ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

19.09.2017 Справа № 8/103-09

Господарський суд Сумської області у складі судді Котельницької В.Л., розглянувши скаргу № б/н від 16.11.2016 Селянського (фермерського) господарства «Зимовець» на дії Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області у справі №8/103-09 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрборг», м. Київ, до відповідача: Селянського (фермерського) господарства «Зимовець», с. Вільне, Конотопський район, Сумська область, про стягнення 24 844 грн. 27 коп.,

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 (довіреність № 1 від 28.08.2017),

від відповідача не прибув,

від відділу ДВС ОСОБА_2 (довіреність № 30206/02-45/2 від 18.09.2017).

При секретарі судового засідання Пономаренко Т.М.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Сумської області від 14.01.2010 у справі №8/103-09 позов задоволено повністю. Стягнуто з Фермерського господарства «Зимовець», Сумська область, Конотопський район, с. Вільне, вул. Центральна, 1 () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Дольче Віта», м. Київ, Бориспільське шосе, 7Б () 24844 грн. 27 коп. заборгованості; 236 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; 248 грн. 44 коп. державного мита.

25.01.2010 на примусове виконання рішення суду від 14.01.2010 у справі №8/103-09 судом виданий відповідний судовий наказ.

Ухвалою суду від 01.12.2015 у справі № 8/103-09 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрборг» від 20.10.2015 про заміну стягувача у виконавчому провадженні по справі № 8/103-09. Замінено у виконавчому провадженні з примусового виконання наказу господарського суду Сумської області, виданого 25.01.2010 на виконання судового рішення від 14.01.2010 у справі № 8/103-09 стягувача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Дольче Віта» (Бориспільське шосе, 4-Б, м. Київ, ) на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрборг» (вул. Вікентія Хвойки, буд. 18/14, корпус 3, офіс 215, м. Київ, ).

Ухвалами Харківського апеляційного господарського суду від 11.01.2016, 17.02.2016, 07.04.2016 у справі № 8/103-09 апеляційну скаргу та додані до неї документи неодноразово було повернуто відповідачу.

Ухвалами Вищого господарського суду від 11.07.2016, 10.10.2016 касаційну скаргу та додані до неї документи повернуто відповідачу.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 10.11.2016 № 8/103-09 клопотання про поновлення строку звернення зі скаргою та скаргу від 03.11.2016 № б/н на дії Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Сумській області Селянського (фермерського) господарства «Зимовець», с. Вільне, Конотопський район, Сумська область у справі № 8/103-09 повернуто скаржнику без розгляду.

18.11.2016 матеріали справи направлені до Вищого господарського суду України у звязку із поданням відповідачем касаційної скарги.

21.11.2016 до Господарського суду Сумської області від відповідача у справі №8/103-09 надійшла скарга на дії Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Сумській області, в якій він просить суд визнати незаконними дії Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Сумській області та зняти арешт з майна Фермерського господарства «Зимовець» (і.к. 21118970), а саме будівель птахокомплексу за адресою: вул. Депутатська, № 22-а, с. Комсомольська Комуна, м. Конотоп та поточного рахунку у національній валюті України № 4, який відкритий у Конотопському відділені Сумської ОД «ОСОБА_3 Аваль» 01011, м. Київ, вул. Лєскова, 9, МФО 380805, .

Крім того, як додаток до даної скарги відповідач подав: 1) клопотання № 1 б/д, в якому просить суд визнати причину пропуску звернення зі скаргою поважною, відновити пропущений строк і прийняти скаргу на дії Конотопського ВДВС до розгляду; 2) клопотання № 2 від 16.11.2016, в якому просить суд справу розглядати без участі представника позивача.

Листом суду від 23.11.2016 скаржника було повідомлено про те, що розгляд його скарги буде здійснений після повернення матеріалів справи із суду касаційної інстанції.

Ухвалою Вищого господарського суду від 30.01.2017 касаційну скаргу та додані до неї документи повернуто відповідачу.

15.02.2017 матеріали даної справи повернуті до Господарського суду Сумської області.

Ухвалою суду від 16.02.2017 № 8/103-09 прийнято скаргу до розгляду та призначено розгляд такої скарги у судове засідання на 21.03.2017 об 11 год. 00 хв.

20.02.2017 до Господарського суду Сумської області надійшла касаційна скарга Фермерського господарства «Зимовець» на ухвалу Харківського апеляційного господарського суду від 07.04.2016 № 8/103-09.

