ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 року Справа № 913/225/17

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіСибіги О.М.,
суддівДанилової М.В., Поляк О.І.
розглянувши матеріали касаційної скаргиДержавного підприємства "Енергоринок", м. Київ
на ухвалуДонецького апеляційного господарського суду від 07.06.2017 року
у справі господарського суду Луганської області
за позовомДержавного підприємства "Енергоринок", м. Київ
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об'єднання", м. Сєвєродонецьк, Луганська обл.
простягнення суми

за участю представників

позивача: Андишула А.М.,

відповідача: не з'явився

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Луганської області від 25.04.2017 року позовні вимоги державного підприємства "Енергоринок" (далі за текстом - ДП "Енергоринок") задоволено частково: присуджено до стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об'єднання" (далі за текстом - ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання") на користь ДП "Енергоринок" основний борг в розмірі 1 395 472 000, 84 грн., інфляційні нарахування у розмірі 94 043 106, 16 грн., 3 % річних у розмірі 22 138 197, 19 грн. та судовий збір

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" звернулось до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення господарського суду Луганської області від 25.04.2017 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Зазначену апеляційну скаргу прийнято до провадження судом апеляційної інстанції та призначено справу до розгляду.

01.06.2017 року ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" звернулось до суду апеляційної інстанції з клопотанням про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва у справі № 826/9343/16, в якій оскаржується бездіяльність Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, яка призвела до виникнення заборгованості у ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" по Договору купівлі-продажу різниці перетоків електричної енергії № 11572/01 від 31.08.2015 року, що є предметом розгляду у даній господарській справі та відповідно до ст. 614 Цивільного кодексу України виключає відповідальність боржника за порушення грошових зобов'язань за вказаним Договором, а, отже, під час розгляду адміністративної справи будуть встановлені обставини, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору у даній справі.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 07.06.2017 року зупинено провадження у справі № 913/225/17 за позовом ДП "Енергоринок" до ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" про стягнення 1 511 819 586, 66 грн. до закінчення розгляду пов'язаної з нею адміністративної справи № 826/9343/16 та набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.

Ухвалу суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що вирішення даної господарської справи є неможливим до остаточного вирішення Окружним адміністративним судом міста Києва справи № 826/9343/16, оскільки під час розгляду адміністративної справи будуть встановлені обставини, що впливають на подання і оцінку доказів у цій справі та факти, які мають преюдиціальне значення у даній справі, що можуть бути встановлені лише в порядку адміністративного судочинства.

Не погоджуючись з ухвалою суду апеляційної інстанції, ДП "Енергоринок" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 07.06.2017 року і передати справу на розгляд до суду апеляційної інстанції.

ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" відзиву на касаційну скаргу подано не було.

В судовому засіданні представник позивача просив касаційну скаргу задовольнити, ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 07.06.2017 року про зупинення провадження у справі - скасувати і передати справу на розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідача згідно з приписами ст. 1114 ГПК України належним чином повідомлено про день, час і місце розгляду касаційної скарги, однак він не скористався передбаченим законом процесуальним правом на участь у розгляді справи касаційною інстанцією.

Заслухавши пояснення представника позивача, приймаючи до уваги межі перегляду справи в суді касаційної інстанції, перевіривши повноту встановлення господарськими судами обставин справи та правильність застосування судами норм процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Предметом позову у даній справі є стягнення з ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" заборгованості в розмірі 1 395 472 000, 84 грн., інфляційних нарахувань у розмірі 94 043 106, 16 грн. та 3 % річних у розмірі 22 304 479, 66 грн. за Договором купівлі-продажу різниці перетоків електричної енергії № 11572/01 від 31.08.2015 року (далі за текстом - Договір № 11572/01 від 31.08.2015 року) за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року.

Зупиняючи провадження у справі, апеляційний господарський суд виходив з того, що Договір № 11572/01 від 31.08.2015 року, на підставі якого заявлено позовні вимоги у даній справі, укладено сторонами на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 07.05.2015 року № 263 "Про особливості регулювання відносин у сфері електроенергетики на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження".

Згідно з п. 11.5 зазначеної постанови Кабінету Міністрів України державне підприємство "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі за текстом - ДП НЕК "Укренерго") здійснює на підставі звернення оптового постачальника заходи щодо часткового або повного припинення різниці перетоків електричної енергії у точках її обліку в порядку, визначеному Міністерством енергетики та вугільної промисловості.

Порядком здійснення заходів щодо часткового або повного припинення різниці перетоків електричної енергії у точках її обліку, затвердженого Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 10.07.2015 № 440, передбачено обов'язкове припинення різниці перетоків електроенергії у випадку неможливості їх оплати відповідачем.

В п. 3 Порядку визначено, що часткове або повне припинення різниці перетоків електричної енергії енергопостачальнику, що провадить діяльність на неконтрольованій території, застосовується таким чином:

- оптовий постачальник (ДП "Енергоринок") надсилає звернення ДП НЕК "Укренерго" щодо часткового або повного припинення різниці перетоків електроенергії енергопостачальнику, що провадить діяльність на неконтрольованій території, із зазначенням дати припинення та величини різниці перетоків, до якої необхідно обмежити енергопостачання енергопостачальнику, що провадить діяльність на неконтрольованій території. До звернення додаються копії погодження центрального органу виконавчої влади, що формує та забезпечує реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі, та попередження про часткове або повне припинення різниці перетоків електричної енергії енергопостачальнику, що провадить діяльність на неконтрольованій території;

- ДП НЕК "Укренерго" на підставі звернення оптового постачальника (ДП "Енергоринок") здійснює часткове або повне припинення різниці перетоків електричної енергії енергопостачальнику, що провадить діяльність на неконтрольованій території, шляхом: відключень від магістральних і міждержавних електричних мереж відокремленого підрозділу ДП НЕК "Укренерго" Донбаської електроенергетичної системи на контрольованій території.

