РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 року Справа № 918/919/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Крейбух О.Г. , суддя Демянчук Ю.Г.

при секретарі судового засідання Новоселецький І.А.

за участю представників сторін:

позивача: представник ОСОБА_1;

відповідача: представник ОСОБА_2;

третьої особи: представник ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу позивача - ОСОБА_4 акціонерного товариства "Укртрансгаз" від 07.07.2017р. на рішення господарського суду Рівненської області від 10.05.17р. у справі № 918/919/16 (суддя Марач В.В.)

за позовом ОСОБА_4 акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до відповідача ОСОБА_4 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз"

третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про стягнення заборгованості в сумі 78 867 564 грн. 72 коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Рівненської області від 10.05.2017р. у справі № 918/919/16 за позовом ОСОБА_4 акціонерного товариства "Укртрансгаз" до ОСОБА_4 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про стягнення заборгованості в сумі 78 867 564,72грн.; припинено провадження у справі в частині стягнення з ОСОБА_4 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" 70 635 944,61грн. за послуги з балансування обсягів природного газу; в решті позову відмовлено у задоволенні.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що відповідач повністю сплатив наявну перед позивачем заборгованість в розмірі 70 635 944,61грн. вже після порушення провадження у даній справі (платіжні доручення) №№84-90 від 12.12.2016р., відповідно у цій частині судом припинено провадження у справі на підставі пункту 1-1 частини 1 статті 80 ГПК України. У зв'язку із укладенням спільних протокольних рішень 05.12.2016р., підписання яких свідчить, що сторони договору транспортування природного газу № від 17.12.2015р. змінили порядок і строк проведення остаточного розрахунку згідно вказаного договору, на виконання умов якого, відповідач повністю розрахувався за послуги з балансування обсягів природного газу; відповідно, у даному випадку, відповідач не прострочив виконання грошового зобов'язання, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача заявлених 4 398 307,47грн пені, 2 592 340,02грн. 7% штрафу від суми простроченої заборгованості, 869 889,35грн. інфляційних втрат та 371 083,27 грн. 3 % річних.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач - Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулося до суду з апеляційною скаргою від 07.07.2017р., в якій просить змінити рішення господарського суду Рівненської області від 10.05.2017р. у справі №918/919/16 в частині відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ "Укртрансгаз" щодо стягнення з ПАТ "Рівнегаз" 4 398 307,47грн., 869 889,35грн. інфляційних збитків та 371 083,27грн. 3% річних.; в іншій частині оскаржуване рішення залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення в частині незадоволених позовних вимог є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Суд приймаючи оскаржуване рішення не надав належної оцінки пункту 11.2 договору транспортування природного газу № від 17.12.2015р., згідно якого усі зміни та доповнення до договору оформлюються письмово, підписуються уповноваженими особами та скріплюються печатками обох сторін, що призвело до порушення норм матеріального права. Враховуючи норми цивільного та господарського законодавства щодо виконання сторонами господарського зобов'язання, апелянт зазначає, що не застосувавши положення частин 1, 3 статті 509, статей 526, 629, 530, 549, 611, 612, 629, 651 ЦК України, статтей193, 230 ГК України, суд першої інстанції порушив вказані норми матеріального права, прийшовши до хибних висновків про те, що держава, приймаючи відповідні нормативно-правові акти, зокрема, постанову КМУ №20 від 11.01.2005р. "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" змінює цим самим характер регулювання правовідносин сторін, що склались між ними на підставі укладеного договору та незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли по договору, грошові зобов'язання в частині, яку держава буде компенсувати за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема, адміністративного (бюджетного) застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачили сторони у договорі відповідні умови, чи навпаки. Скаржник також зазначає про порушення та неправильне застосування судом норм постанови КМУ №20 від 11.01.2005р., Наказу Міністерства фінансів України "Про затвердження Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію" №493/688 від 03.08.2015р., Кодексу газотранспортної системи та умов договору. Висновки суду першої інстанції про те, що грошові зобов'язання між сторонами регулюються нормами спеціального законодавства, а саме Порядком, та відповідно розрахунки за договором здійснюються на підставі спільних протокольних рішень є такими, що не відповідають дійсності та спростовуються положеннями чинного законодавства та умовами договору. Апелянт стверджує, що вимога щодо сплати грошових коштів за надані послуги балансування обсягів природного газу є регресною за своїм змістом, оскільки позивач як оператор газотранспортної системи самостійно врегульовує небаланс в системі, що виник внаслідок дій замовників послуг транспортування газу, в тому числі відповідача, що відповідно, підтверджує правомірність та обґрунтованість заявлених позивачем вимог, право на пред'явлення яких надано позивачу умовами договору транспортування газу від 17.12.2015р. та положеннями Кодексу газотранспортної системи. Проте, при винесенні оскаржуваного рішення, суд не взяв до уваги обґрунтовані позовні вимоги та доводи позивача, що призвело до прийняття незаконного рішення та порушення і неправильного застосуванням норм матеріального права, а саме положень Кодексу газотранспортної системи та умов договору транспортування природного газу № від 17.12.2015. Разом з тим, підпис уповноваженої особи позивача на спільних протокольних рішеннях свідчить не про зміну порядку розрахунків по спірному договору, а про погодження на отримання коштів від відповідача, які будуть перераховані з Державного бюджету України відповідно до постанови КМУ 11.01.2005р. №20. Позивач зазначав, що сторони договору не вносили змін до його умов в частині виконання відповідачем грошових зобов'язань з оплати послуг з балансування обсягів природного газу, а також не визначали, що відповідач здійснює розрахунки за цим договором виключно шляхом оформлення спільних протокольних рішень відповідно до постанови КМУ 11.01.2005р. №20. Судом першої інстанції також неправильно застосовано норми ЗУ "Про житлово-комунальні послуги". Крім того, судом при вирішенні даного спору та встановлення обставин справи порушено норми процесуального права, а саме статті 42, 47, 33, 34, 43, 84 ГПК України.

