номер провадження справи 9/58/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2017 Справа № 908/1623/17

за позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька АЕС" (71504, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, буд. 133)

до відповідача Комунального підприємства "Підприємство комунальної власності" Енергодарської міської ради (71503, Запорізька область, м. Енергодар, пр.Будівельників, 17, офіс 5-1)

про стягнення суми 5605546,30 грн.

Суддя Боєва О.С.

за участю предстаників сторін:

Від позивача - Мариніч Н.В., довіреність № 3190 від 07.12.2016р.;

Від відповідача - Сокол Т.І. , довіреність б/н від 18.04.2017р.

СУТЬ СПОРУ:

Заявлений позов про стягнення з відповідача на користь позивача суми 5104558,20 грн. заборгованості за договором № 12Т-13 від 23.04.2013р. по актам №№ 160/01, 161/01, 162/01, 163/01, 164/01, 165/01, 166/01, 167/01, 168/01 від 31.01.2017р., суми 239634,53 грн. пені, суми 54541,85 грн. - 3% річних та суми 206811,72 грн. індексу інфляції за порушення строків оплати вартості наданих послуг за договором № 12Т-13 від 23.04.2013р. по актам №№ 160/01, 161/01, 162/01, 163/01, 164/01, 165/01, 166/01, 167/01, 168/01 від 31.01.2017р.

Ухвалою господарського суду від 10.08.2017р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/1623/17, справі присвоєно номер провадження 9/58/17, судове засідання призначено на 22.08.2017р. На підставі ст. 77 ГПК України в судовому засіданні оголошувалась перерва до 12.09.2017р., потім - до 28.09.2017р.

В судовому засіданні 28.09.2017р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

За клопотанням представників сторін судовий процес проводився без застосування засобів технічної фіксації.

Позивач підтримав позовні вимоги, викладені у позові, які мотивовано наступним. Відповідно до умов укладеного 23.04.2013р. сторонами договору №12Т-13 про надання послуг з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії, відповідач зобов'язаний щомісячно здійснювати розрахунки за відпущену теплову енергію в обумовлені договором строки на підставі підписаних двосторонніх актів про надання послуг. Сторонами за січень 2017 року підписано відповідні акти на загальну суму 5685636,12 грн. Зобов'язання по оплаті послуг за актом № 163/01 від 31.01.2017р. було припинено частково проведенням заліку зустрічних однорідних вимог на суму 581077,92 грн. на підставі заяви № 42-30/4297 від 28.02.2017р., внаслідок чого заборгованість по сплаті наданих послуг за січень 2017р. складає 5104558,20 грн. За прострочення оплати, яке станом 07.07.2017р. складає 130 днів, позивачем на підставі п.4.4 договору нараховано 239634,53 грн. пені, а також 206811,72 грн. втрат від інфляції та 54541,85 грн. 3% річних згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України. На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 530, ст.ст.546, 549, 610, 611, 612, 625 ЦК України, ст.ст. 193, 198, 218, 230, 231 ГК України позивач просить позов задовольнити.

Відповідач позовні вимоги не визнав в повному обсязі, вважає їх необґрунтованими, виходячи із наступного. Відповідно до п. 8.1 договору № 12Т-13 від 23.04.2013р. та п. 23 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03.10.2007р., ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» облік споживання теплової енергії та розрахунки за неї здійснюється за показами приладів обліку згідно з діючими тарифами за фактично отриману теплову енергію. Таким чином, для з'ясування дійсних обсягів спожитої відповідачем теплової енергії необхідне дослідження і перевірка показів приладів обліку, що знаходяться у віданні позивача. Відповідних документальних доказів щодо спожитої відповідачем теплоенергії позивачем не надано, дійсний обсяг витраченої відповідачем енергії та, відповідно, розмір заборгованості, не підтверджений. Звіту про фактичне споживання теплової енергії за власними приладами комерційного обліку позивачем не надано, отже відсутні докази надання послуг за договором. Також відповідач зазначив, що відповідно до п. 1.2 договору послуги надаються з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії, до яких віднесено: опалювання, вентиляцію, гаряче водопостачання. Згідно ж наданих позивачем Актів про надання послуг не вдається з'ясувати, яку саме послугу було надано, оскільки в них зазначені тільки найменування таких послуг як: «виробництво теплоенергії», «транспортування та постачання теплоенергії». Крім того, в пункті 3.1 договору зазначено тариф на виробництво теплової енергії 34,88 грн., а в Актах містяться інші показники: 42,67/46,24/45,69/49,55 грн. Документи щодо зміни розмірів тарифів позивачем не надано. На підставі викладеного, просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

