УХВАЛА

19.09.2017Справа № 910/30495/15

За скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Голден хаус"

на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві по справі № 910/30495/15

За позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Голден Хаус"

про розірвання договору, зобов'язання повернути майно та стягнення штрафних санкцій

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача - Кубік Я.С. (представник за довіреністю);

Григоренко І.В. (представник за довіреністю);

від відповідача - Банах О.Л. (представник за довіреністю);

від ВДВС - не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Голден хаус" звернулося до господарського суду міста Києва із зазначеною скаргою.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бойко М.Д. неправомірно винесено постанову від 13.03.2017 про відкриття виконавчого провадження № 53554510, оскільки виконання виданого господарським судом міста Києва наказу від 04.04.2016 № 910/30495/15 повинно здійснюватися відповідно до Порядку повернення у державну власність об'єктів приватизації у разі розірвання або визнання недійсними договорів купівлі-продажу таких об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1801.2001 № 32. Крім того, у вказаному наказі невірно зазначено дату набрання рішенням суду законної сили, у зв'язку з чим він не відповідає встановленим чинним законодавством вимогам до виконавчого документа.

За таких обставин, скаржник просить суд визнати дії державного виконавця неправомірними та скасувати винесену ним постанову від 13.03.2017 про відкриття виконавчого провадження № 53554510.

Представник скаржника (відповідача) у судовому засіданні підтримав вказану скаргу та просив її задовольнити.

Позивач проти задоволення даної скарги заперечував, пославшись у письмових запереченнях зокрема на те, що чинним законодавством не передбачено виконання рішень щодо повернення об'єкта приватизації виключно до вказаного Порядку, а винесення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження є правомірним.

Представник позивача у судовому засіданні надав усні пояснення та просив відмовити в задоволенні даної скарги.

Державний виконавець у письмових запереченнях на дану скаргу зазначив, що вчинені ним дії по відкриттю виконавчого провадження відповідають вимогам чинного законодавства, а саме Закону України «Про виконавче провадження», а зазначений вище Порядок є лише підзаконним актом.

На підставі викладеного державний виконавець просив у задоволенні скарги відмовити.

Представник ВДВС у судове засідання не з'явився, проте у запереченнях на скаргу просив проводити розгляд справи без участі представника ВДВС.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ст.4-5 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

За приписами ст.115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

При цьому, відповідно до ст.116 ГПК України виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом. Наказ видається стягувачеві або надсилається йому після набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент видачі наказу) примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Вимоги до виконавчого документа встановлені ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент видачі наказу), відповідно до якої у ньому зазначається, зокрема, дата набрання законної (юридичної) сили рішенням.

Як убачається із наказу від 04.04.2016 № 910/30495/15, останній відповідає вимогам вищезазначеної статті та містить дату набрання рішенням законної сили.

Частиною 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент відновлення апеляційним судом строку для подачі апеляційної скарги) виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, повертається до суду, який його видав, у разі відновлення судом строку для подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, та прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню).

18.05.2016 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа внаслідок поновлення Київським апеляційним господарським судом строку для подання апеляційної скарги відповідачу. Постановою від 13.02.2017 у справі № 910/30495/15 Київський апеляційний господарський суд залишив рішення суду першої інстанції без змін.

Однак, законодавством не передбачено після видачі наказу внесення в нього змін щодо дати набрання рішенням законної сили після його перегляду в апеляційному порядку. Одночасно, приписами ст. 85 ГПК України передбачено, що рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У постанові від 13.03.2017 про відкриття виконавчого провадження зазначено, що наказ від 04.04.2016 № 910/30495/15 вступив у законну силу (набрав чинності) 13.02.2017, тобто після розгляду справи апеляційним судом.

Таким чином, наказ від 04.04.2016 № 910/30495/15 містить дату набрання рішенням законної сили, а у постанові про відкриття виконавчого провадження враховано дату набрання рішенням суду законної сили після його перегляду в апеляційному порядку.

Водночас, підстави для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження з формальних підстав за умови, що вони не перешкоджають проведенню виконавчих дій та виконанню боржником рішення суду, має наслідком недотримання конституційного принципу обов'язковості виконання рішення суду, у зв'язку з чим суд має перевіряти законність дій державного виконавця та наявність порушення цими діями прав та законних інтересів сторін.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» під час виконання рішень про передачу стягувачу предметів, зазначених у виконавчому документі, виконавець вилучає такі предмети у боржника і передає їх стягувачу, про що складає акт передачі.

Із наведених вище норм Закону України «Про виконавче провадження» слідує, що виконання рішень суду відбувається на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених, зокрема, у вказаному Законі та прийнятими відповідно до нього іншими законами та нормативно-правовими актами.

Отже, враховуючи, що даним Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено спеціальної процедури примусового виконання рішень суду з повернення приватизованого майна державі, та зазначений скаржником Порядок повернення у державну власність об'єктів приватизації у разі розірвання або визнання недійсними договорів купівлі-продажу таких об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1801.2001 № 32, не містить посилань щодо прийняття його у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження», підстави для пріоритетного застосування вказаного Порядку замість норм Закону відсутні.

За таких обставин, державним виконавцем правомірно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, враховуючи що рішення суду від 17.03.2016 у справі № 910/30495/15 у добровільному порядку виконано не було.

У відповідності до п. 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування винесеної ним постанови від 13.03.2017 про відкриття виконавчого провадження № 53554510.

Ураховуючи викладене, скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Голден хаус" задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Голден хаус" на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві по справі № 910/30495/15, відмовити.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в установленому законом порядку.

Суддя Я.В. Маринченко