Відповідач - Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" у відзиві на апеляційну скаргу просить оскаржуване рішення суду першої інстанції від 10.05.2017р. у даній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу ПАТ "Укртрансгаз" - без задоволення, з підстав викладених у відзиві.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" правом подачі відзиву на апеляційну скаргу не скористалися. У судовому засіданні представник підтримав доводи апеляційної скарги, просить їх врахувати та апеляційну скаргу апелянта задоволити.

Відповідно до частин 1, 2 статті 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Рівненський апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи у судовому засіданні, розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що рішення господарського суду Рівненської області від 10.05.2017р у даній справі слід залишити без змін, а апеляційну скаргу скаржника - без задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 грудня 2015 року між ОСОБА_4 акціонерним товариством "Укртрансгаз" (оператор) та ОСОБА_4 акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" (замовник) укладено договір № транспортування природного газу, згідно пункту 2.1 якого, оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому Договорі, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг (а.с. 12-22, т.І).

Пунктом 2.2. договору визначено, що послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі газотранспортної системи, затвердженому постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 №2493, з урахуванням особливостей, передбачених цим Договором.

Відповідно до пунктів 9.1., 9.4. договору, у разі виникнення у Замовника негативного місячного небалансу та не врегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, Замовник зобов'язаний сплатити Оператору за послуги балансування. Негативний місячний небаланс відповідача визначається відповідно до Кодексу. Оператор до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає Замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник зобов'язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п'яти банківських днів.

Послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого замовником відповідно до Кодексу та розділу IX цього Договору (пункт 11.4. договору).

Згідно пунктів 13.1, 13.5 договору, у випадку невиконання або неналежного виконання своїх зобовязань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та цим договором. У разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим договором, замовника сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Даний договір набирає чинності з дня його укладення на строк до 31 грудня 2016 року, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01 грудня 2015 року. Цей договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (пункт 17.1 договору).