28.09.2017р. від відповідача через канцелярію суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, згідно з яким, для з'ясування достовірності проведеного позивачем розрахунку заборгованості за договором, пені, 3% річних та втрат від інфляції й встановлення правильності застосування норм права під час його проведення, відповідач просить призначити судово-економічну експертизу, оскільки вирішення зазначених питань, на його думку, потребує спеціальних знань та оцінки експерта.

У судовому засіданні 28.09.2017р. представник відповідача підтримав вказане клопотання, представник позивача проти клопотання заперечив.

Розглянувши клопотання відповідача про призначення судової економічної експертизи, суд відмовив у його задоволенні у зв'язку з необґрунтованістю.

Відповідно до ст. 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Згідно п.п. 2, 5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012р. «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Заявлене відповідачем клопотання про призначення судової економічної експертизи ґрунтується лише на власних припущеннях відповідача, незгода з сумою боргу, заявленою до стягнення, та відсутність у відповідача відповідних (спеціальних) знань, як то слідує з клопотання, не є достатньою обґрунтованою підставою для призначення судової експертизи.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" Відокремлений підрозділ "Запорізька АЕС" (Теплопостачальна організація, позивач у справі) та Комунальним підприємством "Підприємство комунальної власності" Енергодарської міської ради (Споживач, відповідач у справі) 23.04.2013р. укладений договір на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії № 12Т-13, відповідно до якого, теплопостачальна організація зобов'язується надати послуги споживачу, зазначені у пункті 1.2 договору в необхідних йому обсягах відповідно до умов цього договору та вимог чинного законодавства, а споживач зобов'язується сплачувати за отриманні послуги за встановленими тарифами у строки, які передбачені цим договором.

Згідно з пунктом 2.1 за договором надаються послуги з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії.

Договір вважається укладеним з моменту його підписання споживачем та теплопостачальною організацією та діє до 31.12.2013р. Дія договору продовжується на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до припинення строку його дії жодна із сторін не заявить про закінчення його дії (п.11.1).

Доказів вчинення сторонами дій щодо припинення договору не надано, отже він є продовженим на кожен наступний рік, і діє на даний час.

Відповідно до п. 4.1 договору, в редакції додаткової угоди № 1 від 24.06.2014р., розрахунковим документом на оплату є 2-х сторонній акт про надання послуг з виробництва теплової енергії, 2-х сторонній акт про надання послуг з транспортування теплової енергії, 2-х сторонній акт про надання послуг з постачання теплової енергії. Розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються споживачем за фактично спожитий обсяг теплової енергії на підставі оформлених 2-х сторонніх актів про надання послуг з виробництва теплової енергії, транспортування теплової енергії, постачання теплової енергії відповідно до діючого в звітний період тарифу на теплову енергію, визначену як сума: тарифу на виробництво теплової енергії, тарифу на транспортування теплової енергії, тарифу на постачання теплової енергії, які затверджуються уповноваженим до відповідного законодавства органом, переглядається та вступає в дію в установленому діючим законодавством порядку.

В пункті 4.3 договору встановлено, що по закінченні звітного місяця, в якому надавалися послуги, Споживачем та Теплопостачальною організацією підписується двосторонній акт про надання послуг з виробництва теплової енергії, двосторонній акт про надання послуг з транспортування, двосторонній акт про надання послуг з постачання теплової енергії за фактичний обсяг теплової енергії. Споживач зобов'язаний підписати надані нарочно з боку Теплопостачальної організації акт про надання послуг з виробництва теплової енергії, акт про надання послуг з транспортування теплової енергії, акт про надання послуг з постачання теплової енергії у 3-х примірниках на протязі 2-х робочих днів з моменту одержання з обов'язковим зазначенням дати підписання актів та 2 примірника актів повернути представнику Теплопостачальної організації.

