ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"18" вересня 2017 р.Справа № 916/944/17

За позовом: Заступника прокурора Одеської області в інтересах держави, в особі Одеської міської ради

До відповідачів: Управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради, Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

Про визнання недійсним договору про співробітництво та організацію взаємовідносин

Колегія суддів у складі: Головуючий суддя Д'яченко Т.Г.

Судді: Цісельський О.В., Волков Р.В.

Представники:

Від прокуратури: Радянський О.Ю., за посвідченням

Від Одеської міської ради: Осік А.С., за довіреністю

Від Управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради: Зубенко В.О., за довіреністю

Від Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2: ОСОБА_6, за довіреністю

У судовому засіданні 09 червня 2017 року відповідно до вимог ст. 77 ГПК України було оголошено перерву по справі до 19.06.2017р. о 09 год. 30 хв.

СУТЬ СПОРУ: Заступник прокурора Одеської області в інтересах держави, в особі Одеської міської ради звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання недійсним Договору про співробітництво та організацію взаємовідносин, в якому просив суд визнати недійсним договір оренди комунального майна - берегозахисної споруди у вигляді підпірної стіни загальною площею 40 погонних метрів квадратних, що розміщена в м. Одеса, узбережжя Чорного моря, друга черга ПЗС, між траверсом №9 та №10 в районі 13-ої станції Великого Фонтану, укладений між Управлінням інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 шляхом підписання сторонами удаваного правочину - договору про співробітництво та організацію взаємовідносин від 19.10.2015р. №07/с-15.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 21.04.2017р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні.

18.05.2017р. представником Одеської міської ради відповідно до ст. 22 ГПК України надані письмові пояснення, відповідно до яких позивач підтримує заявлені позовні вимоги прокурора.

09.06.2017р. представником Одеської міської ради до матеріалів справи супровідним листом були залучені копії документів.

В судовому засіданні 19.06.2017р. від прокуратури надійшла письмова заява (вх.№ГСОО 2-3322/17) про зміну предмету позову, в якій він просить суд: визнати недійсним договір про співробітництво та організацію взаємовідносин від 19.10.2015р. №07/с-15, укладений між Управлінням інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2; зобов'язати фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 повернути шляхом звільнення на користь Одеської міської ради комунальне майно - берегозахисну споруду у вигляді підпірної стіни загальною площею 40 погонних метрів квадратних, що розміщена в м. Одеса, узбережжя Чорного моря, друга черга ПЗС, між траверсом №9 та №10 в районі 13-ої станції Великого Фонтану; стягнути з відповідачів на користь прокуратури Одеської області судовий збір за подачу позову, яку прийнято судом до розгляду.

Вказану заяву прийнято судом до розгляду, про що повідомлено присутніх представників сторін, з розпочатком слухання справи по суті в судовому засіданні 19.06.2017р., з урахуванням поданої заяви і змінених позовних вимог прокурора.

19.06.2017р. представником Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 надано відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить суд у задоволенні позовної вимоги Заступника прокурора Одеської області в інтересах держави, в особі Одеської міської ради до Управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання недійсним договору про співробітницто та організації взаємовідносин №07-с/15 від 19.10.2015р. відмовити та позовну вимогу Заступника прокурора Одеської області в інтересах держави, в особі Одеської міської ради до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про зобов'язання повернути на користь Одеської міської ради комунальне майно - берегозахисну споруду у вигляді підпірної стіни загальною площею 40 погонних метрів квадратних, що розміщена в м. Одеса, узбережжя Чорного моря, друга черга ПЗС, між траверсом №9 та №10 в районі 13-ої станції Великого Фонтану залишити без розгляду на підставі ч. 1 ст. 81 ГПК України.

Клопотання представника відповідача в частині залишення позовної вимоги Заступника прокурора Одеської області в інтересах держави, в особі Одеської міської ради до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про зобов'язання повернути на користь Одеської міської ради комунальне майно - берегозахисну споруду у вигляді підпірної стіни загальною площею 40 погонних метрів квадратних, що розміщена в м. Одеса, узбережжя Чорного моря, друга черга ПЗС, між траверсом №9 та №10 в районі 13-ої станції Великого Фонтану без розгляду на підставі ч. 1 ст. 81 ГПК України залишається без задоволення, оскільки судом підтверджено підстави для представництва Прокурором інтересів держави в особі Одеської міської ради у даній справі.