Договір підписаний повноважними представниками сторін та скріплений їх печатками.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору та Кодексу, ПАТ "Укртрансгаз" встановлено наявність у ПАТ по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" негативного місячного небалансу в лютому, березні, травні, червні, липні, серпні та вересні 2016 року в обсязі 9 372,352 тис. куб. м.

Відповідно, у звязку з не врегулюванням ПАТ по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" негативного місячного небалансу в лютому, березні, травні та червні 2016 року в обсязі 9 372,352 тис. куб.м. у строк та в порядку, визначеними умовами Договору та Кодексом, ПАТ "Укртрансгаз", відповідно до вимог пунктів 9.1-9.5, 11.4 договору, Кодексу, надав ПАТ по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" послуги балансування, про що були складені та направлені останньому односторонні акти про надання послуг балансування обсягів природного газу та рахунки:

- за лютий 2016 року, обсяг негативного місячного небалансу становить 3198,555 тис. куб. м. - №02-16--БАЛАНС від 29.02.2016 року та № 02-16- -БАЛАНС/КОР від 31.03.2016 року на загальну вартість таких послуг у розмірі 23 946 941,58 грн. з рахунками № 02-16--БАЛАНС від 29.02.2016 року та № 02-16- -БАЛАНС/КОР від 31.03.2016 року;

- за березень 2016 року, обсяг негативного місячного небалансу становить 1029,876 тис. куб.м. - № 03-16--БАЛАНС від 31.03.2016року на загальну вартість таких послуг у розмірі 7 799 456,93 грн. з рахунком № 03-16--БАЛАНС від 31.03.2016 року;

- за травень 2016 року, обсяг негативного місячного небалансу становить 788,450 тис. куб.м. - № 05-16--БАЛАНС від 31.05.2016 року на загальну вартість таких послуг у розмірі 5 287 030,32 грн. з рахунком № 05-16--БАЛАНС від 31.05.2016 року;

- за червень 2016 року, обсяг негативного місячного небалансу становить 159,605 тис. куб.м. - № 06-16--БАЛАНС від 30.06.2016 року на загальну вартість таких послуг у розмірі 1 084 037,16 грн. з рахунком № 06-16--БАЛАНС від 30.06.2016 року;

- за липень 2016 року, обсяг негативного місячного небалансу становить 662,515 тис. куб.м. - № 07-16--БАЛАНС від 31.07.2016 року на загальну вартість таких послуг у розмірі 4 455 280,87 грн. з рахунком № 07-16--БАЛАНС від 31.07.2016 року;

- за серпень 2016 року, обсяг негативного місячного небалансу становить 750,412 тис. куб.м. - № 08-16--БАЛАНС від 31.08.2016 року на загальну вартість таких послуг у розмірі 5 481 309,41 грн. з рахунком № 08-16--БАЛАНС від 31.08.2016 року;

- за вересень 2016 року, обсяг негативного місячного небалансу становить 2 782,940 тис. куб.м. - № 09-16--БАЛАНС від 30.09.2016 року на загальну вартість таких послуг у розмірі 22 581 888,34грн. з рахунком № 09-16--БАЛАНС від 30.09.2016 року.

Вартість послуг з балансування обсягів природного газу вираховувалась у відповідності до положень пункту 9.2 договору.

У відповідності до умов договору ПАТ по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" зобовязаний був здійснити оплату послуг балансування на загальну суму 38 117 465,99грн. у належний для цього строк.

Матеріалами справи встановлено, що ПАТ по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" неодноразово порушував умови договору на норм чинного законодавства в частині своєчасної оплати наданих послуг балансування природного газу.

