ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

19 вересня 2017 року Справа № 923/557/16

Господарський суд Херсонської області у складі судді Сулімовської М.Б., при секретарі Мальцевій О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 багатогалузевої фірми "Експрес" на дії Управління ДКСУ у ОСОБА_2 районі Херсонської області у справі

за позовом: ОСОБА_1 багатогалузевої фірми "Експрес", с.Новоселівка Новомосковського району Дніпропетровської області

до відповідача: ОСОБА_2 міської ради Херсонської області

про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки

за участю представника Управління Державної казначейської служби у ОСОБА_2 районі - ОСОБА_3 (посвідчення № 16 від 17.10.2016р.), головний спеціаліст, довіреність 01-25/03/429 від 20.07.2017р.,

представників сторін:

від позивача (скаржника): не з'явився,

від відповідача: не з'явився

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 багатогалузева фірма "Експрес", Дніпропетровської області звернувся до господарського суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 міської ради Херсонської області про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 30.03.2017р. у справі №923/557/16 позовні вимоги задоволено; визнано укладеною між ОСОБА_2 міською радою Херсонської області та ОСОБА_1 багатогалузевою фірмою "Експрес", Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Новоселівка додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 20.02.2006 року про поновлення договору оренди земельної ділянки з наступними істотними умовами: в оренду передається земельна ділянка, кадастровий номер :01:089:0008, загальною площею 0, 250 га, за адресою: м.Генічеськ, вул.Свердлова, 40, на той же строк - 10 (десять) років на тих самих умовах; стягнуто з ОСОБА_2 міської ради Херсонської області на користь ОСОБА_1 багатогалузевої фірми "Експрес" судові витрати в сумі 1378, 00 грн.

18.04.2017р. на виконання рішення суду видано наказ про стягнення судового збору на користь позивача.

13.07.2017р. до суду зі скаргою на дії Управління ДКСУ у ОСОБА_2 районі Херсонської області щодо виконання рішення Господарського суду Херсонської області у справі №923/557/16 звернувся позивач ПБФ "Експрес".

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Херсонської області від 13.07.2017р. №229 у зв'язку з відпусткою судді Пригузи П.Д. та необхідністю розгляду скарги на дії Управління ДКСУ у ОСОБА_2 районі Херсонської області призначено повторний автоматизований розподіл справи №923/557/16.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Сулімовську М.Б.

Ухвалою суду від 14.07.2017р. справу прийнято до провадження; скаргу ОСОБА_1 багатогалузевої фірми "Експрес" на дії Управління ДКСУ у ОСОБА_2 районі Херсонської області прийнято до розгляду; розгляд скарги призначено в засіданні господарського суду на 24.07.2017р.; зобов'язано учасників судового процесу до 21.07.2017р.: стягувача - завірити документи, додані до скарги; надати читабельний примірник листа Управління ДКСУ у ОСОБА_2 районі від 23.06.2017р. (що стосується реквізитів останнього - дати та вихідного номера); боржника - надати письмові пояснення по суті скарги стягувача; Управління Державної казначейської служби у ОСОБА_2 районі Херсонської області - надати нормативно обґрунтований та документально підтверджений відзив на скаргу стягувача; явку представників сторін та Управління Державної казначейської служби у ОСОБА_2 районі Херсонської області в судове засідання визнано обов'язковою.

24.07.2017р. УДКСУ у ОСОБА_2 районі подано до суду відзив на скаргу.

Ухвалою суду від 24.07.2017р. у зв'язку з неявкою в судове засіданні представників сторін та невиконання ними вимог суду, а також за клопотанням ПБФ "Експрес", обґрунтованим необхідністю додаткового часу для виконання вимог суду, розгляд справи відкладено на 08.09.2017р. та повторно зобов'язано заявника і відповідача вчинити певні дії та надати додаткові пояснення.

Ухвалою суду від 08.09.2017р., у зв'язку із ненаданням боржником відзиву на скаргу, з огляду на невиконання скаржником вимог суду в частині завірення документів, доданих до скарги, які мають суттєве значення для повного, всебічного та об'єктивного вирішення скарги, суд, для надання сторонам можливості належним чином виконати вимоги попередньої ухвали, в порядку статті 69 ГПК України продовжив строк розгляду скарги та відклав розгляд скарги на 19.09.2017р.

12.09.2017р. та 18.09.2017р. скаржником на виконання вимог суду подано належним чином завірені копії документів, доданих до скарги.

В судове засідання представник Управління державної казначейської служби у ОСОБА_2 районі районі Херсонської області з'явився.

Інші учасники провадження явку уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, про поважність причин неявки суд не повідомили.

