ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02.10.17р. Справа № 904/7627/17

За позовом Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" (м.Кривий Ріг, Дніпропетровської області)

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області)

про визнання укладеним договору на постачання теплової енергії № 11549 від 07.06.2017

Суддя Фещенко Ю.В.

Представники:

від позивача: Касьян І.В. - юрисконсульт (довіреність № 15 від 13.01.2017);

від відповідача: ОСОБА_3 - представник (довіреність № НАН 000362 від 26.05.2015)

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" (далі - позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якій просить суд визнати укладеним договір на постачання теплової енергії № 11549 від 07.06.2017.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у приміщення загальною площею 88,6 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1, яке належить відповідачу на праві власності, позивачем систематично подається тепло. В той же час, користувачем цього приміщення - ПАТ "Креді Агріколь Банк", яке користується ним на підставі договору оренди, було укладено договір із Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа", але споживачем допускаються систематичні порушення умов вказаного договору у вигляді відсутності оплати за спожите тепло, у зв'язку з чим, позивачем було направлено проект договору власнику вказаного приміщення, але останній відмовився від укладення договору на постачання теплової енергії № 11549 від 07.06.2017 з позивачем. У позовній заяві позивач посилається на статті 1, 19, 21, 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", статті 630, 631, 642 Цивільного кодексу України, статтю 179 Господарського кодексу України та положення Постанови Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 "Про затвердження Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення".

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 01.08.2017 порушено провадження у справі та її розгляд призначено в засіданні на 07.09.2017.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.суду 47828/17 від 31.08.2017), в якому він проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, посилаючись на те, що відповідач не є споживачем послуг за договором на постачання теплової енергії №11549 від 07.06.2017, оскільки приміщення загальною площею 88,6 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1, яке належить відповідачу на праві власності, на даний час та до 30.04.2020 перебуває в оренді у третьої особи - ПАТ "Креді Агріколь Банк". При цьому, відповідно до умов укладеного між відповідачем та ПАТ "Креді Агріколь Банк" договору оренди саме на орендаря покладено обов'язок укладення договорів на надання комунальних послуг, а також оплату спожитих послуг. Відповідач зауважує, що оскільки на даний час у позивача наявний договір на постачання теплової енергії до приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 з ПАТ "Креді Агріколь Банк", то відсутні правові підстави для визнання укладеним такого ж договору з іншим споживачем. Також, відповідач звертав увагу, що запропонований позивачем проект договору не відповідає вимогам законодавства, оскільки із кінцевими споживачами законодавством передбачено укладення договорів про надання відповідних послуг, а не договір про постачання теплової енергії.

У судове засідання 07.09.2017 з'явилися представники позивача та відповідача.

Представником позивача у судовому засіданні 07.09.2017 було викладено зміст позовних вимог, наведено доводи в їх обґрунтування.

Представник відповідача у судовому засіданні 07.09.2017 проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву.

У судовому засіданні 07.09.2017 судом було зауважено, що для правильного вирішення спору існує необхідність у витребуванні у сторін додаткових доказів.

Враховуючи вказане, у судовому засіданні 07.09.2017 в порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України, в межах строків, встановлених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено перерву до 20.09.2017; ухвалою суду в порядку статті 65 Господарського процесуального кодексу України було зобов'язано позивача надати додаткові докази по справі, які зазначені в ухвалі.

Від відповідача надійшло клопотання (вх.суду 51295/17 від 19.09.2017), в якому він просив суд розгляд справи провести без участі його представника, у зв'язку з його зайнятістю в іншому судовому процесі.

Від позивача надійшло клопотання (вх.суду 51569/17 від 20.09.2017), в якому він просив суд долучити до матеріалів справи витребувані судом документи, а саме: договір на відпуск теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання та пари № 4922 від 01.10.2006, лист від 17.05.2011 за вих. № 31109/149, лист від 28.08.2017 за вих. № 31157/556/1 про розірвання договору, лист КПТМ "Криворіжтепломережа" від 07.09.2017 № 2997/13, додаткову угоду від 01.09.2017 до договору на відпуск теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання та пари про розірвання договору № 4922 від 01.10.2006.

У судове засідання 20.09.2017 з'явився представник позивача.

Представник відповідача у судове засідання 20.09.2017 не з'явився, але судом було враховано наявність його клопотання про розгляд справи без участі його представника, яке було задоволено судом.

У судовому засіданні представником позивача було надано пояснення з приводу долучених до матеріалів справи додаткових доказів. зокрема, додаткової угоди від 01.09.2017, якою позивач та ПАТ "Креді Агріколь Банк" дійшли згоди розірвати договір на відпуск теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання та пари № 4922 від 01.10.2006.