19.06.2017р. до господарського суду Одеської області представником Одеської міської ради надано клопотання про продовження строку розгляду справи №916/944/17.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 19.06.2017р. відповідно до вимог ст. 69 ГПК України продовжено строк розгляду справи на 15 днів.

20.06.2017р. (вх.№ ГСОО 1549/17) до господарського суду Одеської області представником Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 подано зустрічний позов до Одеської міської ради та Управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради про визнання укладеним договору про співробітництво та організацію взаємовідносин №№07/с-15 від 19.10.2015р., сторонами якого є Управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради та Фізична особа-підприємець ОСОБА_2.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 21.06.2017р. у прийнятті зустрічної позовної заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 від 20.06.2017р. (вх.№ ГСОО 1549/17) у справі №916/944/17 відмовлено.

22.06.2017р. до господарського суду Одеської області представником Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу на ухвалу господарського суду Одеської області від 21.06.2017р.

Ухвалою господарського суду Одеської області 22.06.2017р. провадження у справі №916/944/17 зупинено та матеріали справи скеровано до Одеського апеляційного господарського суду.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 17.07.2017р. ухвалу господарського суду Одеської області від 21.06.2017 р. у справі №916/944/17 залишено без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 01.08.2017р. провадження у справі №916/944/17 поновлено та призначено справу до розгляду у судовому засіданні.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 09.08.2017р. призначено справу №916/944/17 до колегіального розгляду у складі трьох суддів господарського суду Одеської області.

На підставі ухвали господарського суду Одеської області від 09.08.2017р., у справі №916/944/17 було призначено автоматичний розподіл справи між суддями з метою визначення складу колегії суддів.

Згідно даних автоматичного розподілу справи між суддями від 10.08.2017р. було визначено наступний склад колегії суддів для колегіального розгляду справи №916/944/17: головуючий суддя Д'яченко Т.Г., судді Цісельський О.В., Волков Р.В.

26.06.2017р. до господарського суду Одеської області представником Одеської міської ради в порядку ст. 22 ГПК України надані письмові пояснення по справі.

03.07.2017р. прокуратурою подано клопотання про витребування у Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 документів, які підтверджують виконання ним зобов'язань, передбачених п. 2.3. Договору про співробітництво та організацію взаємовідносин від 19.10.2015р. №07/с-15.

Ухвалами господарського суду Одеської області від 01.08.2017р., 11.08.2017р., судом у відповідачів на задоволення клопотання прокуратури витребувались наступні документи: вся наявна первісна документація щодо виконання своїх зобов'язань за укладеним Договором про співробітництво та організацію взаємовідносин в новій редакції від 19.10.2015р. №07/с-15, з оформленням письмових пояснень щодо дійсного виконання усіх обумовлених Договором обов'язків з кожного боку.

Управлінням інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради було зазначено суду, що у відповідача відсутня інформація щодо виконання з боку відповідача - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 умов укладеного договору.

У судовому засіданні 18.09.2017р. представником Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 було зазначено суду, що витребувані судом документи, повноважний представник надати не може, а встановлення виконання обов'язків за спірним правочином не є, на думку відповідача, суттєвим для розгляду по суті вимог прокурора, зважаючи на підстави та предмет заявлених ним позовних вимог, що розглядаються судом в межах даного спору.

Додатково, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до приписів ст. 123 Конституції України, організація і порядок діяльності органів прокуратури України визначаються законом.

Положеннями ст. 121 Конституції України визначено, що прокуратура України становить єдину систему, на яку покладаються: підтримання державного обвинувачення в суді; представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом; нагляд за додержанням законів органами, які проводять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство; нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян; нагляд за додержанням прав і свобод людини і громадянина, додержанням законів з цих питань органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України „Про прокуратуру", представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. (ч. 3 ст. 23 Закону України „Про прокуратуру").

Відповідно до п. 3 Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам" №7 від 23.03.2012р. господарський суд повинен оцінювати правильність визначення прокурором органу, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретних функцій у правовідносинах, пов'язаних із захистом інтересів держави.

Згідно до п. 1 ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб'єктом владних повноважень.

