ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"20" вересня 2017 р.Справа № 916/1614/17

За позовом: Виробничо-сервісної фірми «ГІДРОГЕОСЕРВІС» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю;

до відповідача: Комунального підприємства «Узбережжя Одеси»;

про стягнення

Суддя Оборотова О.Ю.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність від 09.12.2015р.

від відповідача: не зявився.

СУТЬ СПОРУ: 11.07.2017р. Виробничо-сервісна фірма «ГІДРОГЕОСЕРВІС» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю звернулась до господарського суду Одеської області з позовом до Комунального підприємства «Узбережжя Одеси» про стягнення основного боргу у розмірі 98838,40грн., 3% річних у розмірі 722,68грн., пені у розмірі 6187,01грн. та інфляційних втрат у розмірі 2186,00грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 13.07.2017 року порушено провадження у справі № 916/1614/17; призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

06.09.2017р. від Виробничо-сервісної фірми «ГІДРОГЕОСЕРВІС» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю надійшло клопотання про продовження строку розгляду справи на пятнадцять днів.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 06.09.2017р.продовжено строк розгляду справи на пятнадцять днів до 26.09.2017р.

06.09.2017р. від Виробничо-сервісної фірми «ГІДРОГЕОСЕРВІС» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю надійшла заява про зменшення позовних вимог відповідно до якої позивач зазначає, що у звязку з оплатою Комунальним підприємством «Узбережжя Одеси» суми основного боргу, Виробничо-сервісна фірма «ГІДРОГЕОСЕРВІС» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю просить суд стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 966,28грн., пеню у розмірі 7978,03грн. та інфляційні втрати у розмірі 4007,67грн.

Відповідач в засідання суду не з`явився, правом на відзив в порядку ст. 59 ГПК України не скористався. Ухвали господарського суду Одеської області направлялись відповідачу за належною адресою, зазначеною в позовній заяві та безкоштовному запиті з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Як зазначено у третьому абзаці п.3.9.1. Постанови Пленуму ВГСУ №18 від 26.12.2011р., в разі якщо ухвалу суду було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до п. 32 Інформаційного листа ВГСУ від 29 вересня 2009 року № 01-08/350 «Про деякі питання, порушені в доповідних записках господарських судів України у першому півріччі 2009 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України» викладена правова позиція, згідно якої відмітка про відправку процесуального документа суду на зворотньому аркуші у лівому нижньому куті першого примірника процесуального документа є підтвердженням розсилання процесуального документа сторонам у справі та іншим особам, які брали участь у справі, а коли йдеться про ухвалу, де зазначено про час і місце судового засідання, - підтвердженням повідомлення про час і місце такого засідання.

Відтак неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду його позову, не є підставою для скасування судового рішення прийнятого за відсутності представника сторони спору.

Враховуючи викладене, справа розглядається без участі відповідача за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

У судовому засіданні 20.09.2017р. після виходу судді з нарадчої кімнати було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

03.03.2017р. між Виробничо-сервісною фірмою «ГІДРОГЕОСЕРВІС» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю (підрядник) та Комунальним підприємством «Узбережжя Одеси» (замовник) 03.03.2017 р. був укладений договір №15/15-РС.

За умовами даного договору замовник доручає, а підрядник приймає на себе зобовязання виконати роботи по ремонту свердловини №87-Э.

Згідно п 2.2 договору вартість робіт складає 98 849,89 грн.

Відповідно до п.2.4 договору розрахунок за виконані роботи здійснюється замовником на підставі підписаних сторонами актів виконаних робіт (форми КБ-2в) кінцевий розрахунок протягом 5-ти банківських днів з моменту підписання сторонами Акту приймання-передачі робіт.

Як зазначає позивач, за результатами виконання робіт зобовязання Виробничо-сервісної фірми «ГІДРОГЕОСЕРВІС» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю були повністю виконані та між сторонами 31 березня 2017 року був підписаний акт приймання виконаних будівельних робіт №1, довідка про вартість виконаних робіт, виставлений рахунок та оформлена податкова накладна, проте до подання позову оплата за виконані роботи не була проведена у повному обсязі.

