ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" вересня 2017 р. Справа № 925/880/17

Господарський суд Черкаської області у складі: головуючого - судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Поліщук Ю.В., за участю представників сторін: позивача ОСОБА_1, за довіреністю, відповідача не зявилися, у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, розглянувши справу за позовом приватного підприємства "Таурус - ЛТД" до дочірнього підприємства "Черкаський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення заборгованості в розмірі 17021грн. 80 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - приватне підприємство "Таурус - ЛТД" звернувся в господарський суд з позовом до дочірнього підприємства "Черкаський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (далі - відповідач) про стягнення, на підставі договору купівлі-продажу нафтопродуктів №103В від 01.07.2016 року, 16709 грн. 82 коп. основного боргу, 217 грн. 22 коп. інфляційних втрат, 94 грн. 76 коп. 3% річних за період прострочення основного боргу з 29.04.2017 по 06.07.2017, що разом складає 17021грн. 80 коп. та відшкодування понесених судових витрат.

Відповідач письмовий відзив на позовну заяву не подав, проти позову не заперечував, явку свого представника в засідання суду без поважних причин не забезпечив, хоч про місце, дату і час судового засідання був повідомлений належним чином за правилами, передбаченими розділом 2.6. Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації від 20 лютого 2013 року № 28.

Представник позивача в судовому засіданні позов з підстав, викладених в позовній заяві, підтримав і просив суд задовольнити повністю.

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, суд, відповідно до ст.ст. 75, 77 ГПК України, визнав за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Згідно з ст. 85 ГПК України, у судовому засіданні оголошувались вступна та резолютивна частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє повністю з наступних підстав.

01.07.2016 року позивач приватне підприємство «Таурус-ЛТД», як продавець, і відповідач в особі філії «Черкаський райавтодор «ДП «Черкаський облавтодор», як покупець, уклали договір купівлі-продажу нафтопродуктів №103В (далі Договір), за умовами п. 1.1 якого, продавець зобовязався продавати і відпускати покупцю нафтопродукти через свою мережу АЗС по талонам або відомостям, що надають право на одержання нафтопродуктів, а покупець зобовязався у визначені договором строки оплачувати продавцю вартість відпущених у такий спосіб нафтопродуктів.

Відповідно до п. 3.1 Договору, відпуск нафтопродуктів за талонами, відомостями здійснюється на умовах 100% попередньої оплати, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця згідно оформленого рахунку. Перерахування грошових коштів покупцем повинно бути здійснено протягом 1 (одного) банківського дня з моменту отримання рахунку.

Згідно з п.п. 6.1 та 6.2 договору, асортимент, ціна , кількість та загальна вартість нафтопродуктів визначається у рахунку та накладних на відпуск; рахунки, згідно яких здійснюється оплата за цим договором, вважаються невідємними частинами цього договору; загальна вартість нафтопродуктів, що відпускається згідно умов договору визначається виходячи з цін на нафтопродукти, асортименту та загальної кількості нафтопродуктів, отриманих Покупцем за всіма рахунками та накладними протягом терміну дії договору.

Договір набув чинності з моменту його укладення і діяв до 31.12.2016 р. Якщо за 20 календарних днів до закінчення строку дії договору жодна з сторін у письмовій формі не повідомила іншу стороною про припинення дії договору, він вважається пролонгованим на той же термін та на тих же умовах.

Згідно з видатковими накладними №305 від 31.08.2016 року, №474 від 30.09.2016 року, №690 від 31.10.2016 року (а.с. 30-31) та актом фактичної вибірки нафтопродуктів відповідача за період з 01.07.2016 року по 05.09.2017 року за договором № 103В від 01.07.2016 року (а.с. 32), позивачем було поставлено, а покупцем отримано нафтопродуктів на загальну суму 33 453 грн. 76 коп.

Відповідачем за отримані нафтопродукти розрахунки проведені частково: 28.08.2016 р. на суму 3243,94 грн., 29.12.2016 р. на суму 10000 грн., 13.02.2017 р. на суму 2000 грн. та 28.04.2017 р. на суму 1500 грн. і на дату подання позову заборгованість перед позивачем становить 16709 грн.82 коп. На підтвердження даного факту позивачем додано до матеріалів справи реєстр платіжних документів від відповідача за період з 01.07.2016 року по 05.09.2017 року та акти звірки взаєморозрахунків підписаних стороною позивача станом на 12.04.2017 (а.с. 21), станом на 30.06.2017 (а.с. 24) та станом на 05.09.2017 (а.с. 34).

