КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2017 р. Справа№ 910/24068/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Чорногуза М.Г.

Мартюк А.І.

Секретар судового засідання: Степанець О.В.

від позивача - Фуряка Я. А., довіреність №0117-109 від 30.08.2017 року,

від відповідача - не з'явилися,

від третьої особи - не з'явилися,

розглянувши апеляційну скаргу

Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група"

на рішення господарського суду міста Києва від 06.06.2017 року

у справі №910/24068/16 (суддя Шкурдова Л.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група"

до Приватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на перемет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Страхова компанія "Кредо"

про стягнення 10593,67 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" подало до господарського суду міста Києва позовну заяву до Приватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія" про стягнення 10593,67 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 06.06.2017 року у справі №910/24068/16 відмовлено у задоволенні позову.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" подало до Київського апеляційного господарського суду скаргу, у відповідності до якої просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 06.06.2017 року у справі №910/24068/16 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, в неповному обсязі з'ясував обставини справи, зокрема, на думку апелянта місцевим господарським судом було неправильно застосовані положення ст. 989 Цивільного кодексу України щодо визначення підстав нікчемності договорів обов`язкового страхування.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.07.2017 року колегією суддів у складі головуючий суддя Агрикова О.В., судді Руденко М.А., Чорногуз М.Г. апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" прийнято до провадження та призначено її до розгляду на 01.08.2017 року.

У зв'язку з перебуванням судді Руденко М.А., який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відпустці здійснити розгляд справи у визначеному складі неможливо.

Відповідно до пп. 2.3.25, 2.3.49 п. 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, автоматизованою системою здійснено заміну судді Руденко М.А. у складі визначеної колегії для розгляду вказаної вище справи, про що сформовано відповідний протокол.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" у справі №910/24068/16 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: Агрикової О.В. (головуючий), Чорногуз М.Г., Мартюк А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.08.2017 року апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2017 року у справі №910/24068/16 прийнято до провадження у визначеному складі колегії суддів, розгляд справи призначено на 20.09.2017 року.

В судовому засіданні 20.09.2017 року представник позивача надав усні пояснення, відповів на запитання суду, просив задовольнити апеляційну скаргу. Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явились.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Застосовуючи згідно з ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 року).

Враховуючи те, що представники відповідача та третьої особи були належним чином повідомлені про час та дату судового засідання, докази чого наявні в матеріалах страви, а також зважаючи на те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представників відповідача та третьої особи.

Статтею 101 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржуване рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню з наступних підстав.

Місцевим господарським судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 19.12.2014 року між приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Українська страхова група" (страховик) та ТОВ "Єврокар" (страхувальник) укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0107-14-01359 від 19.12.2014 року, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом марки "Mercedes-Benz GL550", реєстраційний номер НОМЕР_4. (а.с. 9).

16.03.2015 року в м. Києві по проспекту Перемоги 67 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "Mercedes-Benz GL550", реєстраційний номер НОМЕР_4, що належить ТОВ "Єврокар" та яким керував ОСОБА_1 та транспортного засобу "RENAULT", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_7 та яким керував ОСОБА_8, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення №59625181 (а.с. 15) та постановою Святошинського районного суду міста Києва від 09.04.2015 року у справі №759/4558/15-п (а.с. 16), згідно якої винним у даній ДТП було визнано ОСОБА_8 та Вішту С.О.

Судом першої інстанції також встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки "RENAULT", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 (номер кузова НОМЕР_3), під керуванням ОСОБА_8, була застрахована у Приватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія" (відповідач) згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії НОМЕР_5 (ліміт відповідальності - 50 000 грн., франшиза - 1 000,00 грн., строк дії договору з 23.09.2014 року по 22.09.2015 року). (а.с. 44).

Відповідно до рахунку №2129033 (а.с. 11) та акту виконаних робіт (а.с. 12), складених спільним підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобільний дім Україна - Мерседес Бенц" вартість ремонтних робіт транспортного засобу "Mercedes-Benz GL550", реєстраційний номер НОМЕР_4 склала 12 303,86 грн.

В матеріалах справи також наявний страховий акт №ДККА-43348 від 25.03.2015 року пошкодження транспортного засобу "Mercedes-Benz GL550", реєстраційний номер НОМЕР_4, яким визнано страховим випадком та призначено до виплати в якості страхового відшкодування 11 593, 67 грн. (а.с. 14).