Ухвалою суду від 21.02.2017 провадження у справі № 8/103-09 з розгляду клопотання № 1 б/д про поновлення пропущеного строку для звернення зі скаргою та скарги від 16.11.2016 № б/н зупинено та 22.02.2017 матеріали даної справи направлені до Вищого господарського суду України.

Ухвалою Вищого господарського суду від 16.03.2017 касаційну скаргу та додані до неї документи повернуто відповідачу.

24.03.2017 матеріали справи № 8/103-09 повернуті до Господарського суду Сумської області.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 27.03.2017 провадження у справі № 8/103-09 поновлено та призначено розгляд відповідного клопотання та скарги у судове засідання на 12.04.2017 об 11 год. 00 хв.

03.04.2017 до суду надійшла касаційна скарга Фермерського господарства «Зимовець» на ухвалу Харківського апеляційного господарського суду від 07.04.2016 № 8/103-09.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 04.04.2017 провадження у даній справі було зупинено та 06.04.2017 матеріали даної справи направлені до Вищого господарського суду України.

18.07.2017 матеріали справи № 8/103-09 були повернуті до Господарського суду Сумської області.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Сумської області від 19.07.2017 відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматичний розподіл судової справи №8/103-09.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.07.2017, головуючим суддею у даній справі визначено суддю В. Л. Котельницьку.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 21.07.2017 провадження у справі № 8/103-09 поновлено та призначено розгляд клопотання та скарги у судове засідання на 03.08.2017 о 10 год. 30 хв.

Представник Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Сумській області 01.08.2017 надіслав до суду заперечення на скаргу №23811/02-45/2 в обґрунтування своєї позиції у справі.

Представник відповідача (скаржника) надіслав до суду пояснення від 15.08.2017, у яких вважає позицію органу ДВС неправомірною та зазначає, що зняття арешту з належного йому майна жодним чином не порушить права кредиторів СФГ «Зимовець».

За супровідним листом № 28899/02-45/2 від 11.09.2017 від органу державної виконавчої служби надійшли виконавчого провадження № 36298295.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши матеріали отриманого виконавчого провадження № 36298295 та додатково подані учасниками судового процесу документи, зазначає наступне.

Відповідно до ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України, скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів. Скарги на рішення, дії та бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник, прокурор та орган державної виконавчої служби, приватний виконавець. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу державної виконавчої служби, приватного виконавця в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги. За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачу, боржнику, прокурору та органу державної виконавчої служби, приватному виконавцю. Ухвала може бути оскаржена у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до абз. 1, 2 пункту 9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанови господарських судів України» за змістом цієї статті ГПК України скарги на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів розглядає виключно місцевий господарський суд, яким відповідну справу розглянуто у першій інстанції, тобто той господарський суд, що видав виконавчий документ (наказ чи ухвалу), і в тому ж складі суду (якщо цьому не перешкоджають об'єктивні обставини, як-от звільнення судді, його захворювання, перебування у відпустці тощо).

Оскільки прийняття органами Державної виконавчої служби, їх посадовими особами будь-яких рішень (постанов тощо) в процесі здійснення виконання судових рішень господарських судів підпадає в розумінні статті 121 2 ГПК України під ознаки дій цих органів та осіб, то відповідні рішення також підлягають оскарженню до названих судів.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що скарга відповідача у справі на дії органу Державної виконавчої служби України підлягає розгляду господарським судом Сумської області у межах справи № 8/103-09.

Відповідно до ст.50 Господарського процесуального кодексу України процесуальні дії вчиняються у строки, встановлені цим Кодексом. У тих випадках, коли процесуальні строки не встановлено, вони призначаються господарським судом.

Строк, обчислюваний роками, закінчується у відповідний місяць і число останнього року строку. Строк, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Якщо кінець строку, обчислюваного місяцями, припадає на такий місяць, що не має відповідного числа, строк закінчується в останній день цього місяця. У випадках, коли останній день строку припадає на неробочий день, днем закінчення строку вважається перший наступний за ним робочий день (ст.51 Господарського процесуального кодексу України) .

Відповідно до ст.53 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Про відновлення пропущеного строку зазначається в рішенні, ухвалі чи постанові господарського суду. Про відмову у відновленні строку виноситься ухвала, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Розглянувши клопотання відповідача про поновлення строку звернення зі скаргою на дії органу ДВС, суд визнає причини пропуску встановленого законом 10-денного процесуального строку подання скарги поважною та відновлює пропущений строк.

