РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2017Справа №910/10387/17

За позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс»

про стягнення 7720,96 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача - Галіч Ж.В. (представник за довіреністю);

від відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» про стягнення виплаченого страхового відшкодування в сумі 7720,96 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 17.01.2014, у місті Києві, внаслідок порушення правил дорожнього руху водієм автомобіля марки «ВАЗ-21099», д.н.з.НОМЕР_2, ОСОБА_2, сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої пошкоджено автомобіль НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3.

Позивач, відповідно до умов укладеного між ним (страховик) та власником автомобіля «Chevrolet» - ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» (страхувальник), Договору добровільного страхування транспортних засобів №УБ0968397 від 01.08.2013, виплатив власнику пошкодженого транспортного засобу страхове відшкодування в розмірі 7720,96 грн.

Оскільки, як вбачається із довідки Відомостей про ДТП №9335383 на час скоєння ДТП цивільно-правову відповідальність особи, винної у скоєнні ДТП - ОСОБА_2, було застраховано у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Інтер-Поліс», позивач просить стягнути з відповідача виплачене страхове відшкодування в розмірі 7720,96 грн.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте через загальний відділ діловодства господарського суду міста Києва подав відзив на позов, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, зокрема зазначив, що позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на укладений між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Інтер-Поліс» та власником автомобіля марки «ВАЗ-21099», д.н.з.НОМЕР_2, Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/9101778, проте відповідач зазначає, що вказаний поліс було втрачено ПрАТ «СК «Інтер-Поліс» а транспортний засіб марки «ВАЗ-21099», д.н.з.НОМЕР_2, відповідно до Витягу із Централізованої бази даних МТСБУ, станом на момент скоєння ДТП - 01.08.2014, не забезпечений полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

На підставі викладеного відповідач вважає позовні вимоги безпідставними та не обґрунтованими, у зв'язку з чим просив суд відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до вимог ст. 75 ГПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Розглянувши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.08.2013 між Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (страховик) та власником автомобіля НОМЕР_1 - ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» (страхувальник) укладено Договір добровільного страхування транспортного засобу №УБ0968397, за умовами якого застраховано автомобіль НОМЕР_1, в тому числі за страховим ризиком - ДТП.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи довідки про дорожньо-транспортну пригоду №9335383, 17.01.2014, по вул. Палладіна у м. Києві, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, та автомобіля марки «ВАЗ-21099», д.н.з.НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2 внаслідок чого пошкоджено зазначені автомобілі.

Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_2 п.13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України №1306 від 10.10.2001.

Також із вказаної довідки вбачається, що на час скоєння ДТП цивільно-правову відповідальність ОСОБА_2 застраховано у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Інтер-Поліс» за Договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/9101778.

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 03.02.2014 по справі №759/911/14-п, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні вказаної ДТП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, на виконання умов договору добровільного страхування транспортних засобів №УБ0968397 від 01.08.2013, на підставі страхового акту №СТО-14-541/1 від 29.01.2014, визнав вказану подію страховим випадком та здійснив виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого автомобіля НОМЕР_1 шляхом перерахування коштів на рахунок страхувальника - ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця», в розмірі 7720,96 грн., що підтверджується платіжним дорученням №20045 від 10.04.2015.

Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Пунктом 2 ст.1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.

Згідно з ст.38.2.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страховика, якщо забезпечений транспортний засіб, що заподіяв шкоду, було встановлено та страховик був зобов'язаний, але не виплатив страхове відшкодування у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п.1.7. ст.1 Закону, забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Пунктом 36.4. ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Разом з тим, як вбачається з відомостей про дорожньо-транспортну пригоду №9335383 цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «ВАЗ-21099», д.н.з.НОМЕР_2 - ОСОБА_2, який належить ОСОБА_4, застрахована відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/9101778, що виданий Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Інтер-Поліс».

В той же час, відповідач у відзиві на позовну заяву, в обґрунтування своїх заперечень посилається на втрату ПрАТ «СК «Інтер-Поліс» вказаного полісу, а транспортний засіб марки «ВАЗ-21099», д.н.з.НОМЕР_2, відповідно до Витягу із Централізованої бази даних МТСБУ, станом на момент скоєння ДТП - 01.08.2014, не був забезпечений полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

З метою встановлення дійсності обставин на які посилається відповідач, господарським судом міста Києва було направлено Судовий запит до Моторного (транспортного) страхового бюро України щодо надання відомостей стосовно укладання Договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АС/9101778 за яким було застраховано автомобіль марки «ВАЗ-21099», д.н.з.НОМЕР_2.

19.08.2017 до господарського суду міста Києва надійшов лист №7/8-28/19871 від 16.08.2017 Моторного (транспортного) страхового бюро України, у якому останнє повідомило суд про те, що бланк полісу №АС/9101778 було втрачено страховиком - ПрАТ «СК «Інтер-Поліс». Крім того, за результатами запиту отримано інформацію про відсутність в Централізованій базі даних діючого на момент ДТП - 17.01.2014 договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладеного по відношенню до транспортного засобу марки «ВАЗ-21099», д.н.з.НОМЕР_2.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про страхування» договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування.

Таким чином, враховуючи заперечення відповідача щодо укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів пов'язаного з експлуатацією автомобіля марки «ВАЗ-21099», д.н.з.НОМЕР_2 та відсутність в базі даних Моторного (транспортного) страхового бюро України інформації щодо забезпечення вказаного транспортного засобу відповідним договором, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено, що саме відповідач є особою, яка повинна відповідати за завдані власнику пошкодженого автомобіля НОМЕР_1 збитки.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є необґрунтованими, доказами, наявними у матеріалах справи не підтверджені, у зв'язку з чим задоволенню не підлягають.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона, як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до положень ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на позивача у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.33, 34, 49, 75, 78, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписаний 26.09.2017

Суддя Я.В. Маринченко