КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2017 р. Справа№ 910/13487/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Гончарова С.А.

Коротун О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: не прибув,

розглянувши апеляційну скаргу Арбітражного керуючого Мамченко Лідії Назарівни

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.08.2017 року

у справі № 910/13487/17 (суддя: Отрош І.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро ХХІ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фортек Груп"

про стягнення 532 500,00 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро ХХІ" (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фортек Груп" (далі - відповідач) про стягнення з відповідача на корить позивача 532 500,00 грн

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.08.2017 року у справі № 910/13487/17 позовні матеріали повернуті без розгляду на підставі п. 4 ч.1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Не погодившись із вказаною ухвалою, Арбітражний керуючий Мамченко Лідія Назарівна подала до суду апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.08.2017 року у справі № 910/13487/17.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва неповно з'ясував обставини справи, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального права, зокрема ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, скаржник вказав, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку, що позивачем не було вказано конкретного строку відстрочення сплати судового збору.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.09.2017 року апеляційну скаргу Арбітражного керуючого Мамченко Лідії Назарівни на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.08.2017 року у справі № 910/13487/17 було прийнято до провадження.

21.09.2017 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від позивача надійшло клопотання про слухання справи без участі ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро ХХІ" за наявними в ній матеріалами справи, яке було задоволено судом.

Представник відповідача у судове засідання 21.09.2017 року не з'явився. Про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлявся належним чином, зокрема, надсиланням ухвали від 07.09.2017 року на відповідну адресу.

Пункт 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 встановлює, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

Згідно з п. 3.9.2. Постанови Пленуму, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Разом з цим, згідно частини 3 пункту 3.12 Постанови Пленуму неявка у судове засідання сторін або однієї з сторін, за умови, що їх належним чином повідомлено про час і місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені частиною першою статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статтею 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторони, зважаючи на обмежений ч. 2 ст. 102 ГПК України строк для перегляду ухвали місцевого господарського суду, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність здійснення перевірки ухвали Господарського суду міста Києва в апеляційному порядку за відсутності представника відповідача, який був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд вважає, що ухвала Господарського суду міста Києва від 15.08.2017 року підлягає скасуванню, а апеляційна скарга Арбітражного керуючого Мамченко Лідії Назарівни - задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Так, оскаржувана Ухвала Господарського суду міста Києва була повернута без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, оскільки позивач повинен був сплатити судовий збір.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суд повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, зокрема, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Відповідно до п.п. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (який станом на 01.01.2017 складає 1 600, 00 грн.).

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання позовної заяви майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» ст. 55 Господарського процесуального кодексу України передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошей і про витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за приписом підпункту 1 пункту 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Таким чином, при зверненні з даним позовом до суду позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 7987,50 грн (з огляду на ціну позову - 532500,00 грн).

Як вбачається з матеріалів оскаржуваної справи, позивач звернувся до суду першої інстанції із клопотанням про відстрочення сплати судового збору в розмірі 7987,50 грн за подання позовної заяви до ухвалення рішення по суті.

Так, у клопотанні про відстрочення сплати судового збору до ухвалення рішення по справі позивач зазначив, що щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро ХХІ" відкрито провадження у справі про банкрутство та кошти на рахунку позивача відсутні, у зв'язку з чим позивач не має можливості сплатити судовий збір у встановлених порядку та розмірі, з огляду на що просив суд першої інстанції відстрочити сплату судового збору до ухвалення рішення по даній справі.

З огляду на викладене. Київський апеляційний господарський суд погоджується з твердженням скаржника, що суд першої інстанції дійшов неправомірного висновку, що позивачем не було вказано конкретного строку відстрочення сплати судового збору.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Пунктом 3.1. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 передбачено, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Враховуючи беззаперечне право особи на доступ до правосуддя, яке передбачене нормами міжнародного права і закріплене на конституційному рівні, враховуючи майновий стан позивача, колегія суддів дійшла до висновку, що клопотання Арбітражного керуючого Мамченко Лідії Назарівни про відстрочення сплати судового збору є обґрунтованим.

Згідно пункту 4 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Господарського суду міста Києва від 15.08.2017 року №910/13487/17 підлягає скасуванню з підстав порушення норм матеріального та процесуального права (ст. 8 Закону України "Про судовий збір", п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України,), оскільки таке порушення призвело до поставлення необґрунтованої ухвали.

Згідно ч. 5 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до положень ч. ч. 5, 7 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду. У випадках скасування апеляційною інстанцією ухвал про відмову у прийнятті позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, припинення провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Відповідно до п. 4.8 Постанови Пленуму вищого господарського суду України від 21.02.2013 року за №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у частині сьомій статті 106 Господарського процесуального кодексу України або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу з числа зазначених у частині четвертій статті 111-13 Господарського процесуального кодексу України з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідних апеляційної та/або касаційної скарг, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103 -106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Арбітражного керуючого Мамченко Лідії Назарівни - задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.08.2017 року у справі №910/13487/17 - скасувати та направити справу на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді С.А. Гончаров

О.М. Коротун