У звязку з чим, Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" у серпні 2016 року звернулося до господарського суду Рівненської області з позов про стягнення з ОСОБА_4 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" про стягнення заборгованості в сумі 78 867 564,72грн. (з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог), з яких: 70 635 944,61грн. заборгованість за надані послуги, 4 398 307,47грн. пені, 2 592 340,02грн. 7% штрафу від суми простроченої заборгованості згідно пунктів 13.1, 13.5 договору, частини 2 статті 231 ГК України; 869 889,35грн. інфляційних втрат та 371 083,27грн. 3% річних на підставі статті 625 ЦК України.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 25.08.2016р. порушено провадження у справі №918/919/16 та прийнято вказану позовну заяву до розгляду.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 01.11.2016р. до участі у справі залучено Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Матеріалами справи встановлено, що на підставі постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" від 11.01.2005 року №20, між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Рівненській області, Департаментом фінансів Рівненської облдержадміністрації, ПАТ "Укртрансгаз" та ПАТ по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" підписані Спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків відповідно до вимог вказаної постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року № 20 та проведені відповідні оплати, а саме:

- Спільне протокольне рішення №20/утг від 05.12.2016 року про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України на суму 2 448 176,49 грн. (проведено оплату згідно платіжного доручення № 89 від 12.12.2016 р.);

- Спільне протокольне рішення №27/утг від 05.12.2016 року про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України на суму 31 044 854,97 грн. (проведено оплату згідно платіжного доручення № 88 від 12.12.2016 р.)

- Спільне протокольне рішення №28/утг від 05.12.2016 року про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України на суму 3 091 050,37 грн. (проведено оплату згідно платіжного доручення № 90 від 12.12.2016 р.);

- Спільне протокольне рішення № 29/утг від 05.12.2016 року про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України на суму 3 589 038,62 грн. (проведено оплату згідно платіжного доручення № 87 від 12.12.2016 р.);

- Спільне протокольне рішення №30/утг від 05.12.2016 року про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України на суму 31 833 677,43 грн. (проведено оплату згідно платіжного доручення № 86 від 12.12.2016 р.);

- Спільне протокольне рішення №31/утг від 05.12.2016 року про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України на суму 3 412 412,94 грн. (проведено оплату згідно платіжного доручення № 85 від 12.12.2016 р.);

- Спільне протокольне рішення №32/утг від 05.12.2016 року про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України на суму 3 355 682,78 грн. (проведено оплату згідно платіжного доручення № 84 від 12.12.2016 р.).

Так, за умовами вищевказаних Спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків передбачалося надання державою коштів на погашення заборгованості, а також змінювалися строки виконання боржником грошових зобов'язань перед кредитором, які виникли на підставі договору № транспортування природного газу від 17.12.2015р.

Пунктом 3 Спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків визначено, що сторони зобов'язалися перерахувати кошти наступній стороні не пізніше наступного дня після зарахування коштів на їх рахунок; забезпечити проведення розрахунків відповідно до Спільного протокольного рішення та з урахуванням укладених договорів на рахунково-касове обслуговування, якими може передбачатися, що у разі несвоєчасного надання учасниками розрахунків платіжних документів органи Державної казначейської служби України своїм платіжним дорученням можуть самостійно перераховувати кошти за схемою, передбаченою Спільним протокольним рішенням.

Отже, сторони, в тому числі, ПАТ "Укртрансгаз" (сторона остання по Спільних протокольних рішеннях), підписавши дані протокольні рішення, узгодили порядок проведення розрахунків, змінивши строки виконання боржником грошових зобов'язань перед кредитором, які виникли на підставі договору №512000713 транспортування природного газу від 17.12.2015р.

Таким чином, під час судового розгляду даної справи, відповідачем 12.12.2016р. повністю було сплачено заборгованість у розмірі 70 635 944,61грн., що підтверджується зазначеним спільними протокольними рішеннями від 05.12.2016р. та платіжними дорученнями №№ 84-90 від 12.12.2016р.

