21 вересня 2017 року Справа № 913/574/17
Провадження № 24/913/574/17
За позовом Приватного підприємства "Союзагросервіс-2007", м. Запоріжжя
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Ровенькиантрацит", м. Сєвєродонецьк Луганської області
про стягнення 69 565 грн. 87 коп.
Суддя господарського суду Луганської області Рябцева О.В.
Секретар судового засідання Панфілова А.О.
у засіданні брали участь:
від позивача представник не прибув;
від відповідача представник не прибув.
Приватне підприємство "Союзагросервіс-2007" 18.07.2017 (згідно поштового штемпеля) звернулось до господарського суду Луганської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Ровенькиантрацит" про стягнення боргу за договором поставки від 04.08.2014 № 552/14-ЗРА в сумі 34 760 грн. 00 коп., пені в сумі 1 738 грн. 00 коп., 3% річних в сумі 2 888 грн. 41 коп. та інфляційних втрат в сумі 30 179 грн. 46 коп., всього 69 565 грн. 87 коп.
На обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що на виконання умов договору поставки від 04.08.2014 № 552/14-ЗРА поставив відповідачу продукцію на суму 34 760 грн. 00 коп., за яку відповідач у встановлений договором строк не розрахувався, у звязку з чим утворився борг. За прострочення грошового зобовязання відповідачу відповідно до п. 6.8 договору нарахована пеня в сумі 1 738 грн. 00 коп., а відповідно до ст. 625 ЦК України нараховано 3% річних в сумі 2 888 грн. 14 коп. за загальний період з 07.10.2014 по 13.07.2017 та інфляційні втрати в сумі 30 179 грн. 46 коп. за загальний період з жовтня 2014 року по червень 2017 року включно.
Відповідач відзивом від 08.09.2017 № б/н проти заявлених вимог заперечує, посилаючись на факт проведення антитерористичної операції на території Луганської області та протиправне захоплення незаконними збройними формуваннями майнового комплексу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Ровенькиантрацит", що унеможливлює виконання договору на умовах, встановлених сторонами при його укладенні. Крім того, п. 7.1 договору передбачено, що сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання своїх зобовязань, якщо це є наслідком обставин непереборної сили стихійних лих, війни, блокади, урядових рішень та інші обставини, які не залежать від волі сторін (далі форс-мажорні обставини) та їх наслідків, які безпосередньо впливають на виконання договору. Також, Указом Президента України від 15.03.2017 № 62/2017 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15.03.2017 "Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національної безпеки України" постановлено увести в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15.03.2017 "Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національної безпеки України". Відповідно до п. 1 вказаного рішення тимчасово, до реалізації пунктів 1 і 2 Мінського "Комплексу заходів" від 12.02.2015, а також до повернення захоплених підприємств до функціонування згідно із законодавством України, припинити переміщення вантажів через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областе. На думку відповідача, обовязки останнього за договором поставки від 04.08.2014 № 552/14-ЗРА припинились на підставі ст. 607 ЦК України, якою передбачено, що зобовязання припиняється неможливістю його виконання у звязку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.
Позивач правом на участь у судовому засіданні не скористався, витребувані судом документи не надав.
Оцінивши надані докази і доводи учасників судового процесу, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість заявлених вимог з огляду на наступне.
Із матеріалів справи вбачається, що 04.08.2014 між Приватним підприємством "Союзагросервіс-2007" і Товариством з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Ровенькиантрацит" укладено договір поставки № 552/14-3РА.
Згідно п. 1.1 договору в порядку та на умовах, передбачених договором, Приватне підприємство "Союзагросервіс-2007" позивач у справі, постачальник за договором, зобовязалось поставити у власність Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Ровенькиантрацит" відповідача у справі, покупця за договором, продукцію та/або обладнання виробничо-технічного призначення в асортименті, у строки, за ціною та з якісними характеристиками, узгодженими сторонами в договорі і Специфікаціях, які є невідємними частинами договору.
Відповідно до п. 1.2 договору покупець зобовязався прийняти і оплатити продукцію, що поставляється у його власність відповідно до умов договору.
Згідно п. 4.1 договору поставка продукції здійснюється партіями в асортименті, кількості, за цінами, з якісними характеристиками та у строки, узгоджені сторонами в Специфікаціях до договору.