Відповідачем ОСОБА_2 міською радою вимоги ухвали суду не виконано.

Представник Управління Державної казначейської служби у ОСОБА_2 районі Херсонської області скаргу стягувача вважає необґрунтованою, просить відмовити в її задоволенні з підстав, викладених у відзиві.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши позицію представника УДКС у ОСОБА_2 районі, суд дійшов наступних висновків.

Так рішенням Господарського суду Херсонської області від 30.03.2017р. у справі №923/557/16 задоволено позов ОСОБА_1 багатогалузевої фірми "Експрес", стягнуто на користь позивача з ОСОБА_2 міської ради судові витрати в сумі 1378, 00 грн.

18.04.2017р. на виконання рішення суду видано наказ про стягнення судового збору на користь позивача.

27.04.2017р. стягувач ПБФ "Експрес" звернувся до Управління ДКС у ОСОБА_2 районі Херсонської області із заявою про прийняття до виконання судового наказу Господарського суду Херсонської області у справі №923/557/16, виданого 18.04.2017р., про стягнення з ОСОБА_2 міської ради судового збору.

Листом від 13.05.2017р. №01-27/10/322 УДКСУ у ОСОБА_2 районі повідомило стягувача про те, що боржник ОСОБА_2 міська рада в управлінні не обслуговується, натомість обслуговується інша юридична особа - Виконавчий комітет ОСОБА_2 міської ради.

У зв'язку з чим, відповідно до п.п.2 п.10 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011р. №845 (із змінами), було відкладено безспірне списання коштів та встановлено місячний строк для подання документів щодо безспірного списання коштів з Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради.

Листом від 13.06.2017р. №02/58-06 скаржник звернувся до УДКСУ у ОСОБА_2 районі та, з посиланням на приписи Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", просив виконати рішення суду у визначені законодавством строки за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Проте, листом від 23.06.2017р. №01-27/10/388 УДКСУ у ОСОБА_2 районі повернув наказ Господарського суду Херсонської області стягувачу без виконання, обґрунтувавши свою позицію тим, що відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011р. №845, боржники - це визначені в рішенні про стягнення коштів розпорядники (бюджетні установи) та одержувачі бюджетних коштів, а також підприємства, установи та організації, рахунки яких відкриті в органах Казначейства. Разом з тим, боржник за наказом Господарського суду Херсонської області - ОСОБА_2 міська рада, в управлінні Казначейства не обслуговується та не має відкритих рахунків, отже не є боржником в розумінні Порядку.

13.07.2017р. до суду зі скаргою на дії Управління ДКСУ у ОСОБА_2 районі Херсонської області щодо виконання рішення Господарського суду Херсонської області у справі №923/557/16 звернувся позивач ПБФ "Експрес", в якій просить визнати неправомірними дії Управління Державної казначейської служби України у ОСОБА_2 районі Херсонської області по поверненню наказу Господарського суду Херсонської області у справі №923/557/16, виданого 18.04.2017р., про стягнення з ОСОБА_2 міської ради судового збору в розмірі 1378,00 грн. та зобов'язати Управління Державної казначейської служби України у ОСОБА_2 районі виконати наказ господарського суду з врахуванням вимог Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Заперечуючи проти доводів, викладених у скарзі, УДКСУ у ОСОБА_2 районі у відзиві зазначило, що списання коштів за рішеннями суду здійснюється відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011р. №845, який передбачає конкретний механізм виконання рішень суду, зокрема, безспірне списання коштів з рахунків розпорядників (бюджетних установ) та одержувачів бюджетних коштів в межах бюджетних асигнувань, передбачених у кошторисі.

Так Порядком визначено, що боржники - це визначені в рішенні про стягнення коштів розпорядники та одержувачі бюджетних коштів, а також підприємства, установи та організації, рахунки яких відкриті в органах Казначейства.

Листом від 13.05.2017р. було повідомлено стягувача про те, що боржник за виконавчим документом - ОСОБА_2 міська рада в управлінні Казначейства не обслуговується та не має відкритих рахунків. Натомість, обслуговується інша юридична особа - Виконавчий комітет ОСОБА_2 міської ради. У зв'язку з чим було відкладено безспірне списання коштів та надано місячний строк для подання документів щодо безспірного списання коштів з Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради.

Оскільки у встановлений строк скаржником не було подано відповідних документів, то управлінням Казначейства, у відповідності до п.п.1 п.9 Порядку, повернуто виконавчий документ заявнику як такий, що не підлягає виконанню органами Казначейства.

Щодо посилання ПБФ "Експрес" на приписи Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" управління зауважило, що положення даного Закону не розповсюджуються на ОСОБА_2 міську раду, оскільки остання не є державним органом, а є органом місцевого самоврядування.

