РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2017Справа №910/13134/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр-Агро-Трейд"
до Національного банку України
про стягнення 380 000 000, 00 грн.
Суддя Підченко Ю.О.
Представники сторін:
від позивача:Антонів Р.В. - представник за довіреністю;
від відповідача:Сапальов В.В. - представник за довіреністю;
у судовому засіданні присутні представники засобів масової інформації: Чуботін К.Ю; Стопичева Ю.І.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Центр-Агро-Трейд" (далі - позивач, ТОВ "Центр-Агро-Трейд") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Національного банку України (далі - відповідач, НБУ) про стягнення збитків у розмірі 380 000 000, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Центр-Агро-Трейд" звертається із даним позовом до НБУ, як власних істотної участі в банку ПАТ "АКТАБАНК", та вважає, що протягом 2014 року Національним банком України було незаконно прийнято безліч актів індивідуальної дії щодо ПАТ "АКТАБАНК", в тому числі, щодо віднесення ПАТ "АКТАБАНК" до категорії неплатоспроможних, які призвели до процедури ліквідації ПАТ "АКТАБАНК" та спричинили збитки одному з власників банку - Товариству з обмеженою відповідальністю "Центр-Агро-Трейд".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.08.2017 р. порушено провадження у справі № 910/13134/17, розгляд останньої призначено на 23.08.2017 року.

Представник позивача у судовому засіданні 23.08.2017 року наполягав на позові, надав усні пояснення по справі.

Представник відповідача вважає, що право позивача не було порушеним, а позовна заява є необґрунтованою та такою що не підлягає задоволенню.

Безпосередньо в судовому засіданні, позивач усно звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи, для можливості ознайомлення із відзивом відповідача.

З метою усунення порушення рівності та змагальності учасників судового процесу, суд створює сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи та доказів на їх підтвердження, відклавши розгляд справи на 22.09.2017 року.

У судовому засіданні 22.09.2017 року представник позивача продовжував наполягати на задоволенні заявленого позову, надав усні пояснення по справі, а також письмові заперечення на відзив відповідача.

Представник відповідача проти позову заперечував, надав усні пояснення по справі.

Суд дійшов висновку, що наявних у справі доказів достатньо для вирішення спору по суті.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 22.09.2017 р. відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

23 квітня 2008 року Національним банком України було зареєстровано Публічне акціонерне товариство «АКТАБАНК» ( далі ПАТ «АКТАБАНК»), про що зроблено запис № 322 у Державному реєстрі банків. Місцезнаходження головного офісу: м. Дніпропетровськ, вул., Шевченка, буд. 53.

Як стверджує позивач у позовній заяві, протягом всього періоду існування ПАТ «АКТАБАНК» мав абсолютно беззбиткову діяльність. ПАТ «АКТАБАНК» виконувало економічні нормативи встановлені НБУ, зокрема нормативи ліквідності, зі значним запасом, при цьому мало невисокі ризики поточної діяльності, враховуючи доволі високу частку комісійних (без ризикових) доходів у сукупних доходах ПАТ « АКТАБАНК». Висока якість кредитно-інвестиційного портфелю ПАТ «АКТАБАНК», свідчила про раціональну та виважену кредитну політику керівництва ПАТ «АКТАБАНК». Станом на 01.01.2014 р. кредити, віднесені до IV та V категорії ризику, складали 0,77% та 1,98% загальної суми відповідно, а рівень покриття фактично сформованими резервами простроченої заборгованості складав 253,98%. ПАТ «АКТАБАНК» характеризувався також відносно високим рівнем забезпеченості Банку власними основними фондами (їх частка в активах станом на 01.01.2014 р. дорівнювала 6,9 %, в цей час середній показник по банківській системі складав 3,0%.) Крім того, ПАТ «АКТАБАНК» мав позитивну публічну кредитну історію як емітента цінних паперів. Так, зобов'язання за випуском облігацій серії А та В були погашені своєчасно та в повному обсязі.

На засіданні Рейтингового комітету від 28.03.2014 р. Національним рейтинговим агентством «Рюрік» було визначено надійність депозитних вкладів ПАТ «АКТАБАНК» на рівні r5-. НРА «Рюрік» при проведені рейтингової оцінки використовує Національну рейтингову шкалу, затверджену постановою КМУ №665 від 26.04.2007. Для визначення рейтингів надійності депозитних вкладів НРА «Рюрік» використовує власну рейтингову шкалу оцінювання рівня надійності депозитних вкладів.

Рівень надійності r5 означає дуже високу надійність вкладів, діяльності банку характеризується значною залежністю від фінансово-економічних умов, а також ринкової конюктури. Вірогідність повернення вкладів - висока. Національним рейтинговим агентством «Рюрік» було відзначено, що ПАТ «АКТАБАНК» має високу якість кредитно-інвестиційного портфелю, високий рівень покриття витрат без ризиковими доходами, достатній рівень показників ліквідності Банку, високий рівень ділової репутації керівництва Банку.

