ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2017 р.Справа № 922/2583/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Светлічного Ю.В.

при секретарі судового засідання Мороз Ю.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро", м. Київ
до Фермерського господарства "Альянс", с. Роздольне
про стягнення 271378,32 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 довіреність б/н від 19.12.2016р.;

відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою до відповідача - Фермерського господарства "Альянс", в якій позивач просить стягнути з відповідача 28% річних у розмірі 106 582,40 грн., пеню у розмірі 99 103,62 грн., індекс інфляції у розмірі 65 692, 30 грн., що нараховані позивачем у зв'язку із несвоєчасною оплатою заборгованості встановленої рішенням суду у справі №922/4207/16. Також, позивач просить покласти на відповідача судові витрати.

Разом із позовною заявою позивачем надано до суду клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, проведення якої заявник просив доручити: господарському суду м. Києва.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 03.08.2017р. прийнято позовну заяву до розгляду. Порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на "04" вересня 2017 р. о (об) 11:00. Задоволено клопотання позивача про його участь у судовому засіданні 04.09.2017р. о 11:00 в режимі відеоконференції.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 04.09.2017р. розгляд справи відкладено на "18" вересня 2017 р. о 09:30. Задоволено клопотання позивача про проведення судового засідання 18.09.2017р. в режимі відеоконференції. Забезпечення проведення відеоконференції за участю Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" по справі № 922/2583/17 доручено господарському суду м. Києва.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18.09.2017р. розгляд справи відкладено на "29" вересня 2017 р. о 10:00.

Представник позивача бере участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, та зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився. Надав через канцелярію суду заперечення на позовну заяву від 04.09.2017р. за вх.№1750, в яких проти позову заперечував та просив у його задоволенні відмовити, а саме зазначав про припинення правовідносин, що мали місце між позивачем та відповідачем з моменту винесення рішення судом у справі №922/4207/16. Також, відповідач просив зменшити розмір пені, що нарахована позивачем посилаючись на ч.3 ст.551 ЦК України на зазначав, що сума пені є завищеною позивачем та не є співрозмірною збиткам понесеним позивачем.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, пояснення їх повноважних представників, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "СПЕКТР-АГРО" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення із ФГ "Альянс" заборгованості та штрафних санкцій за неналежне виконання умов договору поставки № 76/16-ХА від 05.08.2016 року в розмірі 884326,17 гри., з яких 681329,86 грн. основного боргу. 1622.45 грн. відсотків за користування товарним кредитом, 27719,75 грн. пені, 26986,78 грн. 28% річних. 136265,97 грн. штрафу та 10401,36 грн. інфляційних втрат.

Рішенням господарського суду Харківської області від 30.01.2017р. у справі №922/4207/16, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 17.05.2017р., позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Фермерського господарства "Альянс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" 681329,86 грн. основного боргу, 1622,45 грн. відсотків за користування товарним кредитом, 27708,07 грн. пені, 26986,78 грн. 28% річних, 136265,97 грн. 20% штрафу, 10401,36 грн. інфляційних втрат та 13264,71 грн. витрат зі сплати судового збору. В частині стягнення 11,68 грн. пені в задоволенні позову відмовлено.

Згідно ч.3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини..

Відповідно до рішення суду у справі №922/4207/16, що набрало законної сили підлягало стягненню з відповідача 897579,20 грн.. з них: 681329,86 грн. основного боргу, 1622,45 грн. відсотків за користування товарним кредитом, 27719,75 грн. пені, 26986,78 грн. 28% річних, 136265,97 грн. штрафу та 10401,36 грн. інфляційних втрат, 13264,71 грн. витрат зі сплати судового збору.

Враховуючи п. 2.10. договору поставки, позивачем зі сплаченої відповідачем за рішенням суду, заборгованості спочатку зараховано: пеню, індекс інфляції, 28% річних, штраф, відсотки за користування товарним кредитом, витрат на оплату судового збору, загальна сума яких становить 216 249,34 грн.

Рішення господарського суду Харківської області у справі №922/4207/16 виконано, що підтверджується платіжними дорученнями: від 26.05.2017 р. на суму 681 329,86 грн., від 04.07.2017 р. на суму 1 622,45 грн.; від 18.07.2017 р. на суму 216 249,34 грн.

Відповідач на виконання рішення суду у справі №922/4207/16 сплатив 681329,86 грн., проте позивач скористався п.2.10. договору та зарахував частину суми у розмірі 465 080,52 грн., тобто станом на 26.05.2017р. залишилась сума у розмірі 216 249,34 грн., залишок суми основного боргу було частково оплачено на суму 1622,45 грн. від 04.07.2017 р., після чого сума боргу складала 214626,89 грн., та повністю оплачена відповідачем 18.07.2017 р.

Згідно п. 7.2. договору, у випадках порушення умов даного договору, постачальник має право притягти покупця до відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті у встановлені договором терміни вартості (ціни) товару та/або відсотків за користування товарним кредитом. За порушення даних умов договору покупець: сплачує за кожен день прострочення на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від суми боргу, за кожен день такого прострочення; сплачує штраф в розмірі 20% від несплаченої суми, яка склалася на наступний день після прострочення виконання грошового зобов'язання: сплачує на користь постачальника 28 відсотків річних від простроченої суми та індекс інфляції за весь час прострочення (ч. 2 с і. 625 Цивільного кодексу України).

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язанні вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій. а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Абзац 1 ч.1 ст. 193 ГК України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Стаття 610 ЦК України зазначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Керуючись ст. 259 ЦК України сторони дійшли згоди про збільшення строку позовної давності по всім зобов'язанням (сплаті заборгованості, пені, штрафу, відсотків та індексу інфляції), що виникли на підставі цього договору до 3 років. Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання грошових зобов'язань здійснюється без застосування ч. 6 ст. 232 ГК України (п. 7.3. договору).