Відповідно до п. 4.4 договору, розрахунки за відпущену теплову енергію, враховуючи транспортування та постачання теплової енергії, здійснюється споживачем за фактичних обсяг щомісяця до останнього числа місяця, наступного за звітним, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок теплопостачальної організації. Можливі інші форми розрахунків за відпущену теплову енергію за договором, які не суперечать діючому законодавству.

Матеріали свідчать, що позивачем та відповідачем, як сторонами по договору №12Т-13 від 23.04.2013р., були, складені дев'ять двосторонніх актів січень 2017 року від 31.01.2017р про надання послуг з виробництва, транспортування та постачання теплоенергії для населення, бюджетних установ та інших споживачів, а саме: акт № 160/01 на суму 3098265,30 грн., 161/01 на суму 803295,90 грн., 162/01 на суму 14152,50 грн., 163/01 на суму 862596,73 грн., 164/01 на суму 214295,35 грн., 165/01 на суму 3756,30 грн., 166/01 на суму 550240,40 грн., 167/01 на суму 136673,54 грн., № 168/01 на суму 2396,10 грн., всього на загальну суму 5685636,12 грн. Зазначені акти підписані Постачальником та Споживачем без зауважень, скріплені печатками підприємств.

Зобов'язання по сплаті наданих послуг на підставі заяви № 42-30/4297 від 28.02.2017р. про припинення зобов'язання зарахуванням, частково припинено проведенням заліку зустрічних однорідних вимог на суму 581077,92 грн., внаслідок чого, залишок заборгованості за надані послуги за січень 2017 року склав 5104558,20 грн.

Позивач направив відповідачу претензію № 28-23/5086/522 від 13.03.2017р. про сплату заборгованості за договором № 12Т-13 від 23.04.2013р. по актам №№ 160/01, 161/01, 162/01, 163/01, 164/01, 165/01, 166/01, 167/01, 168/01 від 31.01.2017р. в розмірі 5104558,20 грн., а також пені нарахованої згідно п. 4.5 договору та 3% річних за порушення строків оплати. Дана претензія, що згідно з рекомендованим повідомленням про вручення отримана відповідачем 17.03.2017р., залишена останнім без відповіді та задоволення, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 11, 509 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

За приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічний припис містять п. п.1, 7 ст. 193 ГК України.

Згідно з ч. 1 ст. 901 та ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу. Якщо інше не встановлене договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 ЦК України також передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Підстави припинення зобов'язання встановлені у главі 50 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 598 глави 50 зазначеного Кодексу зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Згідно з ст. ст. 599, 601 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Згідно з ч.1 ст.13, ч.1, 2 ст.14 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Відповідно до ч.2 ст.67, ч.4 ст.179 ГК України, ст.ст.6, 627 ЦК України сторони вільні у виборі предмету договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, зокрема, вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Згідно з п. 8.1 договору облік споживання теплової енергії проводиться за приладами комерційного обліку теплової енергії, які розташовані на межі балансової належності сторін. Теплопостачальна організація разом з актами про надання послуг надає споживачу звіт про фактичне споживання теплової енергії за власними приладами комерційного обліку або необхідні розрахунки згідно з цим договором. Споживач не пізніше першого робочого дня наступного за звітним періодом, надає Теплопостачальній організації звіт про фактичне споживання теплової енергії за власними приладами комерційного обліку згідно з цим договором.

В пункті 4.2 договору встановлено, що у випадку зміни тарифу на виробництво теплової енергії та транспортування, що діяли на момент укладення договору, розрахунки споживачем за поставлену теплову енергію здійснюються за новими тарифами без зміни інших умов договору. Про встановлення, зміну тарифів Теплопостачальна організація повідомляє Споживача в письмовому вигляді протягом 15 робочих днів з дня набрання ними чинності відповідно до діючого законодавства України.