У судовому засіданні 20.09.2017 судом було зауважено, що для правильного вирішення спору існує необхідність у витребуванні у сторін додаткових доказів.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 20.09.2017 в порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України, в межах строків, передбачених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи було відкладено на 02.10.2017, у зв'язку з необхідністю повторного виклику сторін, витребування документів по справі.

Вказане свідчить про достатність часу для підготовки до судового розгляду, подання заперечень та доказів в обґрунтування своєї позиції. Крім того, судом здійснені всі можливі заходи щодо всебічного та повного з'ясування фактичних обставин справи; розгляд справи неодноразово відкладався, з метою надання сторонам можливості реалізувати принцип змагальності, рівності всіх учасників процесу перед законом та судом, забезпечення участі представників у судовому засіданні та надання додаткових доказів в обґрунтування заявлених вимог та заперечень.

Від позивача надійшли заперечення на відзив відповідача (вх.суду 53573/17 від 02.10.2017), в яких він зазначив, що відповідно до норм чинного законодавства обов'язок по укладенню договору на постачання теплової енергії покладається саме на власника приміщення, який і є споживачем у розумінні норм чинного законодавства.

У судове засідання 02.10.2017 з'явилися представники позивача та відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні 02.10.2017 виклав зміст заперечень на відзив, навів доводи в обґрунтування позовних вимог, з урахуванням яких просив суд задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 02.10.2017 проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву.

Судом враховано, що всіма учасниками судового процесу висловлена своя правова позиція у даному спорі, а також представниками позивача та відповідача у судовому засіданні 02.10.2017 наголошено на тому, що ними долучені до матеріалів справи всі докази, необхідні для правильного вирішення спору.

Враховуючи те, що норми статті 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

У пункті 2.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 роз'яснено: якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 Господарського процесуального кодексу України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Отже, справа розглядається за наявними в ній матеріалами, визнаними судом достатніми, в порядку статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання про здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не заявлялось.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши представників позивача та відповідача,

ВСТАНОВИВ:

Основним видом діяльності Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" є виробництво, транспортування, постачання та реалізація теплової енергії, а також надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води споживачам.

Позивач є теплогенеруючою та теплопостачальною організацією в розумінні статті 1 Закону України "Про теплопостачання" (далі - Закон) як суб'єкт господарської діяльності, який має у користуванні теплогенеруюче обладнання та постачає споживачам теплову енергію.

Правовідносини у сфері теплопостачання регулюються, зокрема, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом, Законом України "Про житлово-комунальні послуги", Законом України "Про теплопостачання", Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03.10.2007.

Згідно з пунктом 1 статті 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюється на основі договорів.

Укладання господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язковим для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладання договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування (пункт 3 статті 179 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону України "Про теплопостачання" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03.10.2007, зокрема їх пунктом 4 передбачено, що користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією (далі - договір), крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів. Форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.

Згідно зі статтею 24 Закону України "Про теплопостачання", своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії є основним обов'язком споживача теплової енергії.

Пунктом 14 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03.10.2007, передбачений обов'язок споживача укласти з теплопостачальною організацією договір до початку подачі теплоносія до системи теплоспоживання.

Споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору (пункт 1 частини 3 статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Відповідно до частини 2 статті 20 Господарського кодексу України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом, зокрема установлення, зміни і припинення господарських правовідносин.

Законом України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Виробник - суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

Ці Правила регулюють відносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - послуги).

Таким чином, надання послуг з теплопостачання, які є одним із різновидів житлово-комунальних послуг, має відбуватися виключно на договірних засадах; умови ж укладеного договору на теплопостачання обов'язково мають відповідати умовам типового договору, тобто умови укладеного між сторонами договору за своїм змістом не мають бути абсолютно тотожними умовам типового договору (законодавець дозволяє сторонам конкретизувати ці умови), проте, мають зберігати загальний зміст типового договору.

Так, відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності НОМЕР_1 від 05.02.2014 власником нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору дарування АЕЕ № 700606 від 05.11.2001, є ОСОБА_1 (а.с.15).

Питання відключення від систем централізованого опалення регулюється Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03.10.2007 та Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлового господарства України № 4 від 22.11.2005.

Відповідно до абзацу 6 пункту 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03.10.2007, споживач теплової енергії зобов'язаний погоджувати з теплопостачальною організацією нові підключення і відключення та переобладнання системи теплоспоживання, які є причиною збільшення або зменшення обсягу споживання теплової енергії.