Про результати успішної діяльності ПАТ «АКТАБАНК», на думку позивача, свідчать надані, до позову показники фінансової звітності ПАТ «АКТАБАНК» станом на 01.01.2014р., 01.04.2014р., які включають в себе: власний капітал, активи, зобов'язання та фінансові результати банків ПАТ «АКТАБАНК».

Проте, як зауважує ТОВ "Центр-Агро-Трейд" на початку 2014 року Національним банком України була розпочата незаконна та протиправна діяльність направлена на витіснення успішних малих та середніх банків з банківської системи України, що спочатку полягає у віднесені банку до категорії проблемних, потів віднесення його до категорії неплатоспроможних та закінчується ліквідацією банку.

З 21.05.2014 року умисно вчинялись протиправні та незаконні дії направлені на фактичне доведення ПАТ «АКТАБАНК» до категорії неплатоспроможних.

Спір у справі виник, на думку позивача, у зв'язку з тим, що протягом 2014 року НБУ було незаконно прийнято безліч актів індивідуальної дії щодо віднесення ПАТ «АКТАБАНК» до категорії неплатоспроможних, які призвели до процедури ліквідації ПАТ «АКТАБАНК» та спричинили збитки одному з власників банку ПТ «АКТАБАНК», Товариству з обмеженою відповідальністю «Центр-Агро-Трейд».

Судом, з огляду на наявні у матеріалах справи фактичні дані встановлено, що протягом 2014 року Національним банком України відносно ПАТ «АКТАБАНК» були вчинені наступні дії та прийняті такі рішення:

1) Рішенням № 195 від 21.05.2014 року Комісією НБУ з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду (оверсайта) платіжних систем до ПАТ «АКТАБАНК» застосовано заходи впливу у вигляді зупинення на строк з моменту отримання цього рішення до 21 листопада 2014 р. включно операцій ( крім здійснення операцій щодо виплати, пов'язаних з оплатою праці, стипендій, пенсій, навчання, лікування, інших соціальних виплат):

- із залучення у вклади (депозити) коштів від фізичних осіб ( у тому числі з видючою ощадних (депозитних) сертифікатів);

- з відкриття поточних рахунків клієнтам-фізичним особам (резидентам) ц національній валюті ( в грошовій одиниці України);

- з видачі ( виплати) з поточних рахунків клієнтів-фізичних осіб (резидентів) готівкових коштів у національній валюті ( в грошовій одиниці України).

2) Національним банком України 29.05.2014 року направлено електронне повідомлення № 48-416/26953 від 29.05.2014 року "Про надання інформації та документів на запит НБУ" та зобов'язано ПАТ "АКТАБАНК" у строк до 14-00 год. 30.05.2014 року надати на електронну адресу Служби фінансового моніторингу Національного банку України інформацію та документи.

3) 10 червня 2014 року головним спеціалістом відділу валютного контролю та ліцензування Управління Національного банку України в Дніпропетровській області Демченко Вікторією Петрівною було складено 24 протоколи про порушення валютного законодавства відносно ПАТ "АКТАБАНК".

4) 12 червня 2014 року Комісією з питань нагляду та регулювання діяльності банків при Управлінні Національного банку України в Дніпропетровській області було прийнято рішення № 14 "Про накладення штрафу за невиконання ПАТ "АКТАБАНК" вимог Рішення Комісії Національного банку України з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду (оверсайта) платіжних систем від 21.05.2014 року № 195. Згідно Рішення № 14 від 12.06.2014 року Комісія вирішила накласти на ПАТ "АКТБАНК" штраф у розмірі 40 000, 00 грн.

5) починаючи з червня 2014 року зі сторони Національного банку України надходила велика кількість електронних повідомлень з вимогою про невідкладне надання запитуваної інформації.

6) 07 серпня 2015 року Правління НБУ розглянувши пропозиції Управління Національного банку України в Дніпропетровській області та висновок Генерального департаменту банківського нагляду про необхідність віднесення ПАТ "АКТАБАНК" до категорії проблемних, прийняло Постанову № 468/БТ від 07.08.2014 року "Про віднесення ПАТ "АКТАБАНК" до категорії проблемних".

7) 16 вересня 2015 року Правління НБУ розглянувши пропозиції Управління Національного банку України в Дніпропетровській області та пояснювальну записку Генерального департаменту банківського нагляду про необхідність віднесення ПАТ "АКТАБАНК" до категорії неплатоспроможних прийняло Постанову № 576 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК" до категорії неплатоспроможних".