Відповідно до пункту 1-1 частини 1 статті 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі (абзаци 1, 3 пункту 4.4 постанови пленуму ВГСУ від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Оскільки основний борг відповідача перед позивачем по договору транспортування природного газу № від 17.12.2015р. в сумі 70 635 944,61грн. на момент прийняття рішення у даній справі відсутній і був сплачений після порушення провадження у справі, місцевий господарський суд правомірно дійшов до висновку про припинення провадження у справі в частині стягнення 70 635 944,61грн. за послуги з балансування обсягів природного газу, у зв'язку з відсутністю предмету спору в цій частині.

Як уже зазначалося, позивачем у зв'язку з несвоєчасною оплатою відповідачем наданих послуг з транспортування газу, на підставі на пунктів 13.1, 13.5 договору, частини 2 статті 231 ГК України, статті 625 ЦК України нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 4 398 307,47грн. пені, 2 592 340,02грн. 7% штрафу від суми простроченої заборгованості, 869 889,35 грн. інфляційних втрат та 371 083,27грн. 3 % річних.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що заявлений позов обґрунтований простроченням відповідачем строків оплати послуг з балансування обсягів природного газу, на підставі договору № транспортування природного газу від 17.12.2015р.

Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цивільними актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 174 Господарського кодексу України (далі ГК України) передбачено, що господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Правовідносини, що виникли між сторонами спору є відносинами, що виникли з договору про надання послуг.

Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 903 ЦК України).

Згідно статей 525, 526 ЦК України, статті 193 ГК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Відповідно до частини 1 статті 598 та статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом з тим, розрахунки відповідача з позивачем у даній справі за послуги з балансування обсягів природного газу, на підставі договору № транспортування природного газу від 17.12.2015р. були проведенні відповідачем на підставі спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків та теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005р., якою затверджено Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій.

Крім того, позивач та відповідач, укладаючи вказані спільні протокольні рішення також керувалися спеціальними нормативно-правовими актами: наказом Міністерства палива та енергетики України, НАК "Нафтогаз України", Державного казначейства України від 03.02.2009р. № 55/57/43, яким затверджено Порядок проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, та наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015р. №493/688, яким затверджено Порядок проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію.

Одним із засобів державного регулювання господарської діяльності є визначення механізму перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується НАК "Нафтогаз України" та ПАТ "Укртрансгаз". Наведене регулювання визначено постановою КМУ від 11.01.2005р. №20 "Про затвердженим Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій".

Аналіз наведеного Порядку від 11.01.2005р. №20 вказує на те, що держава взяла на себе бюджетне зобов'язання щодо відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов'язаних з газопостачанням населення, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме - витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.

Так, видатки місцевих бюджетів, передбачені у підпункті "б" пункту 4 частини 1 статті 89 Бюджетного кодексу України, проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному КМУ (частина 1 статті 102 Бюджетного кодексу України). Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету (затверджений постановою КМУ від 04.03.2002р. №256, (надалі Порядок №256) визначає механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло -, водопостачання і водовідведення, квартирної плати.

Фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського і обласного значення та у районних бюджетах на зазначені цілі. Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського АРК і обласного значення). Інформація про фактично нараховані за звітний період суми подається як в цілому, так і за розрахунками, не проведеними згідно з Порядком, затвердженим постановою КМУ від 11.01.2005p. №20 (пункти 2,5 Порядку №256).

Згідно пункту 8 Порядку №256 отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби для здійснення відповідних видатків. Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють у п'ятиденний строк розрахунки з постачальниками відповідних послуг і ведуть облік за видами пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу.

Суми субвенцій, не використані головним розпорядником коштів за призначенням протягом бюджетного року, перераховуються органами Державної казначейської служби до державного бюджету в останній робочий день бюджетного року (пункт 12 Порядку № 256).

Пунктом 7 Порядку визначено, що розрахунки проводяться за згодою учасників на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг) і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків.

З наведеного вбачається адміністративно-правове регулювання відносин щодо механізму фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг та житлових субсидій населенню, зокрема на оплату природного газу.