Припинення споживання теплової енергії повинно бути виконано з дозволу компетентного органу та в порядку, визначеному законодавством: з дозволу постійно діючої міжвідомчої комісії, яка і створена органом місцевого самоврядування, за умови отримання технічних умов, роботи по відключенню повинні проводитись монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води та власника, наймача квартири. Роботи з відключення виконуються у міжопалювальний період.

Однак, матеріали справи не містять доказів відмови споживача від отримання послуг з надання теплової енергії так само, як і відсутні докази відключення від центрального опалення в установленому законом порядку спірного нежитлового приміщення.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 було передано в оренду Публічному акціонерному товариству "Креді Агріколь Банк" на підставі договорів оренди нежитлового приміщення № 1/1 та № 1/2 від 23.06.2014, відповідно до пунктів 1.1. яких Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - орендодавець) зобов'язується передати, а Публічне акціонерне товариство "Креді Агріколь Банк" (далі - орендар) прийняти у строкове платне користування нежиле приміщення, загальною площею 88,6 квадратних метрів, яке розташоване у будівлі за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 37-59).

Відповідно до пунктів 2.1. договорів оренди № 1/1 та № 1/2 від 23.06.2014, передача об'єкту оренди орендареві підтверджується актом прийому-передачі в оренду об'єкта оренди (додаток № 1), який підписується уповноваженими представниками сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, у відповідності до вказаних умов, Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (орендодавцем) та Публічним акціонерним товариством "Креді Агріколь Банк" (орендар) було підписано акти прийому-передачі нежилого приміщення від 23.06.2014.

Так, підписуючи акт прийому-передачі нежилого приміщення від 23.06.2014, який є додатком до договору оренди нежитлового приміщення № 1/1 від 23.06.2014 орендодавець та орендар засвідчили, що у відповідності до умов договору оренди нежилого приміщення № 1/1 від 23.06.2014 орендодавець передає нежиле приміщення загальною площею 88,6 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а орендар приймає вказаний об'єкт оренди у користування на умовах, що передбачені в договорі оренди нежилого приміщення № 1/1 від 23.06.2014 (а.с.47).

Крім того, підписуючи акт прийому-передачі нежилого приміщення від 23.06.2014, який є додатком до договору оренди нежитлового приміщення № 1/2 від 23.06.2014 орендодавець та орендар засвідчили, що у відповідності до умов договору оренди нежилого приміщення № 1/2 від 23.06.2014 орендодавець передає нежиле приміщення загальною площею 88,6 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а орендар приймає вказаний об'єкт оренди у користування на умовах, що передбачені в договорі оренди нежилого приміщення № 1/2 від 23.06.2014 (а.с.59).

При цьому, пункти 6.5. договорів оренди № 1/1 та № 1/2 від 23.06.2014 мають ідентичний зміст та передбачають, що орендар на весь термін оренди укладає договори з комунальними та експлуатаційними організаціями, та несе повну відповідальність за своєчасність оплати комунальних послуг, які надані зазначеними підприємствами. Під оплатою комунальних послуг в договорі сторони розуміють вартість спожитої орендарем тепло- та електроенергії, газу (за наявності), води та каналізації, а також вартість усіх експлуатаційних витрат (прибирання території загального користування, вивіз сміття).

У пунктах 5.2.2. договорів оренди № 1/1 та № 1/2 від 23.06.2014, які також мають ідентичний зміст,орендар зобов'язався вчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату, встановлену договором, та плату за комунальні послуги відповідно до умов договору.

Відповідно до пунктів 10.1. та 10.2. договору оренди № 1/1 від 23.06.2014, термін оренди об'єкту оренди встановлюється на 2 роки 11 місяців 8 днів: з 23.06.2014 по 31.05.2017 включно; договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення відбитками їх печаток та діє відповідно до терміну оренди об'єкту оренди протягом строку, визначеного в пункті 10.1. договору, однак у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором.

Відповідно до пунктів 10.1. та 10.2. договору оренди № 1/2 від 23.06.2014, термін оренди об'єкту оренди встановлюється на 2 роки 11 місяців: з 01.06.2017 по 31.04.2020 включно; договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення відбитками їх печаток та діє відповідно до терміну оренди об'єкту оренди протягом строку, визначеного в пункті 10.1. договору, однак у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням господарського суду м. Києва від 14.03.2016 у справі № 904/4930/15 за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк" в особі відокремленого підрозділу - відділення "Дніпропетровська міжрегіональна дирекція" Публічного акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк" про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк" до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про визнання договорів оренди недійсними, зокрема, в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк" відмовлено повністю (а.с.63-66).

