ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.09.2017р. Справа № 914/1542/17

Суддя О.Запотічняк при секретарі В.Думин розглянула справу
за позовом: Квартирно-експлуатаційного відділу міста Львова, м.Львів,
до відповідача: Фізичної особи-підприємця Деревянчук Ольги Іванівни, м.Львів,
про розірвання договору про встановлення земельного сервітуту.

За участю представників:
Від позивача: Безушко О.І. - представник;
Від відповідача: Непийвода Ю.В. представник;

Суть спору: Квартирно-експлуатаційний відділ міста Львова звернувся в Господарський суд Львівської області з позовом до відповідача: Фізичної особи-підприємця Деревянчук Ольги Іванівни про розірвання договору про встановлення земельного сервітуту.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що відповідач, як сервітуарій неналежним чином виконує умови договору від 30.09.2015р. №С/8 про встановлення земельного сервітуту, заважає використовувати земельну ділянку військового містечка №7 за її цільовим призначенням.
Обставини справи: Розглянувши подані матеріали суд визнав їх достатніми для прийняття заяви до розгляду і ухвалою від 28.07.2017року порушив провадження у справі та призначив судове засідання на 05.0908.2017року.
28.08.2017 р. представник відповідача через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи.
В судове засідання 05.09.2017р. з`явився представник позивача. Відповідач не забезпечив явки повноваженого представника в судове засідання.
Враховуючи неявку представника відповідача в судове засідання та беручи до уваги заявлене клопотання про відкладення розгляду справи, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, суд відклав розгляд справи на 19.09.2017р.
В судове засідання 19.09.2017р. з`явилися представники сторін. Представник відповідача подав клопотання про припинення провадження у справі у зв`язку із тим, що спірний договір укладено між юридичною особою КЕВ м.Львова та фізичною особою ОСОБА_1 , а не СПД ФО ОСОБА_1 .
В судовому засіданні 19.09.2017р. оголошувалась перерва до 26.09.2017р.
19.09.2017р. після судового засідання позивачем було подано клопотання про залучення до участі у справі в якості третіх осіб на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, а саме військові частини НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , які дислокуються у військовому містечку № НОМЕР_4 за адресою: АДРЕСА_1 .
Також 19.09.2017р. позивачем було подано через канцелярію суду документи в підтвердження розташування у військовому містечку № НОМЕР_4 новоствореної військової частини НОМЕР_3 та розширення навчально-матеріальної бази військової частини НОМЕР_5 .
20.09.2016р. та 21.09.2016р. позивач подав через канцелярію суду додаткові докази в обґрунтування позовних вимог.
В судове засідання 26.09.2017р. з`явилися представники сторін.
Судом було розглянуто клопотання позивача про залучення до участі у справі в якості третіх осіб на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, а саме: військові частини НОМЕР_1 , НОМЕР_5 та НОМЕР_3 , які дислокуються у військовому містечку № НОМЕР_4 за адресою: АДРЕСА_1 .
Обґрунтовуючи подане клопотання представник позивача зазначив, що подальша дія договору сервітуту перешкоджає розгортанню навчально-матеріальної бази цих військових частин і унеможливлює використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.
Відповідно до ст.27 ГПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов`язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов`язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.
Як зазначено в п. 1.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами першої інстанції», у вирішенні питання щодо наявності юридичного інтересу у третьої особи, суд має з`ясовувати, чи буде у зв`язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов`язки, або змінено її наявні права та/або обов`язки, або позбавлено певних прав та/або обов`язків у майбутньому.
Однак позивачем всупереч вимог ст.27 ГПК України не обґрунтовано яким чином рішення суду по даній справі вплине на права або обов`язки військових частин щодо однієї із сторін спору.
Представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд їх задоволити. Представник відповідача просив суд припинити провадження у справі, оскільки стороною оскаржуваного договору є фізична особа ОСОБА_1 , а не суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1 .
В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:
30.09.2015 року між Квартирно-експлуатаційним відділом міста Львова, як користувачем земельної ділянки, що знаходиться у АДРЕСА_2 та ОСОБА_1 , яка є власником будівлі № 14 (під літерою «Б-1»), розташованої по АДРЕСА_2 (сервітуарій) було укладено Договір про встановлення земельного сервітуту № С/8.
Відповідно до п. 1.1 договору, земельний сервітут встановлено відносно земельної ділянки площею 0,3190 га (кадастровий номер :04:007:0022), що є у власності Міністерства оборони України та перебуває у користуванні квартирно-експлуатаційного відділу міста Львова, за цільовим призначенням відноситься до земель промисловості, транспорту, зв`язку, оборони та іншого призначення, в інтересах сервітуарія на право користування даною земельною ділянкою з метою забезпечення експлуатації (проходу, проїзду, обслуговування, ремонту, складування, розміщення транспортних засобів та ін.) адміністративно-виробничо-складського приміщення АДРЕСА_3 на земельній ділянці Користувача площею 0,3190 га згідно з планом меж земельного сервітуту.