Згідно пункту 1 Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою КМУ №20 від 11.01.2005р., цей Порядок визначає механізм перерахування субвенції з Державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" та ПАТ "Укртрансгаз" (надалі - субвенція).

Запроваджуючи механізм взаємних розрахунків між підприємствами паливно-енергетичного комплексу (надалі - ПЕК), визначений Порядком, держава забезпечує відшкодування частини витрат підприємств ПЕК, пов'язаних з газопостачанням населення, яке використовує житлові субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг - а саме витрат на придбання природного газу у гарантованого постачальника, його транспортування магістральними та внутрішньопромисловими газопроводами, переміщення розподільними газопроводами.

Тобто, державою офіційно визнається неможливість підприємства ПЕК забезпечити вчасні розрахунки в цій частині (в залежності від рівня отриманих пільг та субсидій населенням на відповідній ліцензованій території діяльності).

Визнаючи неможливість розрахунків в цій частині підприємствами ПЕК, держава приймаючи відповідні нормативно-правові акти, змінює характер регулювання відповідних правовідносин, що склались між сторонам на підставі укладених між ними договорів.

Тобто, правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами в цій частині (у розмірі отриманих пільг та субсидій населенням на відповідній території діяльності відповідача) зазнають імперативного регулюючого впливу держави, якою приймаються законодавчі акти щодо: виділення відповідних субвенцій на фінансування пільг та субсидій; соціального захисту відповідних категорій громадян та їх гарантій.

А тому на виконання таких законодавчих актів державою в особі відповідних державних органів, приймаються підзаконні нормативні акти, як то Постанови КМУ від 11.01.2005р. №20, спільний наказ Міненерго та Мінфін України від 03.08.2015р. № 493/688.

Отже, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобовязання між сторонами договору в частині, яку держава буде компенсувати за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема, адміністративного (бюджетного) застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачали сторони у договорі відповідні умови, чи навпаки.

Відповідно, на виконання зазначених вище Порядків за участю як позивача так і відповідача укладались у кінці 2016 року спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України.

Підписання спільних протокольних рішень, є елементами процедурного оформлення розрахунків за рахунок коштів субвенцій з державного бюджету. Держава, шляхом запровадження спеціалізованих нормативних актів, виконання яких поклала на свої інститути влади, запровадила новий механізм взаєморозрахунків між сторонами даного спору, чим внесла в господарські правовідносини відповідача та позивача, елементи адміністративного та бюджетного права.

Покладення обовязків щодо оформлення та підписання відповідних документів, у даному випадку Спільних протокольних рішень на органи державної влади, позбавило відповідача можливості самостійно впливати в повній мірі на правовідносини за договором транспортування природного газу, в частинні виконання обовязку з оплати послуг балансування обсягів природного газу.

Таким чином, відповідач у даному випадку не маючи реального правового впливу на дані правовідносини не може відповідати за не виконання або неналежне виконання обовязків за вищевказаним договором транспортування природного газу № від 17.12.2015р.

Разом з тим, укладаючи спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету на надання пільг, субсидій і компенсацій населенню, позивач і відповідач керувалися спеціальними нормативно-правовими актами, якими передбачається процедура розрахунку і надання населенню не тільки теплової енергії, а й пільг, субсидій та компенсацій на оплату тепло-, водопостачання, зокрема Постановою КМУ №20 від 11.01.2005р., якою затверджено Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій і Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 25.11.2016р. №754/1032, яким затверджено зміни до Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію.

Відповідно до пунктів 1.1-1.3 Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженого наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015року 493/688 (із змінами і доповненнями, внесеними наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 25 листопада 2016 року №754/1032), цей Порядок визначає взаємовідносини між органами Державної казначейської служби України, департаментами фінансів обласних державних адміністрацій, Департаментом фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідні департаменти фінансів), Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", ДП "Енергоринок", ПАТ "УКРТРАНСГАЗ", ПАТ "Укргазвидобування", виробниками електроенергії і вугледобувними підприємствами та іншими учасниками розрахунків за природний газ, послуги з постачання, розподілу та транспортування природного газу, в тому числі послуги замовленої потужності, фізичного транспортування природного газу, балансування обсягів природного газу (далі - послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу), теплопостачання та електроенергію, що проводяться відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. №20 (далі - Порядок)."