Враховуючи вищевикладене, платіжним дорученням №6088 від 26.03.2015 року позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 11 593, 67 грн. на рахунок СТО. (а.с. 18).

Як убачається з матеріалів справи, предметом даного судового розгляду є вимога Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" до Приватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія" про відшкодування шкоди у порядку регресу в розмірі 10 593, 67 грн. (у межах фактичних витрат з урахуванням франшизи у розмірі 1 000, 00 грн.).

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до приписів статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

Отже, страховик виступає замість потерпілого. Таким чином, після виплати страхового відшкодування у позивача виникає право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Відповідно до приписів статті 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з приписами статті 990 названого Кодексу страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

У відповідності до приписів статті 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Згідно зі статтею 9 Закону України "Про страхування" страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

При цьому розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством, а франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Як вже зазначалося, і це установив місцевий господарський суд, полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії НОМЕР_6 встановлено ліміт відповідальності відповідача у розмірі 50 000 грн. та франшиза - 1 000, 00 грн.

Суд першої інстанції також встановив, що у зв'язку з настанням страхового випадку (дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля) позивач здійснив виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування №28-0107-14-01359 від 19.12.2014 року у розмірі 11 593, 67 грн.

Отже, позивач після виплати страхового відшкодування за договором страхування отримав право зворотної вимоги до відповідача у межах фактичних витрат з урахуванням франшизи у розмірі 1 000, 00 грн., а саме, у розмірі 10 593, 67 грн. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 15.04.2015 року № 910/7163/14, від 10.02.2016 року №6-2878цс15.

Водночас суд першої інстанції, відмовляючи у позові, дійшов помилкового висновку про порушення страхувальником приписів статті 989 Цивільного кодексу України та статті 17 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" щодо обов'язку при укладенні договору страхування повідомити страховика про інші договори страхування, укладені щодо об'єкта, який страхується.

Як було встановлено місцевим господарським судом, на момент укладення полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії НОМЕР_5, ОСОБА_7, як страхувальник не укладала інших договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо об'єкта страхування - транспортного засобу "RENAULT", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 (номер кузова НОМЕР_3). Докази протилежного у матеріалах справи відсутні.

В той же час, за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії НОМЕР_7 (а.с. 75), страховиком за яким виступає Товариство з обмеженою відповідальністю "Страхова компанія "Кредо", страхувальником є інша особа - ОСОБА_10

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що страхувальник ОСОБА_7 при укладенні договору страхування з відповідачем (поліс серії НОМЕР_5) щодо спірного транспортного засобу, не порушив вимоги статті 989 Цивільного кодексу України, оскільки вона не була страхувальником за договором страхування, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю "Страхова компанія "Кредо" (поліс серії НОМЕР_7), щодо об'єкта страхування - транспортного засобу ""RENAULT", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 (номер кузова НОМЕР_3), а отже, не могла повідомити відповідача, що ним, як страхувальником, укладено інші договори страхування щодо даного об'єкта страхування, оскільки таких не існувало.

Такої ж позиції дотримується Вищий господарський суд України в постанові №910/16335/16 від 02.02.2017 року.

Місцевий господарський суд наведеного не врахував, що призвело до безпідставної відмови у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" на рішення господарського суду міста Києва від 06.06.2017 року у справі № 910/24068/16 підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового про задоволенню позову повністю.

Судовий збір за розгляд даної справи у суді першої та апеляційної інстанції покладається на відповідача у порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 32-34, 36, 43, 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" на рішення господарського суду міста Києва від 06.06.2017 року у справі № 910/24068/16 задовольнити повністю.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 06.06.2017 року у справі № 910/24068/16 - скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог, яким:

«1. Позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" до Приватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія" про стягнення 10 593, 67 грн. - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія" (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 145, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" (03038, м. Київ, вул. Івана Федорова, 32-А, ) 10 593 (десять тисяч п`ятсот дев`яносто три гривні) 67 коп. - страхового відшкодування та 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім гривень) 00 коп. витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви.»

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія" (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 145, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" (03038, м. Київ, вул. Івана Федорова, 32-А, ) 1 515 (одну тисячу п`ятсот п`ятнадцять гривень) 80 коп. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Видачу наказів доручити господарському суду міста Києва.

5. Справу №910/24068/16 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді М.Г. Чорногуз

А.І. Мартюк