щодо заявленого клопотання пояснив, що покладається у вирішенні цього питання на розсуд суду.

Судова колегія, розглянувши заявлене клопотання та заслухавши пояснення представника відповідача та прокурора дійшла висновку про відмову в його задоволенні.

Так, відповідно до статті 77 ГПК України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні. Такими обставинами, зокрема, є:

1) нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу;

11) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, за наявності ухвали суду про таку участь, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи.

2) неподання витребуваних доказів;

3) необхідність витребування нових доказів;

4) залучення до участі в справі іншого відповідача, заміна неналежного відповідача;

5) необхідність заміни відведеного судді, судового експерта.

Про відкладення розгляду справи виноситься ухвала, в якій вказуються час і місце проведення наступного засідання.

Відповідно до статті 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обгрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Отже, апеляційний господарський суд перевіряє законність та обґрунтованість прийнятого у справі місцевим господарським судом рішення з урахуванням обставин, які існували на момент розгляду справи в суді першої інстанції. Посилання заявника апеляційної скарги на намір добровільно повернути спірну земельну ділянку після розгляду справи судом першої інстанції та прийняття рішення у справі не є підставою для відкладення розгляду справи та не може вплинути на законність прийнятого рішення. Крім того, відповідач не позбавлений права в добровільному порядку на стадії виконання судового рішення виконати його самостійно.

Відповідачем (апелянтом) не надано доказів неможливості вирішення питання щодо вимог апеляційної скарги в даному судовому засіданні та наявності обставин, з якими закон пов'язує необхідність відкладення розгляду справи.

Враховуючи викладене, Харківський апеляційний господарський суд відмовляє у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі та просить суд скасувати оскаржуване рішення місцевого господарського суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні прокурор заперечував проти вимог апеляційної скарги та просив відмовити в її задоволенні та залишити в силі рішення господарського суду Полтавської області у даній справі, яке вважає законним та обґрунтованим.

Розглянувши матеріали справи, доводи, викладені в апеляційній скарзі, відзиві на неї, заслухавши пояснення прокурора, позивача та відповідача, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в межах статті 101 ГПК України, судова колегія встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи з позовом звернулась Кременчуцька місцева прокуратура в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області. Перевіривши наявність у прокуратури підстав для представництва інтересів держави, судова колегія встановила наступне.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Частинами 1 та 2 ГПК України визначено, що господарський суд порушує справи за позовами прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. У позовній заяві прокурор самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, за відсутності ж такого органу або відсутності у нього повноважень зазначає про це в позовній заяві.

Поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах" означає орган, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованих на захист інтересів держави. таким органом, відповідно до ст. ст. 6,7,13 та ст. 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Прокурор посилається на те, що у зв'язку з недотриманням норм Земельного кодексу України порушуються інтереси держави у вигляді неотримання плати за користування земельною ділянкою державної власності.

Оскільки ОСОБА_3 управлінням Держгеокадастру у Полтавській області, яке є розпорядником земель державної власності, у тому числі і спірної земельної ділянки, не вжито заходів щодо усунення зазначених порушень земельного законодавства, тому представництво у суді законних інтересів держави здійснює прокурор.

Враховуючи наведене, судова колегія дійшла висновку про наявність правових підстав для представництва прокуратурою інтересів держави у даній справі.

Як вбачається з матеріалів справи 16.10.1993 Кам'янопотоківською сільською радою народних депутатів Кременчуцького району Полтавської області видано акт на постійне користування землею серії ПЛ-2, зареєстрований в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №2, Державному підприємству "Кременчуцький сталеливарний завод" у розмірі 33 га. Землі надано у постійне користування для організації колективних садів відповідно до рішення 12 сесії 21 скликання Кам'янопотоківської сільської ради народних депутатів від 14.06.1993 (т. 1 а.с.17-19).

На підставі рішення 4 сесії 22 скликання Кам'янопотоківської сільської ради народних депутатів від 17.03.1995 надано у постійне користування ДП "Кременчуцький сталеливарний завод" 32,40 га, про що до державного акту серії ПЛ-2 внесені відповідні зміни.

Таким чином, у постійному користуванні ДП "Кременчуцький сталеливарний завод" на підставі державного акту від 16.10.1993 серії ПЛ-2 перебувала земельна ділянка загальною площею 65,40 га.

13.03.1995 активи і пасиви Державного підприємства Кременчуцький сталеливарний завод перейшли до Відкритого акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод", як правонаступника (Указ Президента України "Про заходи щодо забезпечення прав громадян на використання приватизаційних майнових сертифікатів" від 26.11.1994 №699/94).

Розпорядженням Кременчуцької районної Ради народних депутатів Полтавської області від 25.04.1995 №151 затверджено проект організації садівничо-городницького товариства "Металург-2" Кременчуцького сталеливарного заводу в межах відводу на площі 34,40 га згідно акту відводу від 16.10.1993 з розширенням згідно акту встановлення меж від 22.03.1995 серії ПЛ-2 зареєстрованого за №2.