Розрахунки, передбачені в пункті 1.1 цього розділу, проводяться за згодою сторін на підставі актів звіряння за нарахованими пільгами, субсидіями та компенсаціями населенню (далі - акти звіряння) або договорів, що визначають обсяг щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг) (далі - договори), і спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу, форма якого наведена у додатку 1 до цього Порядку; спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію, форма якого наведена у додатку 2 до цього Порядку; спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію та природний газ або вугілля, форма якого наведена у додатку 3 до цього Порядку. Схеми розрахунків узгоджують відповідні департаменти фінансів спільно з постачальниками та/або транспортувальниками ресурсів (товарів, послуг). Відповідні органи Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) контролюють проведення розрахунків від початку розрахунків до зарахування податків до Державного бюджету України або на рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Згідно пунктів 2.1-2.3 вищевказаного Порядку, постачальники та/або транспортувальники ресурсів (товарів, послуг), які виявили бажання здійснити розрахунки відповідно до Порядку, складають щомісяця до 10 числа з розпорядниками коштів акти звіряння, а в разі проведення відповідних розрахунків з попередньої оплати ресурсів (товарів, послуг) на строк не більше одного місяця постачальники та/або транспортувальники ресурсів (товарів, послуг) визначають договірну величину споживання ресурсів (товарів, послуг), про що укладають відповідний договір з розпорядниками коштів. Один примірник акта звіряння або договору надається місцевому фінансовому органу для складання зведеного реєстру актів звіряння або договорів. Зведені реєстри актів звіряння або договорів підписуються керівниками місцевих фінансових органів, постачальників та/або транспортувальників ресурсів (товарів, послуг) та надаються відповідним департаментам фінансів. Відповідні департаменти фінансів узагальнюють отримані дані та подають їх щомісяця до 20 числа Державній казначейській службі України (далі - Казначейство) та відповідним головним управлінням Державної казначейської служби України в областях, місті Києві (далі - головні управління Казначейства) у формі узгоджених з постачальниками та/або транспортувальниками ресурсів (товарів, послуг) спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків разом з відповідними зведеними реєстрами актів звіряння або реєстрами договорів за підписами керівників відповідних департаментів фінансів, постачальників та/або транспортувальників ресурсів (товарів, послуг).

Пунктами 2.5., 2.6. зазначеного Порядку встановлено, що не пізніше наступного дня після підписання останнім учасником розрахунків спільного протокольного рішення (з присвоєнням номера та дати) усі учасники розрахунків, які підписали спільні протокольні рішення, подають до Казначейства та органів Казначейства, у яких відкрито їх рахунки, платіжні доручення на перерахування коштів відповідно до узгодженого спільного протокольного рішення. Платіжні доручення на перерахування коштів до Державного бюджету України надаються учасниками розрахунків не пізніше 12.00 останнього операційного дня поточного місяця. Виділення коштів здійснюється лише за наявності платіжних доручень, наданих усіма учасниками розрахунків до Казначейства та органів Казначейства. Органи Казначейства перевіряють правильність оформлення платіжних доручень на відповідність підписаним спільним протокольним рішенням. Розпорядники коштів за рахунок отриманих субвенцій із загального фонду Державного бюджету України здійснюють розрахунки за природний газ, теплопостачання та електроенергію шляхом перерахування коштів на рахунки постачальників та/або транспортувальників ресурсів (товарів, послуг), відкриті в органах Казначейства, в разі проведення розрахунків за електроенергію - на поточні рахунки із спеціальним режимом використання енергопостачальників, відкриті в уповноваженому банку.

