Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "26" вересня 2017 р. Справа № 906/541/17

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Шніт А.В.

секретар судового засідання Антонюк Н.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність №1413 від 12.12.2016

від відповідача: ОСОБА_2 - дов. №02-19/1845 від 25.09.2017

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Житомирської філії ПАТ "Укртелеком"

до Управління праці та соціального захисту населення Андрушівської районної державної адміністрації Житомирської області

про стягнення 109365,30грн

Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача 94183,54грн компенсації за надані телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ст.ст.48, 89, 102 Бюджетного кодексу України, Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002.

20.09.2017 до суду від позивача надійшла заява №444 від 19.09.2017 про збільшення розміру позовних вимог, згідно якої останній просив стягнути з відповідача 109365,30грн компенсації за надані телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати (а.с. 97-98).

Відповідно до ч.4 ст.22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог або зменшити розмір позовних вимог.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення (п.3.10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду від 26.12.2011 №18).

З урахуванням викладеного, вивчивши зміст вказаної вище заяви позивача, суд оцінив подану заяву як заяву про збільшення розміру позовних вимог, оскільки порівняно з попередньо заявленими до розгляду вимогами сума основного боргу за заявою збільшується.

Отже, суд приймає заяву позивача №444 від 19.09.2017 до розгляду по суті, оскільки її подано з дотриманням вимог Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, спір у даній справі вирішується в межах прийнятої заяви №444 від 19.09.2017, тобто про стягнення з відповідача на користь позивача 109365,30грн компенсації за надані телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги, з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні надав письмове пояснення у справі №04-79/1837 від 22.09.2017, в якому зазначено, що відповідними рішеннями від 22.08.2017 та від 22.09.2017 Червоненської селищної ради виділено кошти на погашення заборгованості з компенсації за надані телекомунікаційні послуги споживачам, тому у відповідача є можливість погасити заявлену до стягнення суму боргу.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до приписів чинного законодавства України Публічне акціонерне товариство "Укртелеком", відокремленим підрозділом якого є Житомирська філії ПАТ "Укртелеком" (позивач) надає телекомунікаційні послуги споживачам.

Згідно ч.3 ст.63 Закону України "Про телекомунікації" телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Пунктом 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №295 від 11.04.2012, визначено, що установлені законами пільги з оплати послуг надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня пред'явлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

Відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу", Закону України "Про жертви нацистських переслідувань", Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Закону України "Про статус ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний статус" та Закону України "Про охорону дитинства" для певних категорій споживачів встановлені пільги з оплати за послуги зв'язку.

Отже, між сторонами виникли правовідносини щодо надання послуг зв'язку окремим категоріям споживачів на пільговій основі.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права і обов'язки.

Згідно приписів ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У період з січня 2016 року по грудень 2016 року позивачем понесено витрати на надання пільг на послуги зв'язку означеній категорії пільговиків на загальну суму 109365,30грн, на підтвердження чого позивачем подано помісячні розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг (а.с. 11-34) та підписані повноважними представниками та скріплені печатками сторін акти звіряння розрахунків за надані послуги пільговій категорії населення за кожен місяць за період січень-грудень 2016 року (а.с. 130-141).

Таким чином, станом на момент звернення позивача до суду розмір компенсації витрат за надані послуги зв'язку пільговим категоріям споживачів за січень-грудень 2016 року становить 109365,30грн.

За приписами ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, передбачених ст.11 Цивільного кодексу України, зокрема, безпосередньо з актів цивільного законодавства, актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні положення містяться і у ч.1 ст.193 Господарського кодексу України.

Разом з тим, всупереч вимог законодавства відповідачем зобов'язання виконувались неналежним чином та не було погашено заборгованість перед позивачем у сумі 109365,30грн.

Згідно ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.6 ст.48 Бюджетного кодексу України бюджетні зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Відповідно до ст.102 Бюджетного кодексу України видатки місцевих бюджетів, передбачені у підпункті "б" пункту 4 частини першої статті 89 цього Кодексу (державні програми соціального захисту), проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256 затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, згідно п.2 якого фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення та у районних бюджетах на зазначені цілі.

Пунктом 3 вказаного Порядку визначено, що головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Крім того, варто зазначити, що абз.2 п.12 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету передбачено, що погашення кредиторської заборгованості за зазначеними державними програмами соціального захисту населення, яка утворилася станом на початок року, провадиться першочергово.

Частиною першою статті 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено існування боргу по компенсації витрат за надання послуг зв`язку на пільговій основі в розмірі 109365,30грн.

Як визначає ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

За змістом статті 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідач позов щодо предмету та підстав не оспорив, доказів сплати заборгованості в розмірі 109365,30грн суду не надав, суму боргу визнав, що, зокрема, вбачається з письмового пояснення №04-79/1837 від 22.09.2017 (а.с. 122-123).

При цьому, позивач довів суду обґрунтованість заявлених позовних вимог належними та допустимими доказами.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення 109365,30грн заборгованості за надані послуги обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи, та підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору у відповідності до ст.49 ГПК України покладаються на відповідача.

Крім того, слід зазначити, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду, зокрема, в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Ціна позову, з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, становить 109365,30грн.

Таким чином, виходячи із зазначеної ціни позову, розмір судового збору становить 1640,48грн (109365,30грн х 1,5%).

Разом з тим, як вбачається з платіжних доручень №2109 від 19.06.2017 (на суму 1600,00грн) (а.с. 9) та №130 від 15.09.2017 (на суму 142,12грн) (а.с. 113), позивачем при зверненні до господарського суду з позовом та заявою про збільшення розміру позовних вимог сплачено судовий збір у розмірі 1742,12грн (1600,00грн + 142,12грн).

З огляду на викладене, господарський суд повертає позивачу судовий збір з Державного бюджету України в сумі 101,64грн (1742,12грн - 1640,48грн) ухвалою суду.

Керуючись ст.ст.49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Андрушівської районної державної адміністрації (13400, Житомирська область, м. Андрушівка, вул. Зозулінського, 5; ідентифікаційний код 03192784) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (01601, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, 18, ідентифікаційний код 21560766) в особі Житомирської філії ПАТ "Укртелеком" (10014, м. Житомир, вул. Київська, 20, ідентифікаційний код 01184114):

- 109365,30грн - заборгованості за надані послуги;

- 1640,48грн - витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору.

3. Повернути ухвалою суду Житомирській філії ПАТ "Укртелеком" (10014, м. Житомир, вул. Київська, 20, ідентифікаційний код 01184114) з Державного бюджету України 101,64грн судового збору, сплаченого платіжним дорученням №130 від 15.09.2017, у зв'язку внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 02.10.17

Суддя Шніт А.В.

Віддрукувати:

1 - у справу

2 - позивачу за адресою: 10014, м. Житомир, вул. Київська, 20 (рек. з пов.)

3 - відповідачу (рек.з пов.)