Пунктом 3 зазначеного розпорядження, зобов'язано Кременчуцький сталеливарний завод суворо дотримуватись проекту організації і уставних вимог садівничого товариства і природоохоронних вимог.

Державна реєстрація обслуговуючого кооперативу садівничого товариства "Металург-2" Кременчуцького сталеливарного заводу відбулась 25.04.1995. Отже, після створення СТ "Металург-2" Кременчуцького сталеливарного заводу в тимчасове користування останнього перейшла земельна ділянка загальною площею 65,40 га за межами населених пунктів Кам'янопотоківської сільської ради, надана у постійне користування ВАТ "Кременчуцький сталеливарний завод" на підставі державного акту від 16.10.1993 серії ПЛ-2, про що внесені відповідні зміни до форми 6-зем та рахуються за СТ "Металург-2" Кременчуцького сталеливарного заводу і на даний час.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 26.06.2015 у справі №816/1944/15 прийнято рішення про припинення юридичної особи СТ "Металург-22 (а.с. 20-21), про що внесенні відповідні відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарським судом першої інстанції так і під час апеляційного провадження за період часу з 2011-2016 СТ "Металург-2" Кременчуцького сталеливарного заводу нараховано земельного податку у розмірі 10679,04 грн. згідно поданої податкової декларації з плати за землю №1655 від 27.01.2011 за 2011 рік. Зазначена сума частково була погашена за рахунок переплати у розмірі 228,62 грн. залишок нарахованої суми у розмірі 10450,42 грн. сплачена не була. У зв'язку з несплатою заборгованості із земельного податку Кременчуцька ОДПІ 09.04.2012 звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до СТ "Металург" про стягнення податкового боргу. Позов був задоволений та на виконання постанови Полтавського окружного адміністративного суду виданий виконавчий документ. постановою від 26.11.2013 виконавчий лист повернуто на підставі п. 2 ч. 1 статті 47 Закону України "Про виконавче провадження", у зв'язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи відповіді ГУ ДФС у Полтавській області Кременчуцької об'єднаної ДПІ ГУ ДФС у Полтавській області від 24.04.2017 на запит Кременчуцької місцевої прокуратури за період 2011-2016 років ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод" податок на земельну ділянку згідно державного акту на право постійного користування землею від 16.10.1993 серія ПЛ-2 зі змінами не декларувало. (а.с. 30 т. 1)

В матеріалах справи відсутні, а відповідачем не надані докази сплати ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод" земельного податку за земельну ділянку згідно державного акту на право постійного користування землею від 16.10.1993 серія ПЛ-2.

Також під час розгляду справи встановлено, що спірна земельна ділянка не використовується за призначенням, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами обстеження земельної комісії при Кам'янопотоківській сільській раді від 16.06.2006, 05.07.2010, 17.07.2012, 04.0l.2017 (т. 1 а.с. 34-37).

Земельні відносини, стосовно яких виник спір у даній справі регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України (далі ЗК України), а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Способи захисту прав на земельні ділянки передбачені статтею 152 Земельного кодексу України. Так відповідно до положень частини 1 вказаної статті держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням прав володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (частина 2 статті 152 ЗК України).

Приписами частини 3 статті 152 ЗК України встановлено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом:

а) визнання прав;

б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;

в) визнання угоди недійсною;

г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування;

ґ) відшкодування заподіяних збитків;

д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до частини 1 статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

У статті 2 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) визначено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об'єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

За приписами статті 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Відповідно до статті 96 Земельного кодексу України, землекористувачі зобов'язані: а) забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та за свій рахунок приводити її у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком випадків незаконної зміни рельєфу не власником такої земельної ділянки; б) додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля; в) своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату; г) не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; ґ) підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі.

Відповідно до п.п 14.1.7.2. Податкового Кодексу України земельний податок -обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Згідно з п.п. 287.1 Податкового кодексу України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Відповідно до частини 1 статті 92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Статтею 141 Земельного кодексу України встановлено перелік підстав для припинення права користування земельною ділянкою.

Відповідно до п. г, д ч. 1 статті 141 Земельного кодексу України підставами припинення права користування земельною ділянкою, є: г) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Пунктом 2.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики розгляду справ, що виникають із земельних відносин від 17.05.2011 №6 судам роз'яснено, що право постійного користування є безстроковим і може бути припинено лише з підстав, передбачених статтею 141 ЗК України, перелік яких є вичерпним.

Як встановлено вище та не спростовано представником відповідача ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод" систематично більше 6 років не сплачував земельний податок, що є підставою для припинення права користування земельною ділянкою відповідно до статті 141 ЗК України.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що позовні вимоги в цій частині законні та обґрунтовані, а отже правомірно задоволені місцевим господарським судом.