Таким чином, у зв'язку із частковою оплатою відповідачем суми боргу позивачем нараховано 28% річних у розмірі 106582,40 грн. за період з 29.11.2016р. по 17.08.217р., пеню у розмірі 99103,62 грн. (за період з 26.11.2016р. по 13.04.2017р.; з 14.04.2017р. по 25.05.2017р. на суму боргу, яка на той час не була погашена: 681329,86 грн.; з 27.05.2017р. по 03.07.2017р., з 05.07.2017р. по 07.07.2017р. на суму боргу: 214626,89 грн.); та інфляційні у розмірі 65692,30 грн. (за період з 01.11.2016р. по 25.05.2017р. на суму боргу у розмірі 681329,86 грн., з 27.05.2017р. по 03.07.2017р.; з 05.07.2017р. по 17.08.2017р. у розмірі 214626,89 грн.).

Перевіривши початок періоду нарахування позивачем сум заявлених до стягнення: 28% річних, пені та інфляційних із нарахуванням вказаних санкцій у справі №922/4207/16, суд встановив, що початок періоду відповідає вимогам чинного законодавства, та період нарахування у зазначеній справі закінчується 26.11.2016р.

Статтею 625 ЦК України регламентовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як зазначав Вищий господарський суд України у постанові Пленуму №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" в п.3.2 роз'яснено, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Згідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи порушення відповідачем свого грошового зобов'язання за рішенням суду та погашення заборгованості частинами, оскільки сторони при укладанні договору погодили про погашення у першу чергу заборгованості в рахунок сплати пені, індексу інфляції, 28% річних, штрафу та відсотків за користування товарним кредитом (п.2.10. договору), перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 65692,30 грн., а відтак позов в цій частині також підлягає задоволенню.

Щодо нарахованих позивачем 28% річних, суд вважає, що нарахована сума у розмірі 105683,52 грн. є завищеною.

Перевіривши викладений у позовній заяві позивачем розрахунок 28% річних за допомогою комплексної системи інформаційно-правового забезпечення "ЗАКОНОДАВСТВО" по відсотках, суд дійшов висновку, що правомірним є нарахування та підлягає стягненню з відповідача: 105683,52 грн. - 28% річних. В частині стягнення з відповідача коштів у розмірі 898,88 грн. суд вважає за необхідне відмовити, оскільки заявлені позивачем безпідставно.

Щодо нарахованої позивачем суми пені у розмірі 99103,62 грн., суд вважає за необхідне зазначити про наступне.

Правові наслідки порушення зобовязання встановлені статтею 611 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 вказаної статті, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: розірвання договору; сплата неустойки.

Однак розрахунок позивача був зроблений без врахування положень Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", а також без врахування строків позовної давності.

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлене законом чи договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання повинно мало бути виконано.

Враховуючи вищевикладене та те, що відповідно до Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ та приймаючи до уваги, що відповідач не виконав прийнятий на себе обов'язок по оплаті в термін, встановлений договором суд погоджується із сумою нарахованої позивачем пені в сумі 97747,79 грн. В решті позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 1355,83 грн. позовні вимоги є безпідставними, такими, що не відповідають діючому законодавству України, в зв'язку з чим не підлягають задоволенню.

Водночас, відповідач просить зменшити розмір нарахованої до стягнення пені.

За приписом п.3 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.

Частина 3 ст.551 ЦК України встановлює, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду.

Відповідно до п.3.17.4 п.3 Постанови Пленуму ВГС України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 №18, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалося у судовому засіданні представниками позивача та відповідача сума заборгованості відповідача за рішенням суду у справі у розмірі 897579,20 грн. є на час розгляду даної справи погашеною, позивач не надав суду доказів понесення збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобовязань за прострочення сплати заборгованості за рішенням суду у справі №922/4207/16.

З огляду на вищевикладене та те, що позивачу даним рішенням суду стягнуто з відповідача 28% річних у розмірі 105683,52 грн., що є також додатковою відповідальністю відповідача та те , що заявлена до стягнення сума пені у розмірі 97757,79 грн. є значною, позивачем не надано доказів понесення додаткових збитків спричинених порушенням відповідачем простроченням сплати заборгованості за рішенням суду, відповідно до цього керуючись п.3 ч.1 ст.83 ГПК України, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені на 50% до 48873,89 грн. грн. В частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 48873,89 грн. - відмовити.

При цьому суд враховує роз'яснення, надані в п.9.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №6 "Про судове рішення", згідно якого у резолютивній частині рішення господарські суди повинні зазначати у рішеннях про часткове задоволення майнових вимог, у тому числі в разі зменшення розміру неустойки згідно з пунктом 3 ст.83 ГПК України, - про відмову в позові в решті вимог, припинення провадження або залишення без розгляду позову у цій частині.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином судові витрати у даній справі покладаються на відповідача, з вини якого спір доведено до суду, пропорційно задоволеним в частині 28% річних та інфляційних позовним вимогам.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фермерського господарства "Альянс" (63450, Харківська область, Зміївський район, село Роздольне, вул. Молодіжна, будинок 1-А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" (03038, м. Київ, вул. Ямська, 8, , п/р №6402 у Обухівському відділенні ПАТ "Укрсоцбанк", МФО 300023) 28% річних у розмірі 105683,52 грн., пеню у розмірі 48873,89 грн., інфляційні у розмірі 65692,30 грн. та судовий збір у розмірі 4065,94 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В частині позовних вимог щодо стягнення пені у розмірі 50229,72 грн. та 28% річних у розмірі 898,88 грн. - у задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 29.09.2017 р.

Суддя ОСОБА_2