Повідомленням від 14.04.2017р. №05/1-698 вих. 17 було проінформовано Одеську міську раду, що прокуратурою області підготовлено позовні заяви в інтересах держави в особі Одеської міської ради, зокрема, до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання недійсним договорів про співробітництво та організацію взаємовідносин, та зазначено, що позовна заява буде скерована до суду для розгляду по суті.

Отже, приймаючи до уваги вищевикладене, судом підтверджуються підстави для представництва Прокурором інтересів держави в особі Одеської міської ради у даній справі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в судових засіданнях під час розгляду справи пояснення прокуратури, представників Одеської міської ради, Управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, суд встановив.

Розпорядженням Одеської обласної державної адміністрації від 04.01.1996р. №3/к-96 утворено протизсувне управління обласної державної адміністрації.

Розпорядженням Одеської обласної ради від 17.09.1996р. №62/р-96 передано майно протизсувного управління обласної державної адміністрації до власності Одеської міської ради.

Рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради від 13.12.1996р. №552 прийнято майно Одеського протизсувного управління в комунальну власність міста.

19 жовтня 2015 року між Управлінням інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради (Управління) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (Підприємець) було укладено Договір про співробітництво та організацію взаємовідносин №07/с-15 (надалі - договір), за умовами п. 1.1. якого сторони Договору зобов'язуються шляхом об'єднання зусиль спільно діяти з метою створення умов для розвитку курортно-рекреаційної структур на узбережжі Чорного моря в м. Одесі і для підтримання берегозахісної споруди у належному технічному стані.

Відповідно до п. 1.2. Договору, для реалізації спільного проекту задіюється берегозахисна споруда у вигляді підпірної стінки загальною площею 40 погонних квадратних метрів, що розміщена в м. Одеса, узбережжя Чорного моря, друга черга ПЗС, між траверсом №9 та №10 в районі 13-ої ст. Великого Фонтану та у подальшому іменовані „берегозахисна споруда", згідно схеми, що є невід'ємною частиною Договору (Додаток №1).

У відповідності до п.1.3 Договору, Підприємець бере на себе зобов'язання виконувати за власний рахунок на безповоротній основі поточний ремонт, реконструкцію та/або капітальний ремонт берегозахисної споруди: підпірної стінки загальною площею 40 погонних метрів.

Підприємець має право надавати послуги платного сервісу відповідно до Правил устаткування та експлуатації пляжів міста Одеси. (п. 1.4. Договору).

Згідно з п.1.5 Договору, берегозахисна споруда є власністю територіальної громади міста Одеси, а Підприємцю надається право користуватися нею виключно для реалізації вищезазначених цілей та згідно умов договору.

Умовами п. 1.6 Договору сторони погодили, що право власності на берегозахисні споруди у повному обсязі залишається у територіальної громади міста Одеси, умови даного договору не передбачають виникнення у Підприємця повного або часткового права власності на берегозахисні споруди, зазначені у пункті 1.2 даного договору.

Відповідно до з п.2.1 Договору, для досягнення цілей, вказаних у розділі 1 договору, Управління забезпечує: технічною інформацією необхідною для проведення обстеження берегозахисної споруди, підготовки та проведення капітального ремонту та/або реконструкції, вимогами до їх експлуатації, розробку технічних умов (технічного завдання) для проведення капітального ремонту та/або реконструкції берегозахисної споруди, допомогу в погодженні та затвердженні у встановленому порядку проектної документації з поточного та/або капітального ремонту, та/або реконструкції берегозахисної споруди, надає Підприємцю рекомендації щодо покращення берегозахисних функцій споруд, надає методологічну допомогу (п.п. 2.1.1.-2.1.5 Договору).

Згідно до п.2.2 Договору, Управління має право: контролювати наявність, стан, напрями та ефективність використання, хід виконання робіт з поточного ремонту, а також з реконструкції та/або капітального ремонту берегозахисної споруди задіяної згідно розділу 1 цього договору, виступати з ініціативою щодо внесення змін до цього договору або його розірвання у разі погіршення стану берегозахисної споруди внаслідок невиконання або неналежного виконання Підприємцем умов цього договору, вимагати дострокового розірвання договору у разі: систематичного ухилення Підприємцем умов цього договору, систематичного порушення Підприємцем Правил устаткування та експлуатації пляжів міста Одеса, невикористання берегозахисної споруди взагалі або використання їх не за цільовим призначенням. (п.п. 2.2.1-2.2.5. Договору).

