ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2017р. Справа № 914/1727/17

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго-Сервісна компанія «ЕСКОПІВНІЧ», м. Київ,
до відповідача:Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій ім. С.З. Гжицького, м. Львів,
про: стягнення штрафних санкцій.
Суддя Синчук М.М. при секретарі судового засідання Думин В.
За участю представників:
позивача:ОСОБА_1 представник (довіреність від 12.04.2017 р.),
відповідача:не зявився.

Присутнім представникам учасників судового процесу права і обовязки, передбачені ст.ст.20, 22, 28 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), розяснено. Заяв про відвід суду не поступало. Клопотань про здійснення технічної фіксації судового процесу учасниками судового процесу заявлено не було.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

На розгляд господарського суду Львівської області подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго-сервісна компанія «ЕСКОПІВНІЧ» до Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій ім. С.З. Гжицького про стягнення штрафних санкцій. Ухвалою суду від 22.08.2017 р. провадження у справі порушено, позовну заяву прийнято до розгляду, розгляд справи призначено на 04.09.2016 р. Ухвалою суду від 04.09.2017 р. розгляд справи відкладено на 25.09.2017 р.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач у порушення умов договору №213-10-16 постачання природного газу від 10.10.2016 р. своєчасно не оплатив вартості отриманого газу. Внаслідок несвоєчасного погашення боргу відповідачу нараховано 2.805,12 грн. три проценти річних, 14.742,22 грн. - інфляційних втрат та 24.641,32 грн. пені.

04 вересня 2017 року від представника позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання та прийняття рішення по справі без участі уповноваженого представника позивача.

В судове засідання представник позивача зявився, вимог попередніх ухвал суду виконав частково, позовні вимоги підтримав повністю та надав усні пояснення по суті справи.

В судове засідання представник відповідача не зявився, причин повторно неприбуття не повідомив, хоч був належно повідомлений про час, місце та дату розгляду справи, відзиву на позов не подав, проти позову не заперечив.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку. Строки, що встановлюються судом (наприклад, строк для усунення недоліків позовної заяви чи апеляційної скарги), повинні відповідати принципу розумності. Визначаючи (на власний розсуд) тривалість строку розгляду справи, суд враховує принципи диспозитивності та змагальності, граничні строки, встановлені законом, для розгляду справи при визначенні строків здійснення конкретних процесуальних дій, складність справи, кількість учасників процесу, можливі труднощі у витребуванні та дослідженні доказів тощо. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Таким чином, з метою дотримання балансу прав та інтересів сторін у справі, дотримання розумності строку розгляду справи та за умови достатності наявних у справі матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, суд здійснює розгляд справи за відсутності представника відповідача.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (підпункт 3.9.2 пункту 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 р. № 18 (із змінами та доповненнями).

Враховуючи те, що позивачем надано достатньо матеріалів для розгляду справи по суті, відповідач відзив на позов не подав, проти позову не заперечив, не забезпечив явку свого повноважного представника в судове засідання, не скористався наданим йому правом на участь у судовому процесі, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи, відповідно до ст. 75 ГПК України, у відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення присутнього в судовому засіданні представника позивача, суд встановив наступне.

10 жовтня 2016 року між Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго-Сервісна компанія «ЕСКОПІВНІЧ» (Позивач у справі) та Львівським національним університетом ветеринарної медицини та біотехнологій ім. С.З. Гжицького (Відповідач у справі) укладено Договір №213-10-16 постачання природного газу (далі Договір), за умовами якого, Постачальник зобовязувався поставити Споживачу у 2016 році газ природний, скраплений або в газоподібному стані (газ природний виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями), а Споживач прийняти його на умовах Договору (п. 1.1. Договору).

Пунктом 6.1. Договору встановлено, що розрахунки за поставлений (спожитий) природний газ здійснюються Споживачем протягом десяти банківських днів з моменту підписання актів приймання-передачі природного газу.

15 червня 2017 року рішення Господарського суду Львівської області позовні вимоги ТзОВ «Енерго-сервісна компанія «Еско-північ» позов задоволено повністю. Стягнуто з Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій ім. С.З. Гжицького 185.483,22 грн. суми основного боргу за поставлений природний газ та 2782,25 грн. судового збору.

12 липня 2017 року платіжним дорученням №6 вказана сума основного боргу за рішенням суду від 15.06.2017 р. у справі №914/658/17 була оплачено повністю.

Відповідно до пункту 8.3. Договору при порушенні Споживачем строків розрахунків, Споживач сплачує на користь Постачальника, окрім суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, три проценти річних від простроченої суми, а також пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

За неналежне виконання грошових зобовязань позивачем нараховано відповідачу 2.805,12 грн. три проценти річних, 14.742,22 грн. - інфляційних втрат та 24.641,32 грн. пені.