Із змісту спільних протокольних рішень вбачається, що останніми передбачалось надання державою коштів на погашення заборгованості за нарахованими пільгами, субсидіями та компенсаціями населенню послуг, а також змінювалися строки виконання боржником грошових зобов'язань перед кредитором, які виникли на підставі договору транспортування природного газу № НОМЕР_1 від 17.12.2015р.

Підписання спільних протокольних рішень свідчить, що сторони даного спору фактично змінили порядок і строк проведення розрахунків за послуги з транспортування газу та погодились, що оплата наданих послуг з транспортування газу за договором № від 17.12.2015р. підлягає погашенню шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі спільних протокольних рішень.

Таким чином, спільні протокольні рішення від 05.12.2016р. та платіжні доручення про перерахування позивачу отриманих коштів як вартість пільг та субсидій населенню, є підтвердженням того, що відповідні розрахунки здійснювались в межах договору транспортування природного газу № від 17.12.2015р. та є процедурою погашення зобов'язань ПАТ по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" по оплаті за послуги з балансування обсягів природного газу у визначеному місяці в розмірі отриманих по спільному протокольному рішенню сум пільг та субсидій населенню.

Разом з тим, для стягнення пені, передбаченої умовами договору, та застосування наслідків порушення грошового зобов'язання, передбачених частини 2 статті 625 ЦК України необхідно щоб оплата за послуги з транспортування газу була здійснена поза межами порядку, встановленого спільними протокольними рішеннями (аналогічна правова позиція міститься у постановах Вищого господарського суду України №924/1069/15 від 01.03.2016р., №922/3596/16 від 18.09.2017р., №904/7685/16 від 19.09.2017р., №908/2215/15-г від 15.12.2015р., №922/364/15 від 15.10.2015р.).

Отже, відповідач на виконання умов договору транспортування природного газу № від 17.12.2015р. та спільних протокольних рішень від 05.12.2016р. повністю розрахувався за послуги з балансування обсягів природного газу, не прострочив виконання грошового зобов'язання, що свідчить про відсутність підстав для застосування наслідків передбачених ЦК України, у разі прострочення виконання зобовязання боржником та стягнення з відповідача заявлених сум пені, 3 % річних та інфляційний втрат.

За наведених обставин, враховуючи норми чинного законодавства, наявні матеріали справи, місцевий господарський суд, правомірно прийняв рішення про припинення провадження у справі в частині стягнення з ПАТ по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" 70 635 944,61грн. боргу за послуги з балансування обсягів природного газу та відмовив у задоволенні позову в частині стягнення 4 398 307,47грн. пені, 2 592 340,02грн. 7% штрафу від суми простроченої заборгованості, 869 889,35грн. інфляційних втрат та 371 083,27 грн. 3 % річних.

Згідно частини 1 статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Статтями 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи апеляційний господарський суд приходить до висновку, що доводи, викладені позивачем в апеляційній скарзі є безпідставними, необґрунтованими, оскільки вони спростовуються вищевикладеними обставинами та зібраними по справі доказами, не відповідають нормам законодавства, що регулюють дані правовідносини та не впливають на правомірність прийнятого господарським судом рішення у даній справі і не можуть бути підставою для його скасування.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 103 ГПК України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу - без задоволення.

Враховуючи наведене, Рівненський апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду першої інстанції прийняте з врахуванням всіх обставин справи та з дотриманням норм чинного законодавства, а тому не вбачає підстав для його зміни чи скасування.

Апеляційна скарга ОСОБА_4 акціонерного товариства "Укртрансгаз" від 07.07.2017р. до задоволення не підлягає.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 акціонерного товариства "Укртрансгаз" від 07.07.17р. залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Рівненської області від 10 травня 2017 року у справі №918/919/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу №918/919/16 повернути господарському суду Рівненської області.

Головуючий суддя Юрчук М.І.

Суддя Крейбух О.Г.

Суддя Демянчук Ю.Г.