Публічне акціонерне товариство «АКТАБАНК» звернулося до окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Національного банку України, про визнання протиправним та скасування рішення, в якому, з урахуванням уточнень, просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Національного банку України з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду (оверсайта) платіжних систем від 21.05.2014 року № 195 про застосування до Публічного акціонерного товариства «Актабанк» заходів впливу у вигляді зупинення на строк з моменту отримання цього рішення до 21.11.2014 року включно операцій (крім здійснення операцій щодо виплат, пов'язаних з оплатою праці, стипендій, пенсій, навчання, лікування, інших соціальних виплат): із залучення у вклади (депозити) коштів від фізичних осіб (у тому числі з видачею ощадних (депозитних) сертифікатів); з відкриття поточних рахунків клієнтам-фізичним особам (резидентам) у національній валюті (в грошовій одиниці України); з видачі (виплати) з поточних рахунків клієнтів - фізичних осіб (резидентів) готівкових коштів у національній валюті (в грошовій одиниці України);

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Національного банку України від 22.05.2014 року № 299-р про відкликання генеральної ліцензії у Публічного акціонерного товариства «Актабанк» від 05.10.2012 року № 243-3 на здійснення валютних операцій, визнати протиправним.

Постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 27.06.2014 року позовні вимоги публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК" задоволено повністю.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.05.2015 року заяву Публічного акціонерного товариства «Актабанк» про відмову від позову було задоволено. Постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 27.06.2014 року - визнано нечинною, а провадження у справі - закрито.

У касаційній скарзі Національний банк України, не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, посилаючись на допущені судом порушення норм матеріального та процесуального права, просить змінити ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20.05.2015 року, зазначивши про задоволення заяви Публічного акціонерного товариства «Актабанк» про відмову від позову та закриття провадження у справі, скасувавши постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 27.06.2014 року.

Відповідно до Ухвали Вищого адміністративного суду України від 26.04.2016 року Касаційну скаргу НБУ залишено без задоволення, а ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20.05.2015 року про визнання протиправним та скасування рішення - без змін.

Крім того, ПАТ "АКТАБАНК" було оскаржено рішення № 14 від 12.06.2014 року про накладення штрафу до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (справа № 804/8941/14).

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.12.2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Дослідивши наявні в матеріалах справи та надані в судовому засіданні докази, господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійснення ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 Цивільного кодексу необхідна наявність складу правопорушення, а саме:

а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо заподіювач шкоди не був уповноважений на такі дії.

б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов'язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, що коментується, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі.

в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

г) вина заподіювача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

За таких обставин, необхідною підставою для притягнення органу державної влади (у даному випадку Національного банку України) до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факти неправомірних дій цього державного органу, наявність шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Причому, неправомірність рішення, дій або бездіяльності органу державної влади має підтверджуватись відповідним рішенням суду, яке буде мати преюдиційне значення для справи про відшкодування шкоди.

Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. (Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 07.10.2015 у справі № 916/3371/14, від 28.01.2015 у справі № 5023/3993/12(5023/9057/11), від 04.11.2014 у справі № 904/1197/14, від 02.09.2014 у справі № 910/2023/13, від 22.01.2013 у справі № 5011-71/2684-2012).

В спірних деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки НБУ та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

За приписами статті 1173 Цивільного кодексу України відшкодовуванню підлягає шкода, яка фактично завдана матеріальним благам особи незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади. У разі наявності лише незаконної бездіяльності державного органу без настання наслідків у вигляді шкоди, відсутні правові підстави для її відшкодування.

Згідно зі ст. 1174 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Незаконними діяннями органів державної влади, органів влади Автономної республіки Крим, органів місцевого самоврядування є діяння, які суперечать приписам законів та інших нормативних актів або здійснені поза межами компетенції вищезазначених органів. Незаконність рішення, дії чи бездіяльності завдавача шкоди повинна бути доведена.

Частиною 3 ст. 64-1 Закону України "Про Національний Банк України", шкода, заподіяна внаслідок рішень, дій та/або бездіяльності Національного банку (його працівників та/або залучених експертів), утому числі шкода, заподіяна внаслідок професійної помилки працівників Національного банку та/або залучених експертів відшкодовується Національним банком згідно із законодавством та страховими компаніями відповідно до умов договорів страхування.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги ТОВ "Центр-Агро-Трейд" посилається на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25.05.2015 року по справі № 826/7241/14, у якій, зокрема, встановлено:

- Національний банк України необґрунтовано застосував до позивача заходи впливу з підстав лише того, що останній не скористався наданим правом та не зупинив проведення фінансових операцій, законність проведення яких встановлена у визначеному законодавством порядку, з огляду на значний обсяг їх проведення;

- Рішення № 195 від 21.05.2014 року та Розпорядження № 299-р від 22.05.2014 року прийняті не уповноваженим на це органом з перевищенням меж його компетенції, без урахування вимог закону щодо застосування санкцій за порушення вимог законодавства про легалізацію доходів, застосовані відповідачем заходи впливу є такими, що не відповідають балансу між несприятливими наслідками та цілями рішення, а відтак оскаржувані рішення та розпорядження є протиправними та підлягають скасуванню.