Враховуючи викладені обставини, Виробничо-сервісна фірма «ГІДРОГЕОСЕРВІС» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю, звернулась до господарського суду Одеської області з відповідним позовом з метою захисту порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

В процесі розгляду справи Комунальне підприємство «Узбережжя Одеси» 28.07.2017р. сплатило частину заборгованості у розмірі 50000,00грн., у подальшому, 04.08.2017 р. відповідачем сплачено залишкову суму у розмірі 48838,40грн.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача у судових засіданнях, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

У відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини (п.1. ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України.).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Він може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст.ст.202, 205 Цивільного кодексу України).

Ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов'язаний одержати спеціальний дозвіл. До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2 - 4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.

Господарський суд Одеської області зазначає, що відповідно до умов договору №15/15-РС Виробничо-сервісна фірма «ГІДРОГЕОСЕРВІС» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю належним чином виконала взяті на себе зобовязання по ремонту свердловини №87-Э, що підтверджується належними та допустимими доказами а саме: 31 березня 2017 року був підписаний акт приймання виконаних будівельних робіт №1 (форми КБ-2в), довідка про вартість виконаних робіт, виставлений рахунок та оформлена податкова накладна. Загальна вартість робіт складає 98849,89грн.

Судом встановлено, що відповідно до п.2.4 договору Комунальне підприємство «Узбережжя Одеси» повинно було сплатити 98849,89грн. до 08.03.2017р., однак в порушення взятих на себе зобовязань лише в процесі розгляду справи Комунальне підприємство «Узбережжя Одеси» 28.07.2017р. сплатило частину заборгованості у розмірі 50000,00грн., у подальшому, 04.08.2017р. відповідачем сплачено залишкову суму у розмірі 48838,40грн.

Отже, провадження в частині стягнення основного боргу підлягає припиненню.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановленні! договором або законом.

Частиною 4 ст. 13 Конституції України визначено, що держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

Господарський кодекс України у імперативному порядку встановлює, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобовязання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобовязаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобовязання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами (ч.1 ст. 229 ГК України). Тобто, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобовязання за будь-яких обставин.

Суд зазначає, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать кредитору.

Крім цього, відповідно до умов п. 4.4 договору у випадку несвоєчасної оплати виконаних та предявлених до оплати робіт, замовник виплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочки.

Отже Виробничо-сервісна фірма «ГІДРОГЕОСЕРВІС» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю має право на стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат з 08.04.2017р.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд зазначає, що він виконаний з незначними арифметичними помилками, а також до розрахунку включений останній день оплати, враховуючи, що сторони не передбачили нарахування штрафних санкцій включаючи день оплати, стягненню підлягає сума 3% річних у розмірі 937,54грн. та пені у розмірі 7911,06 в редакції розрахунку господарського суду Одеської області. Розмір інфляційних втрат у розмірі 4007,67грн. позивачем обрахований вірно, а тому підлягає задоволенню в редакції позивача.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст.43 ГПК України).

Таким чином, з огляду на доведеність та обґрунтованість позовних вимог Виробничо-сервісної фірми «ГІДРОГЕОСЕРВІС» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю вони підлягають частковому задоволенню.

Згідно ст.49 ГПК України з відповідача стягується на користь позивача 136,40грн. судового збору, сплаченого останнім за розгляд даного позову пропорційно задоволеним позовним вимогам.

З урахуванням припинення провадження по справі в частині основної заборгованості, 1482,58грн. може бути повернено позивачу з державного бютжету на підставі клопотання.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, 50, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Провадження в частині основного боргу припинити.

2. Позов задовольнити частково.

3. Стягнути з комунального підприємства «Узбережжя Одеси» (Юридична адреса: 65026, м. Одеса, вул. Дерибасівська, 14, Фактична адреса: 65009, м. Одеса, вул. Сегедська, 10А,код ) на користь Виробничо-сервісної фірми «ГІДРОГЕОСЕРВІС» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю (65069, м. Одеса, вул. Ак. Заболотного, 45/2, ): пеню у розмірі 7911,06грн., 3 % річних від простроченої суми у розмірі 937,54грн., інфляційні втрати у розмірі 4007,67грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 136,40 грн.

4. В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 21.09.2017р.

Суддя О.Ю. Оборотова