Положеннями п.2.3 Договору сторони погодили, що для досягнення цілей, вказаних в розділі 1 Договору, Підприємець зобов'язаний: за власні кошти, силами спеціалізованої організації провести обстеження технічного стану аварійної берегозахисної споруди та надати відповідні висновки Управлінню до 15.02.2016 року, за результатами обстеження берегозахисної споруди та висновків спеціалістів замовити за власний рахунок у відповідної ліцензованої організації проектну документацію з капітального ремонту та/або реконструкції берегозахисної споруди і погодити її з Управлінням у встановленому порядку до 10.03.2016 року, до 01.04.2016р. за власний рахунок скласти графік виконання робіт та погодити його з Управлінням. Після його погодження, до 25.04.2016 року за власні кошти здійснити відповідні ремонтні роботи у строк встановлений даним графіком. Даний графік є невід'ємною частиною даного Договору (Додаток №2). (п.п. 2.3.1.-2.3.3. Договору).

Відповідно до п. 2.3.4., п. 2.3.5. Договору, Підприємець зобов'язаний виключно за письмовим погодженням з Управлінням виконати роботи з поточного ремонту, реконструкції та/або капітального ремонту берегозахисної споруди, відповідно до графіку виконання робіт, який складається Підприємцем та узгоджується Сторонами і є невід'ємною частиною Договору( Додаток №2). У подальшому виключно за письмовим погодженням з Управлінням своєчасно здійснювати за власний рахунок поточний ремонт, реконструкцію та/або капітальний ремонт берегозахисної споруди, а також у терміни і в обсягах зазначених Приписами Управління ремонтно-відновлювальні і профілактичні роботи з метою підтримки берегозахисної споруди. Ця умова Договору не розглядається як дозвіл на здійснення поліпшень берегозахисної споруди.

У разі, якщо Підприємець подає заяву на погодження Управлінням здійснення невід'ємних поліпшень берегозахисчних споруд, він зобов'язаний надати експертний висновок та проектно-кошторисну документацію на здійснення невід'ємних поліпшень. Здійснення невід'ємних поліпшень від берегозахисних споруд оформлюється додатковим договором. (п. 2.3.6. Договору).

Умовами п. 2.3.7 Договору визначено, що Підприємець зобов'язаний забезпечити Управлінню доступ на берегозахісні споруди з метою перевірки їх стану і відповідності напряму використання за цільовим призначенням згідно умов даного договору.

Відповідно до п. 2.3.8 Договору, Підприємець зобов'язаний дотримуватись вимог законодавства, будівельних норм, рішень органів місцевого самоврядування щодо використання берегозахисної споруди та пляжів, уникати дій, які можуть шкідливо вплинути на їх протизсувні властивості, що включає будівництво будь-яких капітальних об'єктів.

Не здійснювати на берегозахисній споруді у вигляді підпірної стінки площею 40 погонних метрів, що розміщена в м. Одеса, узбережжя Чорного моря, друга черга ПЗС, між траверсом №9 та №10 в районі 13-ої ст. Великого Фонтану будівництво, реконструкцію або будь-які будівельні роботи, у т.ч. і підготовчі, без узгодження даних дій з Управлінням та до моменту одержання й передачі Управлінню повністю оформленої та узгодженої дозвільної документації на дані види робіт.

Положеннями п. 2.4. Договору сторони погодили, що Підприємець має право користуватись берегозахисною спорудою у вигляді підпірної стінки загальною площею 40 погонних метрів, що розміщена в м. Одеса, узбережжя Чорного моря, друга черга ПЗС, між траверсом №9 та №10 в районі 13-ої ст. Великого Фонтану та надавати платні послуги оздоровчо-пляжного сервісу відповідно до Правил устаткування та експлуатації пляжів міста Одеси, затвердженими Одеською міською радою, тому числі надання послуг літнього кафе, протягом строку, на який він укладений, достроково припинити дію договору, письмово попередивши про це Управління за два місяці, одержувати від Управління наявну в нього технічну, проектну-кошторисну документацію для виконання робіт із ремонту берегозахисних споруд згідно заходів, розроблених Управлінням на поточний рік (п.п. 2.4.1-2.4.3. Договору).

Відповідно до п. 6.1 Договору, цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін.