Умови поставки продукції DDP, згідно "Інкотермс-2010", з урахуванням умов і застережень, які містяться в договорі та/або відповідних Специфікаціях до нього. Узгоджене місце призначення поставки зазначається сторонами у відповідних Специфікаціях к договору. Постачальник несе всі витрати, повязані з поставкою продукції, до моменту її поставки в узгоджене місце призначення поставки (п. 4.2 договору).
В пункті 5.1 договору передбачено, що загальна сума договору визначається загальною сумою всіх Специфікацій, які є невідємною частиною договору. Ціни на продукцію, що підлягає поставці, встановлюються сторонами у відповідних Специфікаціях до договору (п. 5.2 договору). Розрахунки за продукцію, що підлягає поставці, здійснюється шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 60 календарних днів з дати поставки відповідної продукції, якщо інший строк та порядок оплати не обговорений сторонами в Специфікаціях до договору (п. 5.3 договору).
Специфікацією № 1/3, яка є невідємною частиною договору, передбачено, що поставці підлягає "цепь баровая Урал-33" в кількості 1 штуки за ціною 34 760 грн. 00 коп. Умови поставки: DDP (згідно Інкотерсм-2010), місце поставки: склад покупця (м. Ровеньки, вул. Вигонна, 14, ВП "Автобаза" ТОВ "ДТЕК Ровенькиантрацит"). Розрахунки за продукцію здійснюються на 60 календарний день з моменти прийомку партії продукції.
На виконання умов договору позивач поставив відповідачу за видатковою накладною від 08.08.2014 № РН-0000321 в пункт розвантаження м. Ровеньки, вул. Вигонна, 14, ВП "Автобаза" ТОВ "ДТЕК Ровенькиантрацит", що підтверджується товарно-транспортною накладною від 08.08.2014 № НОМЕР_1, продукцію на суму 34 760 грн. 00 коп.
Товар отримано представником відповідача ОСОБА_1 на підставі довіреності від 04.08.2014 № 189.
Відповідач за отриману продукцію у встановлений договором строк не розрахувався, у звязку з чим утворився борг, що стало підставою для звернення позивача з даною позовною заявою до суду.
Доказів сплати боргу на час прийняття рішення відповідачем не надано.
Пунктом 6.8 договору передбачено, що у випадку несвоєчасної оплати продукції покупець за письмовою вимогою постачальника сплачує постачальнику неустойку у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банка України за кожний день прострочки оплати від вартості своєчасно несплаченої продукції, але не більше 5% від вартості своєчасно несплаченої продукції.
Відповідно до умов договору позивачем нараховано пеню в сумі 1 738 грн. 00 коп., а відповідно до ст. 625 ЦК України нараховані 3% річних в сумі 2 888 грн. 41 коп. за період з 07.10.2014 по 13.07.2017 та інфляційні втрати в сумі 30 179 грн. 46 коп. за період з жовтня 2014 року по червень 2017 року включно.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Аналогічна за змістом норма міститься у п. 1 ст. 193 ГК України.
У відповідності з п. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
Договір від 04.08.2014 № 552/14-3РА, що укладений сторонами у даній справі, за своєю правовою природою є договором поставки.
Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Аналогічні положення передбачені ч. 1 ст. 265 ГК України.
Згідно ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Загальні положення про купівлю-продаж визначені главою 54 ЦК України.
Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
За правилами ст. 692 ЦК України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобовязаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
За правилами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Матеріалами справи підтверджується факт поставки в 2014 році відповідачу продукції, проте, відповідач належним чином взяті на себе зобовязання не виконав, за отриману продукцію не розрахувався, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на день розгляду справи не погашена і становить 34 760 грн. 00 коп.