Відповідно до наданих позивачем в матеріали справи копій листів вих. № 75-58/22301 від 21.09.2016р. «Про встановлення нових тарифів постановою НКРЕП від 08.09.2016 №1540» та № 75-48/28846 від 12.12.2016р. «Про направлення постанови НКРЕКП №2126 від 02.12.2016р.» відповідач повідомлявся про введення в дію нових тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування. В листах зазначено, що вони є невід'ємною частиною договору № 12Т-13 від 23.04.2013р. Направлення та отримання зазначених листів КП «Підприємство комунальної власності» підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення, копії яких містяться в матеріалах справи.

Як встановлено судом, в кожному з Актів про надання послуг з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії за січень 2017 року вказано кількість отриманих послуг в Гкал, які згідно з умовами договору визначаються на підставі приладів комерційного обліку. В актах міститься примітка, що Споживач до якості наданих послуг претензій не має, акти підписані з боку Споживача без зауважень та скріплені печатками. Вказані в актах розміри тарифів на послуги відповідають тарифам, про введення яких відповідач згідно з п. 4.2 договору повідомлений листом № 75-48/28846 від 12.12.2016р., та не перевищують їх. Таким чином, підписанні без зауважень акти є підтвердженням факту погодження кількості (обсягу) наданих послуг, їх вартості та є підставою для здійснення розрахунків.

На підставі викладеного, спростовуються заперечення відповідача щодо не підтвердження належними доказами розміру затрат теплової енергії та розміру заборгованості.

Відповідач позовні вимоги в частині основного боргу не спростував, доказів належного виконання зобов'язання щодо розрахунків за надані позивачем послуги у січні 2017 року і перерахування позивачу залишку заборгованості, заявленої до стягнення, суду не надав. За таких обставин, позовні вимоги про стягнення суми 5104558,20 грн. основного боргу основані на договорі, підтверджені відповідними доказами, є обґрунтованими, доведеними, відповідають вимогам законодавства і підлягають задоволенню.

Крім того, позивач на підставі п. 4.5 договору просить стягнути з відповідача суму 239634,53 грн. пені за період з 28.02.2017р. по 07.07.2017р.

В пункті 4.5 договору передбачено, що у випадку прострочення сплати наданих послуг в строк, зазначений за п.4.4 договору, Споживач зобов'язаний сплатити теплопостачальній організації пеню за весь час прострочення в розмірі однієї облікової ставки НБУ, що діяла за період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення оплати.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) згідно зі ст. 549 ЦК України є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно з Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» № 543/96-ВР від 22.11.1996р. платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Факт порушення зобов'язання відповідачем щодо оплати вартості отриманих послуг суд вважає встановленим, пеня нарахована обґрунтовано, з урахуванням зазначеного законодавства та умов договору, тому вимоги про стягнення суми 239634,53 грн. підлягають задоволенню.

На підставі ст. 625 ЦК України позивач також просить стягнути з відповідача 3% річних від простроченої суми у розмірі 54541,85 грн. за період з 28.02.2017 р. по 07.07.2017 р. та втрати від інфляції в розмірі 206811,72 грн. за період: березень - червень 2017 р.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи встановлений факт несвоєчасного виконання грошових зобов'язань, вимоги про стягнення 3% річних у сумі 54541,85 грн. та втрат від інфляції в сумі 206811,72 грн. за вказаний період є обґрунтованими, розрахунок здійснений вірно, тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 22, 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства "Підприємство комунальної власності" Енергодарської міської ради (71503, Запорізька область, м.Енергодар, пр.Будівельників, 17, офіс 5-1, ) на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" () в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька АЕС" (71504, Запорізька область, м.Енергодар, вул.Промислова, буд. 133, , рахунок № 1241 в ПАТ АБ «Укргазбанк» м.Енергодар, МФО 320478) суму 5104558 (п'ять мільйонів сто чотири тисячі п'ятсот п'ятдесят вісім) грн. 20 коп. основного боргу, суму 239634 (двісті тридцять дев'ять тисяч шістсот тридцять чотири) грн. 53 коп. пені, суму 54541 (п'ятдесят чотири тисячі п'ятсот сорок одна) грн. 85 коп. - 3% річних, суму 206811 (двісті шість тисяч вісімсот одинадцять) грн. 72 коп. втрат від інфляції, суму 84083 (вісімдесят чотири тисячі вісімдесят три) грн. 19 коп. витрат на сплату судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя О.С.Боєва

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України, 03 жовтня 2017р.