Вказане рішення суду було залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.08.2016 (а.с.67-71) та постановою Вищого господарського суду України від 07.12.2016 (а.с.72-74). Ухвалою Верховного Суду України від 26.12.2016 відмовлено у допуску справи № 904/4930/15 до провадження Верховного Суду України (а.с.75).

Так, зокрема, договір оренди нежитлового приміщення № 1/2 від 23.06.2014, судом недійсним не визнаний, не розірваний, не змінений. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Отже, спірне нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, перебуває в оренді у Публічного акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк" по 31.04.2020 включно.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, 01.10.2006 між Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" (постачальник) та Акціонерним товариством "Індустріально-експортний банк" (далі - споживач) було укладено договір на відпуск теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання та пари № 4922 від 01.10.2006, відповідно до пункту 1.1. якого постачальник відпускає споживачу теплову енергію в гарячій воді на потреби опалення, вентиляції, гарячого водопостачання та у вигляді пари на технологічні потреби, а споживач сплачує за отриману теплову енергію за встановленим тарифом (цінами) в строки, передбачені договором (а.с.94-96).

Відповідно до Таблиці № 2 - "Дислокація об'єкту" до договору № 4922 від 01.10.2006, адресою об'єкту є: АДРЕСА_1.

Згідно з пунктом 6.1. вказаного договору, він діє з 01.10.2006 по 01.10.2007 та вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення строку не буде заяви однієї із сторін про відмову від договору або його перегляду. При заяві однієї із сторін про розірвання договору за один місяць та відсутності заборгованості споживача договір може бути розірваний. При наявності заборгованості за споживачем, нарахування за договором припиняються, а договір вважається не розірваним до повного погашення заборгованості.

Листом № 31109/149 від 17.05.2011 було повідомлено позивача, що з 21.03.2011 Публічне акціонерне товариство "Індустріально-експортний банк" змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство "Креді Агріколь Банк"; ПАТ "Креді Агріколь Банк" є повним правонаступником ПАТ "Індекс-Банк" та відповідає за всіма видами його зобов'язаннями перед клієнтом і контрагентами; умови діючого договору № 4922 від 01.10.2006, що укладений між ПАТ "Індекс-Банк" та КП теплових мереж "Криворіжтепломережа" повністю зберігають свою юридичну силу (а.с.97).

Наявність вказаних обставин також підтвердив і позивач у позовній заяві, де вказав, що у зв'язку з тим, що з 01.03.2015 по теперішній час ПАТ "Креді Агріколь Банк" не сплачує грошові кошти за теплову енергію, позивач має намір розірвати договір з орендарем та укласти договір на постачання теплової енергії з власником нежитлового приміщення ФОП ОСОБА_1.

Так, з листом від 07.06.2017 за № 2726/13 Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" на адресу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 було направлено два примірники договору на постачання теплової енергії № 11549 від 07.06.2017, які позивач просив розглянути та підписати (а.с.16). Вказаний лист було отримано відповідачем 15.06.2017, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням (а.с.17).

На вказаний лист № 2726/13 від 07.06.2017 Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 було надано лист від 26.06.2017, в якому остання відмовилась від укладання договору та зазначила слідуюче:

- в своєму листі ви заявляєте про відсутність наміру продовжувати договірні відносини з ПАТ "Креді Агріколь Банк" через несплату останнім за надані комунальні послуги. Однак, вважаю, що за цією підставою розірвання вами договору з ПАТ "Креді Агріколь Банк" є неможливим;

- нагадую, що 23.06.2014 між мною та ПАТ "Креді Агріколь Банк" було укладено два договори оренди - договір № 1/1 та договір № 1/2, зі строком оренди по 30.04.2020 включно;

- згідно даних договорів під час оренди приміщення комунальними послугами користується орендар, який на весь термін оренди укладає договори з комунальними та експлуатаційними організаціями, та несе повну відповідальність за своєчасність оплати комунальних послуг, які надані зазначеними підприємствами (пункт 6.5. договору);

- звертаю увагу, що на даний час діє договір № 1/2 від 23.06.2014, який не розірвано, він є чинним та дійсним;

- згідно з умовами договору ПАТ "Креді Агріколь Банк" не може розривати договори про надання комунальних послуг без погодження зі мною, шляхом внесення відповідних змін до договору оренди, і поки приміщення не передано за актом, саме орендар - ПАТ "Креді Агріколь Банк" є споживачем послуг з теплопостачання;

- підсумовуючи вищевказане, наголошую, що я є власником приміщення, однак не являюсь споживачем житлово-комунальних послуг, і в даному випадку, згідно з умовам укладеного мною договору оренди, укладення договору про надання послуг з опалення є безпосереднім обов'язком орендаря приміщення - ПАТ "Креді Агріколь Банк" (а.с.18).