Відповідач в судові засідання не зявлявся, проти позову не заперечив, доказів оплати штрафних санкцій до суду не подав, доказів протилежного суду не надав.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Як установлено судом, між сторонами у справі на підставі укладеного договору виникли взаємні права та обовязки (зобовязання) з приводу газопостачання.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічне положення передбачено частиною 1 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України: субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (статті 655 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Правовідносини між сторонами виникли на підставі Договору, за змістом якого позивач взяв на себе зобов'язання поставляти природний газ відповідачу, а останній взяв на себе обов'язок прийняти та сплатити отриманий природній газ на умовах та в строки встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Пунктом 6.1. Договору встановлено, що розрахунки за поставлений (спожитий) природний газ здійснюються Споживачем протягом десяти банківських днів з моменту підписання актів приймання-передачі природного газу.

Позивач взяті на себе зобовязання з поставки природного газу виконав, а відповідач свій обовязок з оплати не виконав. Як наслідок, 15.06.2017 р. рішенням Господарського суду Львівської області стягнуто з Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій ім. С.З. Гжицького 185.483,22 грн. суми основного боргу за поставлений природний газ та 2782,25 грн. судового збору.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як встановлено з матеріалів справи, остаточний розрахунок за отриманий природний газ відповідач здійснив 12.07.2017 р., що підтверджується платіжним дорученням №6 долученим до матеріалів справи.

Відтак, позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення 2.805,12 грн. три проценти річних та 14.742,22 грн. - інфляційних втрат за період 10.01.2017 р. по 12.07.2017 р.

Суд перевіривши розрахунок трьох процентів річних (з урахуванням положень пункту 1.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України у постанові «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 17.12.2013 р. №14 та п. 6.1. Договору), вказує позивачу, що правомірним є нарахування починаючи з 18.01.2017 р., адже Договором передбачено порядок розрахунків протягом 10 банківських днів (1-3, 7-8, 14-15 січня вихідні дні) суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення 2.805,12 грн. трьох процентів річних підлягає до задоволення частково, адже позивачем нараховано три проценти річних на період коли зобовязання ще могло бути не виконаним, що не є вірним. Відтак, до задоволення підлягає сума трьох процентів річних у розмірі 2.683,15 грн. В частині позовних вимог про стягнення 121,97 грн. трьох процентів річних суд відмовляє за безпідставністю.

Розрахунок процентів

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
185483.2218.01.2017 - 12.07.20171763 %2683.15

В частині стягнення інфляційних втрат, судом здійснено перерахунок заявленої до стягнення суми відповідно п. 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» де зазначено, що розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Суд здійснивши розрахунок інфляційних втрат, беручи до уваги періоди часу які вказує позивач, зазначає, що вимоги позивача про стягнення 14.742,22 грн. інфляційних втрат підлягають задоволенню частково в розмірі 12.563,70 грн. В частині позовних вимог про стягнення 2.178,52 грн. інфляційних втрат суд відмовляє за безпідставністю.

Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за період№Інфляційне збільшення суми боргуІСума боргу з врахуванням індексу інфляціїі
01.02.2017 - 30.06..221.06812563.70198046.92

Відповідно до вимог статті 611 Цивільного кодексу України та статті 230 Господарського кодексу України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Частинами першою і третьою статті 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з пунктом Відповідно до пункту 8.3. Договору при порушенні Споживачем строків розрахунків, Споживач сплачує на користь Постачальника, окрім суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, три проценти річних від простроченої суми, а також пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Згідно з частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Суд перевіривши розрахунок позивача щодо стягнення 24.641,32 грн. пені зазначає, що такий здійснено частково вірно. Так, суд здійснивши власний розрахунок пені, зазначає, що вимоги позивача щодо стягнення пені, є частково обґрунтованими, та підлягають до задоволення в розмірі 23.503,01 грн.

Розмір договірної пені - подвійна облікова ставка НБУ

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
185483.2218.01.2017 - 26.01.2017914.0000 %0.077 %*1280.60
185483.2227.01.2017 - 01.03.20173414.0000 %0.077 %*4837.81
185483.2202.03.2017 - 13.04.20174314.0000 %0.077 %*6118.41
185483.2214.04.2017 - 25.05.20174213.0000 %0.071 %*5549.25
185483.2226.05.2017 - 06.07.20174212.5000 %0.068 %*5335.82
185483.2207.07.2017 - 09.07.2017312.5000 %0.068 %*381.13
Таким чином, загальна сума пені за договором складає 23.503,01 грн.

Відповідно до статей 33, 38 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує необхідні докази.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 43 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що відповідачем не спростовано доводи позовної заяви, а судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору.

Судові витрати на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, до стягнення з відповідача підлягає 1469,60 грн.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій ім. С.З. Гжицького (адреса: вулиця Пекарська, будинок 50, місто Львів, Львівська область, 79010; ідентифікаційний код 00492990) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго-сервісна компанія «ЕСКОПІВНІЧ» (адреса: вулиця Рилєєва, будинок 10а, офіс 518, місто Київ, 04073; ідентифікаційний код 30732144) 2.683,15 грн. три проценти річних, 12.563,70 грн. - інфляційних втрат, 23.503,01 грн. - пені та 1.469,60 грн. відшкодування витрат на оплату судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 29.09.2017 року.

Суддя Синчук М.М.