Статтею 607 ЦК України, на яку посилається відповідач, передбачено, що зобовязання припиняється неможливістю його виконання у звязку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає. Неможливість виконання припиняє зобовязання, якщо вина викликана обставинами, за які боржник не відповідає. До таких обставин, на думку відповідача, відноситься здійснення антитерористичної операції, яка проводиться на території Донецької та Луганської областей відповідно до Указу Президента України 14.04.2014 № 405/2014 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України". Втім постачання товару позивачем відбулось під час проведення антитерористичної операції. Матеріалами справи підтверджено, що відповідач неодноразово з початку проведення антитерористичної операції змінював реєстраційну адресу місцезнаходження. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на час порушення провадження у справі реєстраційною адресою відповідача є м. Сєвєродонецьк, проспект Гвардійський, 30/1, на податковому обліку товариство перебуває в Дніпропетровському управлінні Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби.
Відповідач не обґрунтував, які саме обставини впливають на неможливість виконання грошового зобовязання відповідача як на даний час, так і в майбутньому, тобто свідчать про абсолютну неможливість його виконання взагалі. За таких обставин, наведені відповідачем доводи про втрату в березні 2017 року контролю над ТОВ "ДТЕК Ровенькиантрацит" не є підставою для припинення правовідносин за ст. 607 ЦК України, а відтак вимоги позивача щодо наявності боргу в сумі 34 760 грн. 00 коп. є обґрунтованими і підлягають стягненню.
Згідно п. 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Стаття 216 ГК України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.
Штрафними санкціями відповідно до ст. 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.
Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Частиною 1 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.
За умовами договору у випадку несвоєчасної оплати продукції покупець за письмовою вимогою постачальника сплачує постачальнику неустойку у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банка України за кожний день прострочки оплати від вартості своєчасно несплаченої продукції, але не більше 5% від вартості своєчасно несплаченої продукції. Позивачем розраховано пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочки оплати, розмір якої складає 6 113 грн. 00 коп., що становить більше ніж 5% від вартості своєчасно несплаченої продукції, тому позивач просить стягнути пеню в розмірі 1 738 грн. 00 коп. (34 760 х 5%), яка є обґрунтованою і підлягає стягненню.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Позивачем початком прострочення грошового зобовязання визначено 07.10.2014, але з урахуванням умов договору оплата за продукцію здійснюється на 60 календарний день з моменту прийому партії продукції.
Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.
Оскільки продукція відвантажена та прийнята покупцем 08.08.2017, то 60 календарний день для оплати 07.10.2014, а відповідно початок перебігу строку для нарахування 3% річних та інфляційних втрат починається з 08.10.2014, тому позовні вимоги про стягнення 3% річних підлягають задоволенню в сумі 2 882 грн. 70 коп. за період з 08.10.2014 по 13.07.2017. У задоволенні решти вимог на суму 5 грн. 71 коп. слід відмовити.
Вимога про стягнення інфляційних втрат підлягає задоволенню в заявленій позивачем сумі 30 179 грн. 46 коп. за період з жовтня 2014 року по червень 2017 року включно.
Всього підлягає задоволенню 69 560 грн. 16 коп., у тому числі: борг в сумі 34 760 грн. 00 коп., пеня в сумі 1 738 грн. 00 коп., 3% річних в сумі 2 882 грн. 70 коп., інфляційні втрати в сумі 30 179 грн. 46 коп.
Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір за подання позову покладається на відповідача пропорційно задоволеним вимогам в сумі 1 599 грн. 87 коп. Решта судового збору покладається на позивача.
У судовому засіданні відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд
1.Позовні вимоги Приватного підприємства "Союзагросервіс-2007" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Ровенькиантрацит" про стягнення 69 565 грн. 87 коп. задоволити частково.
2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Ровенькиантрацит", Луганська область, м. Сєвєродонецьк, проспект Гвардійський, 30/1, ідентифікаційний код 37713861 на користь Приватного підприємства "Союзагросервіс-2007", м. Запоріжжя, вул. Михайла Грушевського, 205, ідентифікаційний код 34869447 борг в сумі 34 760 грн. 00 коп., пеню в сумі 1 738 грн. 00 коп., 3% річних в сумі 2 882 грн. 70 коп., інфляційні втрати в сумі 30 179 грн. 46 коп., судовий збір в сумі 1 599 грн. 87 коп., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.
3.У задоволенні решти позовних вимог про стягнення 3% річних в сумі 5 грн. 71 коп. відмовити.
4.Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.
5.Повне рішення складено і підписано - 26.09.2017.
Суддя О.В.Рябцева