Враховуючи вказані обставини, позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати укладеним договір на постачання теплової енергії № 11549 від 07.06.2017. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у приміщення загальною площею 88,6 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1, яке належить відповідачу на праві власності, позивачем систематично подається тепло. В той же час, користувачем цього приміщення - ПАТ "Креді Агріколь Банк", яке користується ним на підставі договору оренди, було укладено договір із Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа", але споживачем допускаються систематичні порушення умов вказаного договору у вигляді відсутності оплати за спожите тепло, у зв'язку з чим, позивачем було направлено проект договору власнику вказаного приміщення, але останній відмовився від укладення договору на постачання теплової енергії № 11549 від 07.06.2017 з позивачем. У позовній заяві позивач посилається на статті 1, 19, 21, 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", статті 630, 631, 642 Цивільного кодексу України, статтю 179 Господарського кодексу України та положення Постанови Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 "Про затвердження Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення".

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на слідуюче.

Суд відзначає, що станом на момент надіслання пропозиції про укладення спірного договору на постачання теплової енергії № 11549 від 07.06.2017 (лист від 07.06.2017) так і станом на момент звернення із позовом до суду (27.07.2017) постачання теплової енергії у приміщення загальною площею 88,6 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1, яке належить відповідачу на праві власності, здійснювалося на підставі договору на відпуск теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання та пари № 4922 від 01.10.2006 (між КПТМ "Криворіжтепломережа" та ПАТ "Креді Агріколь Банк").

Відповідно до частини 4 статті 19 Закону України "Про теплопостачання" теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу. Частиною 1 статті 25 Закону визначено, що теплогенеруюча, теплотранспортна та теплопостачальна організації мають право укладати договори купівлі-продажу теплової енергії зі споживачами.

В той же час, в процесі розгляду справи судом, позивачем було долучено до матеріалів справи:

- лист ПАТ "Креді Агріколь Банк" № 31157/556/1 від28.08.2017, яким останній, у відповідності до пункту 6.1. договору, звернувся до КПТМ "Криворіжтепломережа" із заявою про розірвання договору, оскільки відділення ПАТ "Креді Агріколь Банк" фактично не знаходиться в приміщенні АДРЕСА_1.До вказаного листа було додано два примірники додаткової угоди (а.с.99);

- лист КПТМ "Криворіжтепломережа" № 2997/13 від 07.09.2017, яким останній повернув на адресу ПАТ "Креді Агріколь Банк" підписаний екземпляр додаткової угоди від 01.09.2017 до договору на постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції і гарячого водопостачання № 4922 від 01.10.2006 (а.с.100);

- додаткову угоду від 01.09.2017 до договору на постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції і гарячого водопостачання № 4922 від 01.10.2006 (а.с.101).

Так, вказаною додатковою угодою від 01.09.2017, укладеною між Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" та Публічним акціонерним товариством "Креді Агріколь Банк", сторони дійшли згоди відповідно до пункту 6.1. договору № 4922 від 01.10.2006 та заяви від ПАТ "Креді Агріколь Банк" від 28.08.2017 вих. № 31157/556/1 договір № 4922 від 01.10.2006 вважаєти розірваним.

З цього приводу суд зазначає слідуюче.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Тобто зазначеною статтею передбачено, що порушення права чи законного інтересу або спір щодо них повинні існувати на час звернення до суду.

Аналогічних висновків дійшов Вищий господарський суд України у постанові від 21.08.2017 у справі № 910/22888/16).

При цьому, господарським судом встановлено, що на час звернення позивача до суду (рівно, як і станом на момент надіслання пропозиції про укладення спірного договору на постачання теплової енергії № 11549 від 07.06.2017) постачання теплової енергії у приміщення загальною площею 88,6 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1, яке належить відповідачу на праві власності, здійснювалося на підставі договору на відпуск теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання та пари № 4922 від 01.10.2006 (між КПТМ "Криворіжтепломережа" та ПАТ "Креді Агріколь Банк").

Отже, порушеного права позивача на час подання позовної заяви не існувало, що виключає можливість задоволення позовних вимог щодо визнання укладеним договору на постачання теплової енергії № 11549 від 07.06.2017.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

У відповідності до статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Принцип змагальності тісно пов'язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з'ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Таким чином, позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність підстав для визнання укладеним між Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 договору на постачання теплової енергії № 11549 від 07.06.2017, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимог у повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати по справі відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 1, 4-5, 33, 34, 43, 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Ю.В. Фещенко