Так, виникнення значної заборгованості у ТОВ "ДТЕК "Свердловантрацит" та ПАТ "Алчевський металургійний комбінат" перед ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" стало підставою для звернення останнього з листами до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, ДП НЕК "Укренерго" та ДП "Енергоринок" щодо припинення різниці перетоків електроенергії на неконтрольовану територію Луганської області.

Проте, зазначені звернення щодо погодження припинення різниці перетоків електроенергії було залишено без реагування, у зв'язку з чим ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії (адміністративна справа № 826/9343/16), який мотивовано тим, що саме бездіяльність Міністерства енергетики та вугільної промисловості України стала підставою виникнення у ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" заявлених до стягнення пені та штрафу по Договору № 11572/01 від 31.08.2015 року, що є предметом розгляду у даній справі.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що за результатами розгляду адміністративної справи № 826/9343/16 можуть бути встановлені обставини щодо відсутності вини ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" у порушенні договірних зобов'язань, які виключають відповідальність за порушення грошових зобов'язань за цим Договором, що впливає на подання і оцінку доказів у даній справі, тобто, будуть встановлені факти, які мають преюдиціальне значення у даній справі та можуть бути достеменно встановлені лише в порядку адміністративного судочинства, у зв'язку з чим провадження у даній справі зупинено на підставі ч. 1 ст. 79 ГПК України до набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва у справі № 826/9343/16.

Проте, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає такі висновки суду апеляційної інстанції передчасними з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

При цьому, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід у кожному конкретному випадку з'ясувати, як пов'язана справа, що розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи. Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Виходячи зі змісту вказаної норми процесуального закону необхідною передумовою для застосування такого виду зупинення провадження у справі мають бути обставини, що перешкоджають її розгляду по суті заявлених позовних вимог.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду пов'язаної з нею іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів, тощо, які не можуть бути з'ясовані та встановлені у даному процесі, проте, які мають значення для конкретної справи, провадження у якій зупинено.

Таким чином, зупинення провадження у справі процесуальний закон пов'язує із неможливістю розгляду справи, що розглядається, до вирішення іншої справи.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що підставою для зупинення провадження у даній справі стала неможливість суду самостійно вирішити питання щодо наявності чи відсутності вини ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" у порушенні грошових зобов'язань по Договору № 11572/01 від 31.08.2015 року.

В той же час, предметом позову у даній справі є стягнення заборгованості за поставлену електричну енергію, інфляційних нарахувань та 3 % річних.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата 3 % річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), як і інфляційних нарахувань, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Тобто, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

Таким чином, у разі порушення грошового зобов'язання наявність чи відсутність вини не звільняє боржника від встановленого законом обов'язку відшкодувати матеріальні втрати кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та сплати компенсації за користування утримуваними ним грошовими коштами, а, отже, встановлення цих обставин у справі іншої юрисдикції не матиме правових наслідків для вирішення даної справи по суті.

З урахуванням викладеного, оскарження бездіяльності Міністерства енергетики та вугільної промисловості України не є перешкодою для розгляду господарської справи, оскільки обставини щодо наявності чи відсутності вини, яка на думку ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" виключає відповідальність за порушення грошового зобов'язання, є підставою для звільнення боржника від відповідальності, а не від виконання зобов'язання і такі обставини можуть бути самостійно встановлені господарським судом під час розгляду даної справи по суті, а відтак, саме по собі посилання на пов'язаність предмету спору у даній справі з предметом спору в адміністративній справі не може бути підставою для застосування ч. 1 ст. 79 ГПК України.

Отже, за змістом ч. 1 ст. 79 ГПК України необхідною умовою для зупинення провадження у справі є неможливість її розгляду до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, однак, у даному випадку така умова відсутня, оскільки розгляд адміністративної справи не є перешкодою для встановлення відповідно до приписів процесуального закону суттєвих обставин у даній справі при розгляді її апеляційним господарським судом, а тому колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку про відсутність правових підстав для зупинення провадження у даній справі до набрання судовим рішенням у адміністративній справі № 826/9343/16 законної сили.

При цьому, суд касаційної інстанції зауважує, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку справи, в якій вона є стороною. Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що при винесенні оскаржуваної ухвали у справі апеляційним господарськими судом не було в повному обсязі досліджено всіх обставин справи, що призвело до порушення судом норм процесуального права і, зокрема, ч. 1 ст. 79 ГПК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 11110 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 11113 ГПК України касаційні скарги на ухвали місцевого або апеляційного господарських судів розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення місцевого господарського суду, постанови апеляційного господарського суду.

В п. 3 ч. 1 ст. 1119 ГПК України передбачено, що скасувати рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції і передати справу на новий розгляд, якщо суд припустився порушень норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, допущені тільки цим судом.

За таких обставин, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що ухвала Донецького апеляційного господарського суду від 07.06.2017 року підлягає скасуванню як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права, а справа - направленню до Донецького апеляційного господарського суду для розгляду по суті.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу задовольнити.

2. Ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 07.06.2017 року у справі № 913/225/17 - скасувати.

3. Справу № 913/225/17 передати на розгляд до Донецького апеляційного господарського суду.

Головуючий суддяО.М. Сибіга

СуддіМ.В. Данилова

О.І. Поляк