Згідно статті 23 Земельного кодексу України (в редакції чинній на час видачі акту) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Державний акт на право постійного користування на землю за правовою природою є лише документом, який посвідчує набуття відповідного права за рішенням компетентного органу і залежний від правомірних або неправомірних дій цієї особи, які можуть бути припинені в передбаченому законом порядку.

Згідно постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 17.05.2011, державний акт на право постійного користування земельною ділянкою є похідним від права на постійне користування земельною ділянкою, тому наслідком припинення права користування є скасування Державного акту.

Спірна земельна ділянка знаходиться за межами населених пунктів Кам'янопотоківської сільської ради і відноситься до земель сільськогосподарського призначення.

Судова колегія вважає, що місцевий господарський суд належним чином надав оцінку вищевказаним обставинам та дійшов обґрунтованого висновку, що після припинення права постійного користування спірна земельна ділянка підлягає поверненню у землі запасу Кам'янопотоківської сільської ради.

Отже, з огляду на те, що доводи апелянта не знайшли підтвердження в ході апеляційного провадження, а також враховуючи наведені обставини справи та норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку про відповідність оскаржуваного рішення нормам чинного законодавства та матеріалам справи, під час розгляду судом належним чином та в повному обсязі встановлені та досліджені обставини у даній справі, на підставі чого вказане рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Зважаючи на те, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на апелянта.

Відповідно до статті 94 ГПК України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Згідно зі статтею 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції чинній на момент звернення з апеляційною скаргою) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношення до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору складає 110 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви, скарги.

За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру необхідно сплатити судовий збір 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру необхідно сплатити судовий збір 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи предметом позову у даній справі є :

- дві вимоги немайнового характеру (припинити право постійного користування земельною ділянкою; скасування державного акту на право постійного користування земельною ділянкою)

- одна вимога майнового характеру (зобов'язання відповідача повернути земельну ділянку).

У п. 2.21 Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI ГПК України" надано господарським судам наступні роз'яснення : судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов'язаннях (у тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах частини п'ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Нормативно грошова оцінка спірної земельної ділянки становить 2240114 грн 15 коп.

Враховуючи вищевикладене, судовий збір за подання апеляційної скарги необхідно сплатити у такому розмірі:

2 немайнові вимоги (1600х2) х 110% = 3520 грн;

1 майнова вимога (2240114,15 х 1,5%) х 110% = 36961,88 грн.

3520 + 36961,88 = 40481,88 грн.

Однак, як вбачається з матеріалів справи апелянтом до апеляційної скарги додано платіжне доручення, відповідно до якого сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду першої інстанції у даній справі у розмірі 1760,00 грн., що не відповідає встановленому законом розміру.

У п. 7 Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 17.05.2011 (за відповідними змінами) "Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ ГПК України" надано господарським судам наступні роз'яснення: У випадках коли передбачені у пунктах 2 і 3 частини першої статті 97 ГПК підстави повернення апеляційної скарги виявлені судом апеляційної інстанції після прийняття апеляційної скарги, суд витребує від особи, яка подала скаргу, докази надсилання її копії іншій стороні (сторонам) та сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі. У разі неподання доказів надсилання копії апеляційної скарги іншій стороні (сторонам) скарга залишається без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК. У випадку несплати судового збору у встановленому законом розмірі суд стягує недоплачену суму збору за результатами апеляційного провадження.

Ухвалами Харківського апеляційного господарського суду від 03.08.2017 та від 30.08.2017 у заявника апеляційної скарги витребовувались докази сплати судового збору за звернення з апеляційною скаргою у встановленому законом розмірі. Розмір необхідного до сплати судового збору зазначався в ухвалі Харківського апеляційного господарського суду від 03.08.2017.

Однак станом на 27.09.2017 апелянтом не надано доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі. В судовому засіданні 27.09.2017 на запитання головуючого : "чи виконані апелянтом вимоги ухвал суду щодо сплати судового збору за подання апеляційної скарги" представник апелянта відповів: "ні".

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про стягнення з апелянта ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод" () на користь Державного бюджету України судового збору в сумі 38721,88 грн.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. ст. 49, 99, 101, ч.1 ст.103, ст.105 Господарського процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 19.05.17 у справі № 917/316/17 залишити без змін.

Стягнути з ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод" () на користь державного бюджету України (отримувач коштів УДКСУ у Шевченківському районі м. Харкова Харківської області код отримувача 37999654 банк отримувача ГУДКСУ у Харківській області код банку отримувача МФО 851011 рахунок отримувача 2003 код класифікації доходів бюджету 22030001 "Судовий збір" Державна судова адміністрація України "050") судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 38721,88 грн.

Доручити господарському суду Полтавської області видати відповідний наказ.

Повний текст постанови складено 27.09.17

Головуючий суддя Шутенко І.А.

Суддя Бородіна Л.І.

Суддя Лакіза В.В.