Як встановлено судом, на виконанні у Конотопському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області перебуває виконавче провадження № 36289295, відкрите згідно наказу №8/103-09 від 25.01.2010, виданого господарським судом Сумської області про стягнення з ФГ «Зимовець» на користь ТОВ «Торговий дім «Дольче Віта» 24844,27 грн. заборгованості, 236,00 грн. витрат на ІТЗ, 284,44 грн. державного мита (01.02.2013 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлено сторонам виконавчого провадження до виконання та до відома).

Одночасно 01.02.2013 державним виконавцем на підставі ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент винесення постанови) винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, копії якої направлено сторонам виконавчого провадження. Даною постановою державний виконавець наклав арешт на все майно, яке належить боржнику ФГ «Зимовець» у межах суми звернення стягнення 25328,71 грн.

13.02.2013 постановами державного виконавця про арешт коштів боржника було накладено арешт на рахунки боржника, виявлені у ході здійснення виконавчих дій.

У звязку з виявлення майна, що належить боржнику, державним виконавцем також було складено акт від 01.10.2013 опису й арешту майна, згідно якого було описано та накладено арешт на будівлі птахо комплексу, належного боржнику і розташованого за адресою: Сумська область, Конотопський район, с. Комсомольська Комуна, вул. Депутатська, 22-а.

29.04.2013 постановою державного виконавця на виконання положень ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент її винесення) було обєднано виконавчі провадження № 36298295 та № 37624248 у зведене виконавче провадження № 37918010.

Постановою державного виконавця від 23.06.2014 було призначено експерта, субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання для визначення ринкової вартості арештованого майна.

09.12.2015 державним виконавцем винесено постанову про зміну назви сторони виконавчого провадження, згідно якої на підставі ухвали господарського суду Сумської області замінено стягувача у виконавчому провадженні на ТОВ «Фкаторингова компанія «Укрборг».

Постановою державного виконавця від 20.01.2016 було призначено експерта, субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання для визначення ринкової вартості арештованого майна.

08.12.2016 до органу ДВС надійшов звіт про незалежну оцінку нерухомого майна будівлі птахокомплексу, розташованого за адресою: Сумська область, Конотопський район, с. Комсомольська Комуна, вул. Депутатська, 22-а.

16.03.2016 Конотопським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області до СФ ДП «СЕТАМ» було направлено заявку № 4005/02-49/2 на реалізацію арештованого майна.

Відповідно до протоколу № 157687 проведення електронних торгів від 15.04.2016 з реалізації належної боржнику будівлі птахокомплексу, торги не відбулись через відсутність допущених учасників торгів.

20.04.2016 органом ДВС до СФ ДП «СЕТАМ» був направлений акт уцінки арештованого майна ФГ «Зимовець».

Відповідно до протоколу № 166055 проведення електронних торгів від 18.05.2016 з реалізації належної боржнику будівлі птахокомплексу, торги не відбулись через відсутність допущених учасників торгів.

У звязку з виявленням нових рахунків, відкритих у банківських установах боржником, на всі грошові кошти, наявні на виявлених рахунках, державним виконавцем згідно постанов від 08.06.2016 був накладений арешт.

23.05.2016 органом ДВС до СФ ДП «СЕТАМ» був направлений акт уцінки арештованого майна ФГ «Зимовець».

Відповідно до протоколу № 175880 проведення електронних торгів від 17.06.2016 з реалізації належної боржнику будівлі птахокомплексу, торги не відбулись через відсутність допущених учасників торгів

23.06.2016 державним виконавцем на адресу кредиторів боржника, у тому числі й на адресу ТОВ «Факторингова компанія «Укрборг» було направлено повідомлення № 9435/02-49/2 про зняття з реалізації описаного та арештованого майна, належного ФГ «Зимовець» у звязку із закінченням терміну його реалізації, а також запропоновано вирішити питання щодо залишення за собою нереалізованого майна боржника.

У звязку з відмовою стягувача - ТОВ «Факторингова компанія «Укрборг» залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення суду, не виявлення належних боржнику транспортних засобів та сільськогосподарської техніки протягом року з дня їх оголошення у розшук та відсутністю у боржника іншого майна, на яке може бути звернуто стягнення, державним виконавцем 12.09.2016 було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу з можливістю повторного предявлення його до виконання у строк до 12.09.2017.