Згідно до п.6.2 Договору, цей договір укладено строком на 10 років та є чинним до 19 жовтня 2025 року, у разі не припинення його дії в достроковому порядку передбаченому пунктом 2.2.3 даного договору.

Відповідно до умов п.6.3 Договору, у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов даного договору за два місяці до закінчення терміну дії договору, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Закінчення строку цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору.(п. 6.4. Договору).

Згідно з п.6.5 Договору, зміни у цей договір можуть бути внесені тільки за домовленістю сторін, які вносяться додатковим договором до цього договору у письмовій формі.

Відповідно до п.6.6 Договору, зміни у цей договір набирають чинності з моменту належного оформлення (підписання і скріплення печатками сторін) сторонами відповідного додаткового договору до цього договору.

Згідно з п.6.7 Договору, чинність цього договору припиняється внаслідок закінчення строку, на який його було укладено, достроково за взаємною згодою сторін, за рішенням суду або відповідно до п.2.2.3 цього договору, банкрутства або ліквідації Підприємця.

Додатком №1 до Договору про співробітництво та організацію взаємовідносин від 19.10.2015р. №07/с-15 є схема підпірної стіни загальною площею 40 погонних метрів, що розміщена в м. Одеса, узбережжя Чорного моря, друга черга ПЗС, між траверсом №9 та №10 в районі 13-ої ст. Великого Фонтану.

Відповідно до Листа Управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради від 03.02.2017р. №02/01-10/89 берегозахисна споруда у вигляді підпірної стіни загальною площею 40 погонних метрів за адресою: м. Одеса, узбережжя Чорного моря, друга черга ПЗС, між траверсом №9 та №10 в районі 13-ої ст. Великого Фонтану, з метою створення умов та розвитку курортно-рекреаційної структури на узбережжі Чорного моря і для підтримання берегозахисної споруди у належному стані, що є предметом договору про співробітництво та організацію взаємовідносин №07/с-15 від 19.10.2015р., укладеного між Управлінням інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, знаходиться на балансі управління (основні засоби), та є комунальною власністю територіальної громади міста Одеси.

Позовні вимоги Заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради направлено на визнання недійсним договору про співробітництво та організацію взаємовідносин від 19.10.2015р. № 07/с-15, укладеного між Управлінням інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, як удаваного правочину, як удаваного правочину, який вчинено сторонами, з метою приховання іншого, а саме - договору оренди комунального майна, та на зобов'язання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 повернути шляхом звільнення на користь Одеської міської ради комунальне майно - берегозахисну споруду у вигляді підпірної стіни загальною площею 40 погонних метрів квадратних, що розміщена в м. Одеса, узбережжя Чорного моря, друга черга ПЗС, між траверсом №9 та №10 в районі 13-ої станції Великого Фонтану.

Суд, розглянувши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, заслухавши пояснення прокуратури, представників Одеської міської ради, Управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 дійшов наступних висновків.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

У відповідності до ч. 1 ст.11 Цивільного Кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. (ч. 2 ст. 11 Цивільного Кодексу України).

При цьому, ст.12 Цивільного Кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Положеннями ст. 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до приписів ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного Кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитор) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, платити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст.202 Цивільного Кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов'язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов'язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов'язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Згідно зі ст.203 Цивільного Кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 235 Цивільного Кодексу України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Згідно з висновком, якій міститься у постанові Верховного Суду України №6-1026цс16 від 07.09.2016р., та який, в силу вимог ст.111-28 ГПК України, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, відповідно до статті 235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. За удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Установивши під час розгляду справи, що правочин вчинено для приховання іншого правочину, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторони вчинили саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин.

Відповідно до п.3.11. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р №11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними", встановивши у розгляді справи, що певний правочин вчинено з метою приховати інший правочин (удаваний правочин), господарський суд на підставі частини другої статті 235 ЦК України має виходити з того, що сторонами вчинено саме той правочин, який вони мали на увазі, і розглянути справу по суті із застосуванням правил, що регулюють цей останній правочин. Якщо він суперечить закону, господарський суд має прийняти рішення про визнання його недійсним із застосуванням, за необхідності, відповідних правових наслідків.

Як встановлено судом, правовідносини між Управлінням інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 виникли на підставі укладеного між ними 19 жовтня 2015 року Договору про співробітництво та організацію взаємовідносин №07/с-15.