Під час розгляду справи суду необхідно встановити, чи є причинно-наслідковий зв'язок між скасованими Рішенням НБУ № 195 від 21.05.2014 року, Розпорядженням № 299 від 22.05.2014 року та шкодою, якої зазнав позивач.

З огляду на наведені вище обставини та наявні у матеріалах справи фактичні дані, суд вважає за необхідне звернути увагу сторін на такі обставини.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Національний банк відповідно до статті 2 Закону України "Про Національний банк України" є центральним банком України, особливим органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до частини другої статті 67 Закону України "Про банки і банківську діяльність" наглядова діяльність Національного банку охоплює всі банки, їх відокремлені підрозділи, афілійованих та споріднених осіб банків, банківські групи, учасників банківських груп на території України та за кордоном, установи іноземних банків в Україні, а також інших юридичних та фізичних осіб у частині дотримання вимог цього Закону щодо здійснення банківської діяльності.

Частиною 3 ст. 55 Закону України "Про Національний банк України" встановлено, що Національний банк здійснює постійний нагляд за дотриманням банками, їх підрозділами, афілійованими та спорідненими особами банків на території України та закордоном, банківськими групами, представництвами та філіями іноземних банків в Україні, а також іншими юридичними та фізичними особами банківського законодавства, нормативно-правових актів Національного банку і економічних нормативів.

Не всі вчинені дії та не всі прийняті Національним банком України рішення та акти стосовно ПАТ "АКТАБАНК" було скасовано у судовому порядку. Більше того, права позивача щодо управління банком було обмежено внаслідок прийняття Постанову № 576 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК" до категорії неплатоспроможних", а не Рішення № 195 від 21.05.2014 року, Розпорядженням № 299 від 22.05.2014 року.

Крім того, право власності ТОВ "Центр-Агро-Трейд" на акції ПАТ "АКТАБАНК" не було порушено, оскільки навіть при здійсненні ліквідаційної процедури позивач залишається акціонером банку.

За таких підстав, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, враховуючи положення чинного законодавства України, Суд приходить до висновку, що під час застосування Національним банком заходів впливу до Публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК", НБУ діяв у чіткій відповідності до норм матеріального права, оскільки такі дії належать до його повноважень.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди. Аналогічне положення містить Господарський кодекс України. Відповідно до ч. 3 ст. 216 Господарського кодексу України, господарсько-правова відповідальність базується на принципах, згідно з якими, зокрема, потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; а підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання (ст. 218 Господарського кодексу України).

До того ж, ч. 2 цієї статті встановлена презумпція вини заподіювача: учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Судова практика розділяє позови про відшкодування збитків у випадку неналежного виконання зобов'язання (ст. 623 Цивільного кодексу України) та позадоговірну (деліктну) відповідальність (1166 Цивільного кодексу України). Склад цивільного правопорушення у позовах про відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням зобов'язань відповідачем дещо відрізняється від складу делікту. Так доказуванню підлягає: порушення відповідачем господарського зобов'язання, збитки, причинно-наслідковий зв'язок, вина.

Загальні положення, що відносяться до поняття збитків, встановлені ст. 22 Цивільного кодексу України. Боржник шляхом відшкодування кредитору збитків повинен відновити майновий стан кредитора, який би існував при відсутності порушення зобов'язання, або завдання шкоди.

Принцип повної компенсації завданої шкоди означає також, що, хоча відшкодуванню підлягають будь-які матеріальні втрати потерпілої сторони, відшкодування збитків, втім, не повинно її збагачувати.

Таким чином, Суд приходить до висновку, що Позивачем не доведено належними та допустимими засобами доказування в розумінні ст. ст. 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України наявність всіх елементів складу правопорушення Національного банку України (протиправність поведінки, шкода, причинний зв'язок між ними, вина заподіювача шкоди) для застосування такої міри деліктної відповідальності, як відшкодування шкоди.

Судовий збір згідно із ст.49 Господарського процесуального кодексу України слід покласти на позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Центр-Агро-Трейд".

Керуючись ст.ст. 32-34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог Товариства зх. обмеженою відповідальністю "Центр-Агро-Трейд" до Національного банку України про стягнення 380 000 000, 00 грн. збитків відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 27.09.2017 р.

Суддя Ю.О.Підченко