Сервітут було встановлено терміном до 1 жовтня 2025 року.
У відповідності до п.4.4 Договору сервітуарій зобов`язався належно використовувати встановлений земельний сервітут відповідно до цільового призначення земельної ділянки», а також не чинити дій, що можуть призвести до погіршення якісних характеристик та екологічного стану землі та дотримуватись умов користування сервітутом, встановлених цим Договором».
Пунктом 4.8 Договору передбачено, що земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.
Звертаючись із даним позовом до суду позивач просить суд розірвати укладений між сторонами договір з огляду на те, що відповідач, як сервітуарій неналежним чином виконує умови договору від 30.09.2015р. №С/8 про встановлення земельного сервітуту, заважає використовувати земельну ділянку військового містечка №7 за її цільовим призначенням.
Однак, як вбачається з оскаржуваного договору про встановлення земельно сервітуту, він укладений між юридичною особою Квартирно-експлуатаційним відділом міста Львова, та фізичною особою ОСОБА_1 , яка є власником частини будівлі № 14 (під літерою «Б-1»), розташованої по АДРЕСА_2 .
Згідно долучено позивачем до справи витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, саме фізична особа ОСОБА_1 має право користування (сервітут) земельною ділянкою кадастровий номер :04:007:0022 площею 0,319 га.
Тобто, однією із сторін спірного договору (сервітуарієм) є фізична особа ОСОБА_1 а не фізична особа-підприємець Деревянчук Ольга Іванівна, як це трактує позивач у позовній заяві.
Більше того, в самому оскаржуваному договорі зазначено, що ОСОБА_1 , як сторона договору є власником будівлі № 14 (під літерою «Б-1»), розташованої по АДРЕСА_2 .
Тому суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на наступне.
Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Суб`єктами права власності відповідно до ст.318 ЦК України є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені статтею 2 цього Кодексу, зокрема фізичні особи та юридичні особи.
Статтею 321 ЦК України встановлено, що суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.
Отже чинне законодавство не виділяє такого суб`єкта права власності як фізична особа - підприємець та не містить норм щодо права власності фізичної особи - підприємця. Законодавство лише встановлює, що фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.
Таким чином саме фізична особа ОСОБА_1 є власником будівлі № 14 (під літерою «Б-1»), розташованої по АДРЕСА_2 , що зрештою і зазначено в оскаржуваному договорі, а відтак саме фізична особа ОСОБА_1 є стороною оскаржуваного договору.
Однак, як вбачається із позовної заяви, позивач в якості відповідача зазначив фізичну особу підприємця Деревянчук Ольгу Іванівну яка не є стороною оскаржуваного договору про встановлення земельного сервітуту.
Згідно з приписами ст.1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Господарський суд порушує справи за позовними заявами заінтересованих підприємств і організацій, у тому числі громадян, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи, державних та інших органів, що звертаються до господарського суду у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах громадянина або держави. У встановлених законодавчими актами України випадках справу може бути порушено за заявою громадянина, який не є суб`єктом підприємницької діяльності.
Згідно зі статтею 21 ГПК України, сторонами у судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу.
Відповідно до п. 1.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», якщо у розгляді справи господарським судом буде з`ясовано, що іншим або належним відповідачем у ній мала б бути особа, яка згідно з процесуальним законом не може бути учасником судового процесу в господарському суді, а позивач наполягає на розгляді відповідної справи саме господарським судом, останній не вправі ні залучати відповідну особу до участі у справі, ані припиняти провадження в ній, а повинен розглянути справу стосовно того відповідача, якому пред`явлено позовну вимогу, та прийняти рішення по суті справи (в тому числі про відмову в позові, якщо відповідач є неналежним).
За таких обставин, у задоволенні позову слід відмовити.
Щодо клопотання позивача про припинення провадження у справі на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, то суд не вбачає підстав для його задоволення, оскільки виходячи із суб`єктного складу та предмету спору, спір може бути предметом розгляду в господарських судах.
Керуючись ст.ст.28, 33, 43, 44, 48, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позовних вимог Квартирно-експлуатаційного відділу міста Львова до відповідача: Фізичної особи-підприємця Деревянчук Ольги Іванівни про розірвання договору про встановлення земельного сервітуту від 30.09.2015р. №С/8 відмовити.
2. Рішення суду може бути оскаржено згідно ст.ст. 91-95 ГПК України.
Повне рішення складено 27.09.2017р.

Суддя Запотічняк О.Д.