Скаржник, вважаючи, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у звязку з його відмовою залишити за собою нереалізоване майно боржника державний виконавець мав провести дії щодо зняття арешту з майна боржника ( у тому числі з грошових коштів), однак не вчинив зазначених дій, звернувся до суду із скаргою з вимогою щодо визнання незаконними таких дій державного виконавця та зняття арешту з будівель належного йому птахокомплексу, а також з поточного рахунку, відкритого у Конотопському відділенні СОД «ОСОБА_3 Аваль».

Суд не може у повній мірі погодитись з доводами скаржника, виходячи з наступного.

Судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України згідно ст. 129-1 Конституції України.

Частина 2 статті 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України «Про державну виконавчу службу» органом державної виконавчої служби органами державної виконавчої служби є: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до складу якого входить відділ примусового виконання рішень; управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких входять відділи примусового виконання рішень; районні, районні у містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 121-2 ГПК України скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Скарги на рішення, дії та бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник, прокурор та орган державної виконавчої служби, приватний виконавець. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу державної виконавчої служби, приватного виконавця в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачу, боржнику, прокурору та органу державної виконавчої служби, приватному виконавцю. Ухвала може бути оскаржена у встановленому цим Кодексом порядку.

На момент відкриття виконавчого провадження з примусового виконання судового наказ у справі № 8/103-09 був чинним Закон України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV від 21.04.1999 (далі Закон № 606-ХІV).

Статтею 47 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на момент відкриття виконавчого провадження встановлені випадки повернення виконавчого документа стягувачу. Так, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: 1) є письмова заява стягувача; 2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; 3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення; 4) стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа; 5) у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з'ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника); 6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом має передати стягувачу, або майно, на яке необхідно звернути стягнення з метою погашення заборгованості (крім коштів), а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; 7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи майно боржника, розшук яких здійснювався органами внутрішніх справ, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку; 8) коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача-заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно; 9) наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Про наявність обставин, зазначених у частині першій цієї статті, державний виконавець складає акт.

У разі повернення виконавчого документа з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, стягувачу повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску разом із звітом державного виконавця про його використання.

Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Згідно положень статті 49 вищезазначеного Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; 2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; 3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі; 6) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; 7) визнання боржника банкрутом; 8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; 11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред'явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону; 14) списання згідно із Законом України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа.

У випадках, передбачених пунктами 1-6, 8, 9, 11-13 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Як вбачається із змісту зазначеної норми, перелік підстав для закінчення виконавчого провадження є вичерпним. При цьому такої умови для закінчення виконавчого провадження як повернення виконавчого документа стягувачу та встановлення строку для повторного предявлення до виконання виконавчого документа дана стаття не містить.

Наслідки завершення виконавчого провадження містяться у ст. 50 Закону №606-ХІV. У разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Статтею 52 Закону № 606-ХІV визначений порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника. Так, даною статтею визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Відповідно до ст. 57 Закону № 606-ХІV арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Порядок зняття арешу визначений статтею 60 вищезазначеного Закону. Так, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У разі наявності письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов'язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Зазначені у цій статті постанови можуть бути оскаржені сторонами в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Реалізація майна, на яке звернено стягнення, відбувається у порядку, визначеному у ст. 62 Закону № 606-ХІV, якою передбачено, що реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах.

Майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону.

Порядок реалізації майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, крім цінних паперів, визначається Міністерством фінансів України за погодженням з Національним банком України. Порядок реалізації цінних паперів визначається Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку за погодженням з Міністерством юстиції України, а іншого майна - Міністерством юстиції України.

Не реалізоване на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах протягом двох місяців майно підлягає уцінці державним виконавцем, що проводиться в десятиденний строк з дня визнання прилюдних торгів чи аукціону такими, що не відбулися, або закінчення двомісячного строку реалізації майна на комісійних умовах. Майно може бути уцінене не більш як на 30 відсотків. У разі нереалізації майна в місячний строк з дня проведення уцінки воно повторно уцінюється в такому самому порядку, але не більш як на 50 відсотків початкової вартості майна.

У разі якщо в місячний строк з дня проведення повторної уцінки майно не реалізовано на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах, державний виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду.

У разі якщо стягувач у п'ятнадцятиденний строк з дня отримання повідомлення державного виконавця письмово не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові. У разі відсутності в боржника іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, виконавчий документ повертається стягувачу без виконання.