Згідно з ч.2 ст. 628 Цивільного Кодексу України, сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ч.1 ст.1130 Цивільного Кодексу України, за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові.

Статтею 1131 Цивільного Кодексу України встановлено, що договір про спільну діяльність укладається у письмовій формі. Умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.

Відповідно до ч.1 ст. 837 Цивільного Кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно зі ст. 759 Цивільного Кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до ст.760 Цивільного Кодексу України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Предметом договору найму можуть бути майнові права. Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом.

Згідно з ч.1 ст.2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Частиною першою ст.10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлено, що істотними умовами договору оренди є: - об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); - термін, на який укладається договір оренди; - орендна плата з урахуванням її індексації; - порядок використання амортизаційних відрахувань, якщо їх нарахування передбачено законодавством; - відновлення орендованого майна та умови його повернення; - виконання зобов'язань; - забезпечення виконання зобов'язань - неустойка (штраф, пеня), порука, завдаток, гарантія тощо; - порядок здійснення орендодавцем контролю за станом об'єкта оренди; - відповідальність сторін; - страхування орендарем взятого ним в оренду майна; - обов'язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна.

Дослідивши предмет укладеного між Управлінням інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 Договору про співробітництво та організацію взаємовідносин №07/с-15 від 19 жовтня 2015 року, проаналізувавши його умови та положення, суд прийшов до висновку, що спірний правочин за своєю природою є змішаним договором.

Договір про співробітництво та організацію взаємовідносин №07/с-15 від 19 жовтня 2015 року, укладений між відповідачами, включає в себе ознаки, як положень договору підряду, щодо умов виконання робіт з проведення поточного ремонту, реконструкції та/або капітального ремонту берегозахісної споруди, так і положення договору про спільну діяльність, щодо об'єднання зусиль спільної діяльності з метою створення умов для розвитку курортно-рекреаційної структури на узбережжі Чорного моря в місті Одесі та для підтримання берегозахісних споруд у належному технічному стані.

Судом встановлено, що у Договорі про співробітництво та організацію взаємовідносин №07/с-15 від 19 жовтня 2015 року відсутні істотні умови, які повинен містити договір оренди комунального майна, а саме: відсутні положення щодо орендної плати з урахуванням її індексації, порядок використання амортизаційних відрухувань, як то передбачено вимогами чинного законодавства України.

Між Управлінням інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 не було складено та підписано Акту прийому-передачі об'єкту, фактично не відбувалась передача майна, що також є умовою, яка дозволяє встановити що між сторонами укладеного саме договір оренди комунального майна.

Щодо самого об'єкту укладеного між Управлінням інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 Договору про співробітництво та організацію взаємовідносин №07/с-15 від 19 жовтня 2015 року суд зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", об'єктами оренди за цим Законом є: цілісні майнові комплекси підприємств, їх структурних підрозділів (філій, цехів, дільниць). Цілісним майновим комплексом є господарський об'єкт з завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг) з наданою йому земельною ділянкою, на якій він розміщений, автономними інженерними комунікаціями, системою енергопостачання. У разі виділення цілісного майнового комплексу структурного підрозділу підприємства складається розподільчий баланс; - грошові кошти та цінні папери з урахуванням дебіторської та кредиторської заборгованості орендодавець надає орендареві на умовах кредиту за ставкою рефінансування Національного банку України, а інші оборотні матеріальні засоби викуповуються орендарем. Порядок викупу оборотних матеріальних засобів та використання грошових коштів, одержаних від їх викупу, а також грошових коштів, наданих орендареві на умовах кредиту відповідно до цієї статті, визначаються Кабінетом Міністрів України; нерухоме майно (будівлі, споруди, нежитлові приміщення) та інше окреме індивідуально визначене майно підприємств; майно, що не увійшло до статутного (складеного) капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації); захисні споруди цивільного захисту із збереженням їх цільового призначення, крім зазначених у частині другій цієї статті.

Положеннями ч.2 ст.4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлено, що не можуть бути об'єктами оренди, зокрема, водосховища та водогосподарські канали комплексного призначення, міжгосподарські меліоративні системи, гідротехнічні захисні споруди (крім гідротехнічних споруд рибогосподарської технологічної водойми).