За розрахунком позивача, підтвердженим поданими доказами, загальна заборгованість відповідача за Договором становить: (33 453,76 3243,94 10000 2000 1500) 16709 грн. 82 коп. Відповідачем наявність і розмір спірної заборгованості належними і допустимими доказами не спростовані, вимога позивача про їх стягнення, а також 3% річних і інфляційних втрат за період прострочення цього грошового зобовязання є предметом спору у справі, що розглядається.

Отже, спірні правовідносини сторін виникли із договору купівлі-продажу нафтопродуктів №103В від 01.07.2016 року. Договір є укладеним, частково виконаний сторонами, вимоги позивача ґрунтуються на правах і обовязках сторін цього Договору.

Загальні положення про купівлю-продаж визначені параграфом 1 глави 54, особливості поставки - параграфом 3 глави 54 ЦК України, параграфом 1 глави 30 ГК України, загальні положення про правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобовязання і договір розділами І і ІІ книги 5 ЦК України, главами 19, 20 ГК України.

За змістом з ст.ст. 11, 15, 16 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки; підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини; кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Частина 1 ст. 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з нормами ст.ст. 691, 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу. Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610,ч. 1 ст. 611, ч. 1 ст. 612 ЦК України: порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання; у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом; боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Наявність і розмір невиконаного спірного грошового зобов'язання в загальному розмірі 16709 грн. 82 коп. позивачем обґрунтовано та підтверджено наданими документами, відповідачем допустимими доказами не спростовано, тому ця заборгованість підлягає стягненню в судовому порядку.

Крім того, у звязку з простроченням відповідачем строків оплати товару, позивач також заявив вимогу про стягнення з відповідача 217 грн. 22 коп. інфляційних втрат, 94 грн. 76 коп. 3% річних за період прострочення основного боргу з 29.04.2017 по 06.07.2017 в порядку ст. 625 ЦК України.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вимога позивача про стягнення інфляційних втрат та 3% річних відповідає приписам ч. 2 ст. 625 ЦК України, їх розрахунок судом перевірений, визнаний вірним, тому вказані вимоги підлягають задоволенню також у заявленій сумі.

Відповідно до ст.ст. 33, 34, 43 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, обставини справи повинні підтверджуватись лише належними і допустимими доказами, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судом, відповідно до ст. 22 ГПК України, було запропоновано сторонам подати докази в обґрунтування позову і заперечень проти нього, брати участь в засіданнях суду, вони своїми правами скористались на свій розсуд, відповідач безпідставно явку своїх представників в засідання суду не забезпечив, причини неявки не повідомив, про відкладення розгляду справи, продовження строку вирішення спору клопотань не заявляв, витребувані судом документи не подав, внаслідок чого судом прийнято рішення на підставі лише матеріалів, наявних у справі.

З урахуванням викладеного, відповідно до умов Договору, обставин справи та вимог законодавства суд вважає, що відповідач не виконав договірні зобов'язання по сплаті у належні строки та розмірі за договором купівлі-продажу нафтопродуктів від 01.07.2016 року, тому позовні вимоги про стягнення 16709 грн. 82 коп. основної заборгованості, 217 грн. 22 коп. інфляційних втрат, 94 грн. 76 коп. 3% річних є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати - сплачений судовий збір у розмірі 1600 грн.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з дочірнього підприємства "Черкаський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", , місцезнаходження: 18006, м. Черкаси, бульвар Шевченка, буд. 389 на користь приватного підприємства «Таурус-ЛТД», , місцезнаходження: 18000, м. Черкаси, вул. Симиренківська, 148 - 16709 грн. 82 коп. основного боргу, 217 грн. 22 коп. інфляційних втрат, 94 грн. 76 коп. 3% річних, 1600 грн. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня підписання.

Повний текст рішення підписано 29.09.2017 року.

Суддя В.М. Грачов