Звернення стягнення на кошти боржника - юридичної особи відбувається у порядку, визначеному ст. 65 Закону № 606-ХІV. Так, готівка в національній та іноземній валюті, що перебуває в касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, підлягає невідкладному вилученню після її виявлення та складання відповідного акта державним виконавцем. Копія акта вручається представнику боржника - юридичної особи.

З 05.10.2016 набула чинності нова редакція Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно пунктів 6, 7 Перехідних та прикінцевих положень Закону України №1404-VII встановлено, що рішення, які виконувались органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватись цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження; виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Відповідно до ст. 39 Закону України № 1404-VII виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення; 2) затвердження (визнання) судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення; 3) припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника; 4) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) скасування рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 6) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена; 7) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів; 8) визнання боржника банкрутом; 9) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 10) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 11) надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред'явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону; 14) якщо стягнені з боржника в повному обсязі кошти не витребувані стягувачем протягом року та у зв'язку з цим перераховані до Державного бюджету України; 15) якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог Закону України "Про іпотеку" за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки; 16) погашення, списання згідно із Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", її дочірньою компанією "Газ України", Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), перед постачальниками електричної енергії за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням.

Наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду, який його видав, наведені у ст. 40 Закону України № 1404-VII. Так, у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Арешт і вилучення майна (коштів) боржника проводяться державним виконавцем у порядку, визначеному ст. 56 Закону України № 1404-VII. Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Зняття арешту з майна здійснюється у порядку, визначеному у ст. 59 Закону України № 1404-VII. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов'язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Порядок реалізації майна, на яке звернено стягнення, міститься у ст. 61 Закону України № 1404-VII. Реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.

У разі якщо стягувач протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця письмово не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові. За відсутності у боржника іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, виконавчий документ повертається стягувачу без виконання.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що у відповідності до законодавства про виконавче провадження повернення виконавчого документа стягувачу не є формою завершення виконавчого провадження.

Відтак, повернення виконавчого документа стягувачу та встановлення останньому строку для повторного предявлення виконавчого документа до виконання не є підставою для скасування арешту, накладеного державним виконавцем у ході здійснення виконавчих дій, оскільки правові підстави для цього відсутні (у звязку з тим, що виконавче провадження не завершено).

Разом з тим, суд зауважує, що згідно положень Закону України «Про виконавче провадження» (як у редакції, що діяла до 05.10.2016, так і у редакції, яка діє на даний час) у випадках, коли майно , на яке накладено арешт, не було реалізовано у порядку, визначеному даним Законом, і відносно якого державним виконавцем стягувачу було направлено повідомлення з пропозицією вирішити питання про залишення такого майна за собою, залишається не витребуваним стягувачем, арешт з такого майна знімається, а виконавчий документ повертається стягувачу без виконання (у разі відсутності у боржника іншого майна, на яке може бути звернуто стягнення).

Враховуючи, що на реалізацію було передано майно боржника, а саме: будівлі птахокомплексу, розташованого за адресою: Сумська область, Конотопський район, с.Комсомольська Комуна, вул. Депутатська, 22-а, на які арешт був накладений за актом опису й арешту майна, складеним державним виконавцем 01.10.2013, суд дійшов висновку про правомірність скарги відповідача та необхідність зняття арешту саме із вказаного майна.

Відповідно до абз. 1 п. 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Таким чином, на підставі аналізу вищенаведених положень законодавства про виконавче провадження, за результатом дослідження наявних доказів, суд дійшов висновку про часткове задоволення поданої відповідачем у справі скарги на дії Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 86, 1212 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Клопотання Селянського (фермерського) господарства «Зимовець» про поновлення строку звернення зі скаргою на дії органу ДВС задовольнити. Поновити строк подання скарги.

2. Скаргу Селянського (фермерського) господарства «Зимовець» б/н від 10.11.2016 на дії Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області задовольнити частково.

3. Зняти арешт з майна, належного Селянському (фермерському) господарству «Зимовець», а саме: з будівель птахокомплексу, розташованих за адресою: Сумська область, Конотопський район, с. Комсомольська Комуна, вул. Депутатська, 22-а, накладений за актом опису й арешту майна, складеним державним виконавцем 01.10.2013.

4. В іншій частині скарги Селянського (фермерського) господарства «Зимовець» б/н від 10.11.2016 на дії Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області відмовити.

5. Ухвалу надіслати сторонам у справі та Конотопському міськрайонному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області .

Повну ухвалу складено 25.09.2017.

Суддя В.Л.Котельницька