ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 року Справа № 915/728/17

м. Миколаїв

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю МИКОЛАЇВГАЗ ЗБУТ

(54003, м. Миколаїв, вул. Погранична, 159).

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Валеком,

(54020, м. Миколаїв, провул. Транспортний, 9).

про стягнення заборгованості у сумі 7658 грн. 14 коп.,-

Суддя С.М.Коваль

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1 - довіреність № 01/97 від 30.12.2016 р.,

Від відповідача: не присутній.

СУТЬ СПОРУ : про стягнення 7658 грн. 14 коп..

Позов поданий Товариством з обмеженою відповідальністю МИКОЛАЇВГАЗ ЗБУТ до Товариства з обмеженою відповідальністю Валеком про стягнення 8435 грн. 77 коп.

Заявою від 26.09.2017 позивач зменшив позовні вимоги та просить стягнути 6590 грн. 08 коп. основного боргу, 650 грн. 18 коп. пені, 343 грн. 17 коп. - сума на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів, 74 грн. 71 коп. - три відсотки річних від суми простроченого платежу

Позовні вимоги обґрунтовуються неналежним виконанням зобовязань по договору № 2015/ТП-ВЖ-8101160 від 20.07.2015 року в частині розрахунку за поставлений природній газ.

Від відповідача представник у судове засідання не зявився, у наданій заяві визнає позовні вимоги в частині 6590 грн. 08 коп. в інші частині позовних вимог заперечує.

У судовому засіданні 27.09.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Обставини справи.

20.07.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю МИКОЛАЇВГАЗ ЗБУТ та Товариством з обмеженою відповідальністю Валеком був укладений договір постачання природного газу за регульованим тарифом № 2015/ТП-ВЖ-8101160 (надалі - Договір).

Згідно умов п.1.1. Договору ТОВ МИКОЛАЇВГАЗ ЗБУТ зобовязувалось поставити Товариству з обмеженою відповідальністю Валеком природний газ в обсягах і порядку передбачених Договором для забезпечення потреб, а останній зобовязався своєчасно оплачувати позивачу вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені Договором.

Пунктом 2.3 Договору передбачено, що обсяг переданого (спожитого) газу за розрахунковий період, що підлягає оплаті відповідачем, визначається на межі балансової належності обєктів відповідача за даними комерційних вузлів обліку, визначених у Додатку №1 до Договору.

Згідно п. 2.5 Договору передбачено, що за підсумками розрахункового періоду Споживач протягом двох робочих днів погоджує з Газорозподільним/Газотранспортним підприємством акт про фактичний обсяг спожитого (протранспортованого) газу за розрахунковий період, який є підставою для оформлення актів приймання - передачі газу між відповідними суб'єктами ринку природного газу.

За наявності розбіжностей у частині визначення обсягу спожитого (протранспортованого) газу вони підлягають урегулюванню в порядку, встановленому законодавством. До вирішення цього питання обсяг спожитого (протранспортованого) газу встановлюється відповідно до даних Газорозподільного/Газотранспортного підприємства.

Відповідно до п. 3.6. Договору послуги з постачання газу підтверджуються підписаним Постачальником та Споживачем актом приймання - передачі газу, що оформлюється на підставі акта про фактичний обсяг (протранспортованого) газу за розрахунковий період, складеного Споживачем та Газорозподільним/Газотранспортним підприємством відповідно до п. 2.5 розділу II Договору.

Пунктом 3.7. Договору передбачено, що постачальник, до п'ятого числа місяця, наступного за звітним місяцем, надсилає Споживачу два примірники акта приймання - передачі газу за звітний місяць, підписані уповноваженим представником Постачальника.

Згідно п. 3.8. Договору Споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання - передачі газу зобов'язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акта приймання - передачі газу, підписаний уповноваженим представником Споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання - передачі газу.

У видатку відмови від підписання акта приймання - передачі газу розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до Договору або в судовому порядку.

До прийняття рішення судом вартість послуг з постачання газу встановлюється відповідно до даних Постачальника.

Пунктом 3.9. Договору передбачено, що акти приймання - передачі є підставою для остаточних розрахунків Споживача з Постачальником.

Відповідно до п. 4.1. Договору розрахунки за реалізований Споживачеві газ здійснюється за цінами та тарифами, що встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Позивач свої зобовязання за договором № 2015/ТП-ВЖ-8101160 від 20.07.2015 року виконав, у лютому-березні 2017 року поставив відповідачу 0,958 тис. м3 природного газу, що доводить підписані Товариством з обмеженою відповідальністю Валекомакти приймання передачі газу від 31.01.2017 № МКЗ00001685, від 28.02.2017 № МКЗ00004714, від 31.03.2017 № МКЗ00007291 на загальну суму 10057 грн. 10 коп.

У звязку з частковою оплатою відповідачем за Договором частини суми поставленого газу у сумі 3467 грн. 02 коп., сума боргу складає 6590 грн. 08 коп.

Станом на час розгляду справи сума боргу відповідачем сплачена не була.

Позивач просить стягнути з відповідача (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) 6590 грн. 08 коп. основного боргу, 650 грн. 18 коп. пеня за загальний період нарахування з 27.01.2017 року по 24.07.2017 року; 343 грн. 16 коп. сума на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за січень - липень 2017 року; 74 грн. 71 коп. три відсотки річних від суми простроченого платежу за загальний період нарахування з 04.02.2017 року по 24.07.2017 року.

В обґрунтування позову позивач посилається на статті 11, 509, 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, статті 173, 174, 193, 232, 258 Господарського кодексу України.

Відповідач, як вже вище вказано, свого представника у судове засідання не направив, частково визнає позовні вимоги.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, господарський суд дійшов до такого висновку.

Згідно статті 33 ГПК України кожна з сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського Кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 525 Цивільного Кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.1 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Борг відповідача перед позивачем станом на час розгляду справи становить 6590 грн. 08 коп., що підтверджується матеріалами справи.

Отже, позовна вимога щодо стягнення 6590 грн. 08 коп. боргу є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до п.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п. 6.2.2 договору, у випадку несвоєчасної оплати передбачених розділом IV Договору Споживач сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Отже, позовна вимога щодо стягнення пені за період з 04.02.2017 року по 24.07.2017 року підлягає задоволенню у сумі 650 грн. 18 коп.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Позивачем нараховані три відсотки річних від суми простроченого платежу за загальний період нарахування з 04.02.2017 року по 24.07.2017 року, що становить 74 грн. 71 коп. та збитків від інфляції за січень - липень 2017 року у розмірі 343 грн. 16 коп., які підлягають задоволенню.

У відповідності із ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44,49,82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Валеком, (54020, м. Миколаїв, провул. Транспортний, 9, ідентифікаційний код 23398755) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю МИКОЛАЇВГАЗ ЗБУТ (54003, м. Миколаїв, вул. Погранична, 159, ідентифікаційний код 39589483) 6590 (шість тисяч пятсот девяносто) грн. 08 коп. основного боргу, 650 (шістсот п'ятдесят) грн. 18 коп. пені, 343 (триста сорок три) грн. 16 коп. - сума на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів, 74 (сімдесят чотири) грн. 71 коп. - три відсотки річних від суми простроченого платежу, а також 1600 (тисяча шістсот) грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 28.09.2017 року.

Суддя С.М.Коваль.