ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви без розгляду

"21" вересня 2017 р. Справа № 911/2794/17

Суддя Кошик А.Ю., розглянувши матеріали

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Київ

до Фонду Державного майна України Регіонального відділення фонду державного майна України по Київській області, м.Київ

Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», м.Бориспіль

про виконання умов договору

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Київської області з позовом, в якому просить зобов'язати Фонд Державного майна України Регіональне відділення фонду державного майна України по Київській області підписати акт прийому-передачі нежитлового приміщення, орендованого за Договором оренди № 1957 від 20.03.2017 року. Також, позивачка в позові просить зобов'язати Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» укласти договір про відшкодування витрат на утримання орендованого приміщення, надати ключі від приміщення та забезпечити вільний доступ.

Таким чином, позивачем в позові заявлено дві позовні вимоги до двох відповідачів, одна з яких (щодо підписання акту приймання-передачі приміщення) ґрунтується на договірних зобов'язаннях за укладеним між позивачем та відповідачем1 Договором оренди. В той же час, друга вимога до відповідача2 про зобов'язання укласти договір про відшкодування витрат на утримання орендованого приміщення, надати ключі від приміщення та забезпечити вільний доступ, хоч і пов'язана з орендними відносинами, однак не ґрунтується на умовах Договору оренди, оскільки відповідач2 не є стороною відповідного Договору оренди. Друга позовна вимога до відповідача2 свідчить про наявність переддоговірного спору про укладення договору відшкодування, та усунення перешкод в користуванні орендованим майном.

Стаття 58 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька позовних вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Відповідно до п. 3.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами (зокрема, про стягнення неповернутого кредиту, відсотків за користування кредитом і неустойки; про визнання недійсним акта і про відшкодування заподіяної у зв'язку з його виданням шкоди; про стягнення вартості недостачі товару, одержаного за кількома транспортними документами і оформленої одним актом приймання або коли такий товар сплачено за одним розрахунковим документом; про спонукання до виконання зобов'язань за господарським договором і про застосування заходів майнової відповідальності за його невиконання тощо). Право об'єднати кілька однорідних позовних заяв або справ, у яких беруть участь ті ж самі сторони, надане також судді. При цьому останній вправі вирішувати питання про об'єднання лише тих заяв (справ), які перебувають в його провадженні.

Однорідними можуть вважатися позовні заяви, які, пов'язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов'язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Якщо позивач порушив правила об'єднання вимог або об'єднання цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору, суддя має право повернути позовну заяву (стаття 58 та пункт 5 частини першої статті 63 ГПК). Наприклад, господарський суд повинен повернути позовну заяву без розгляду, якщо: позов поданий одночасно до залізниці та вантажовідправника (вантажоодержувача), і в цій позовній заяві об'єднані вимоги, що ґрунтуються на комерційному акті, з вимогами, які обґрунтовані іншими документами; об'єднано вимоги про стягнення сум боргу, який виник з різних договорів або інших правочинів, і т. п.

Як визначено п. 3.12. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Таким чином, враховуючи, що у позові заявлено дві різні матеріально-правові вимоги позивача до двох відповідачів, стосовно яких позивач просить прийняти судові рішення, при цьому, відповідні матеріально-правові вимоги обґрунтовані різними обставинами, фактично в позові позивачем заявлено два самостійні позови. При цьому, хоч друга позовна вимога і пов'язана з орендними відносинами, однак питання щодо виконання орендних зобов'язань орендодавця (за першою позовною вимогою) безпосередньо не пов'язані з наявністю підстав та зобов'язань врегулювання відносин щодо відшкодування витрат на утримання орендованого майна (переддоговірний спір) з особою, яка не є стороною Договору оренди. Наведені в п. 2 прохальної частини позову вимоги до ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», який не є орендодавцем, про надання ним ключів та забезпечення вільного доступу до орендованого приміщення, не ґрунтуються на договірних зобов'язаннях і мають іншу правову природу (позадоговірний спір).

Таким чином, наведені в позові вимоги не пов'язані підставою їх виникнення (перша ґрунтується на виконанні Договору оренди №1957 від 20.03.2017 року, друга вимога взагалі передбачає вирішення переддоговірного та позадоговірного спору), позовні вимоги не є аналогічними, оскільки мають різний предмет і умови виконання, та не пов'язані поданими доказами, що свідчить про порушення вимог ч. 1 ст. 58 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на викладене, спільний розгляд заявлених в позові вимог фактично передбачає прийняття судом у справі двох рішень з різних предметів та підстав, щодо різних осіб, потребує окремого дослідження та надання правової оцінки всім обставин по кожній позовній вимозі, що перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін і суттєво утруднить вирішення спору.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо порушено правила поєднання вимог або об'єднано в одній позовній заяві кілька вимог до одного чи кількох відповідачів і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

За таких обставин, позовна заява з вказаної підстави підлягає поверненню без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись п. 5 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути позивачеві без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення визначених недоліків.

Суддя А.Ю. Кошик