У п.1.3 Правил безпеки при експлуатації каналів, трубопроводів, інших гідротехнічних споруд у водогосподарських системах, затверджених наказом Міністерства надзвичайних ситуацій України №661 від 03.04.2012р. гідротехнічна споруда - інженерна споруда, призначена для керування водним режимом, використовування водних ресурсів або для запобігання шкідливій дії вод.

Наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 11.01.2010р. №1 затверджено із наданням чинності з 1 січня 2011 року ДБН В.2.4-3-2010 "Гідротехнічні споруди. Основні положення".

За положеннями ДБН В.2.4-3-2010 до основних гідротехнічних споруд відносяться, зокрема, підпірні стіни, що входять до складу напірного фронту. До другорядних гідротехнічних споруд відносяться, зокрема, стояни і підпірні стіни, що не входять до складу напірного фронту.

Таким чином, підпірна стінка, як берегозахисна споруда, яка є об'єктом укладеного між відповідачами Договору про співробітництво, являється гідротехнічною спорудою, а тому на підставі ч.2 ст.4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" взагалі не може бути об'єктом оренди комунального майна.

Дослідивши обставини спору, умови укладеного Договору та норми чинного законодавства, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав вважати укладений між Управлінням інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 Договір про співробітництво та організацію взаємовідносин №07/с-15 від 19 жовтня 2015 року удаваним правочином, який приховує собою договір оренди комунального майна, з урахуванням чого, до правовідносин за Договором про співробітництво та організацію взаємовідносин №07/с-15 від 19 жовтня 2015 року не застосовуються норми законодавства, які регулюють правовідносини за договором оренди комунального майна.

У зв'язку з зазначеним, судом відмовляється у задоволенні позовної вимоги Заступника прокурора Одеської області в інтересах держави, в особі Одеської міської ради просить про визнання недійсним Договору про співробітництво та організацію взаємовідносин від №07/с-15 від 19 жовтня 2015 року, укладеного між Управлінням інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2.

Приймаючи до уваги відмову судом у заявлені позовної вимоги прокурора щодо визнання недійсним Договору про співробітництво та організацію взаємовідносин №07/с-15 від 19 жовтня 2015 року, укладеного між Управлінням інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, позовна вимога щодо зобов'язання повернути шляхом звільнення на користь Одеської міської ради комунальне майно - берегозахисну споруду у вигляді підпірної стіни загальною площею 40 погонних метрів квадратних, що розміщена в м. Одеса, узбережжя Чорного моря, друга черга ПЗС, між траверсом №9 та №10 в районі 13-ої станції Великого Фонтану, також не підлягає задоволенню судом, оскільки позовні вимоги в цій частині обґрунтовані ст.216 ЦК України, положеннями якої врегульовані правові наслідки недійсності правочину.

Окрім того, вимоги ч.1 ст.216 ЦК України застосовуються саме до сторін договору, якими в даному випадку є відповідачі у справі, а позовні вимоги прокурора стосуються повернення майна на користь Одеської міської ради, яка не є стороною укладеного правочину.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обгрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради до Управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради, Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання недійсним Договору про співробітництво та організацію взаємовідносин від 19.10.2015р. №07/с-15, укладеного між Управлінням інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, та зобов'язання повернути шляхом звільнення на користь Одеської міської ради комунальне майно - берегозахисну споруду у вигляді підпірної стіни загальною площею 40 погонних метрів квадратних, що розміщена в м.Одеса, узбережжя Чорного моря, друга черга ПЗС, між траверсом №9 та №10 в районі 13-ої станції Великого Фонтану не підлягають задоволенню судом.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на прокуратуру Одеської області згідно зі ст.ст.44,49 ГПК України у зв'язку з відмовою в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 77, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради до Управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради, Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання недійсним Договору про співробітництво та організацію взаємовідносин від 19.10.2015р. №07/с-15, укладеного між Управлінням інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, та зобов'язання фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 повернути шляхом звільнення на користь Одеської міської ради комунальне майно - берегозахисну споруду у вигляді підпірної стіни загальною площею 40 погонних метрів квадратних, що розміщена в м. Одеса, узбережжя Чорного моря, друга черга ПЗС, між траверсом №9 та №10 в районі 13-ої станції Великого Фонтану - відмовити повністю.

Повний текст рішення складено 25 вересня 2017 р.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Головуючий Т.Г. Д'яченко

Суддя Р.В. Волков

Суддя О.В. Цісельський