За наведених обставин УДКСУ у ОСОБА_2 районі у відзиві скаргу вважає необґрунтованою та просить відмовити у її задоволенні.

Аналогічна позиція підтримана представником Казначейства в судовому засіданні.

За приписами ст.121-2 Господарського процесуального кодексу України скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Скарги на рішення, дії та бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник, прокурор та орган державної виконавчої служби, приватний виконавець. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу державної виконавчої служби, приватного виконавця в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачу, боржнику, прокурору та органу державної виконавчої служби, приватному виконавцю.

Ухвала може бути оскаржена у встановленому цим Кодексом порядку.

Досліджуючи питання щодо дотримання процесуальних строків на звернення до суду з відповідною скаргою судом встановлено, що лист УДКСУ у ОСОБА_2 районі від 23.06.2017р. про повернення наказу господарського суду без виконання отримано скаржником 29.06.2017р., про що свідчить відмітка на означеному листі.

Відповідно до відтиску поштового штемпелю на конверті про направлення на адресу Господарського суду Херсонської області даної скарги, остання направлена 08.07.2017р., тобто у встановлений 10-денний строк.

Отже, скаржником дотримано встановлений положеннями ст.121-2 ГПК України строк на звернення до суду зі скаргою.

За приписами ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно ст.116 ГПК України виконання рішення господарського суду проводиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Підпунктом 1 пункту 9 Розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України установлено, що до законодавчого врегулювання безспірного списання коштів бюджету та відшкодування збитків, завданих бюджету рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно Казначейством України. Зазначені рішення передаються до Казначейства України для виконання. Безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється Казначейством України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань.

Такий порядок врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845 "Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників" (далі Порядок).

05.10.2016р. набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р. № 1404-VІІІ, відповідно до ч. 2 ст. 6 якого рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Так пунктом 15 Порядку виконання рішень унормовано, що дії Казначейства з виконання виконавчих документів можуть бути оскаржені до Казначейства або суду.

Враховуючи, що виконання рішення господарського суду є невід'ємною частиною судочинства в господарських спорах, скарги на дії (бездіяльність) органу Держказначейства у процедурі виконання наказу господарського суду підвідомчі господарським судам і розглядаються за процедурою, що встановлена в ст. 121-2 ГПК України.

Як зазначено в абз. 16 ст. 1 Закону України "Про місцеве самоврядування", бюджет місцевого самоврядування (місцевий бюджет) - це план утворення і використання фінансових ресурсів, необхідних для забезпечення функцій та повноважень місцевого самоврядування.

Згідно зі статтею 5 названого Закону система місцевого самоврядування, включає, у тому числі, міську раду, яка поряд з сільськими і селищними радами є представницьким органом місцевого самоврядування, що представляє відповідну територіальну громаду та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами (ч. 1 ст. 10 Закону).

Відповідно до п.2 ст.1 Бюджетного кодексу України бюджети місцевого самоврядування - це бюджети територіальних громад сіл, їх об'єднань, селищ, міст (у тому числі районів у містах), бюджети об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, а відповідно до п. 12 цієї статті бюджетні установи це органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету. Бюджетні установи є неприбутковими. Місцевими бюджетами є бюджети Автономної Республіки Крим, обласні, районні бюджети та бюджети місцевого самоврядування. Бюджетами місцевого самоврядування є бюджети територіальних громад сіл, їх об'єднань, селищ, міст (у тому числі районів у містах), бюджети об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад (п. 34 ст. 1, ч.ч. 2, 3 ст. 5 БК України).

Статтею 25 Бюджетного кодексу унормовано, що Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Згідно з п. 3 Порядку виконання рішень рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Відповідно до п. 24 Порядку виконання рішень стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник, документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку.

Згідно з п. 6 Порядку виконання рішень у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб: заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних про перерахування коштів у готівковій формі через банки або підприємства поштового зв'язку, якщо зазначений рахунок відсутній; оригінал виконавчого документа; судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності); оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

Підпунктом 1 пункту 9 Порядку виконання рішень визначено, що орган Державної казначейської служби України повертає виконавчий документ стягувачеві у разі, коли виконавчий документ:

- не підлягає виконанню органом Казначейства;

- подано особою, що не має відповідних повноважень;

- пред'явлено до виконання з пропущенням установленого строку;

- видано або оформлено з порушенням установлених вимог;

- рішення про стягнення коштів не набрало законної сили, крім випадків, коли судове рішення про стягнення коштів допущено до негайного виконання в установленому законом порядку;

- суми коштів, зазначених у судовому рішенні про стягнення коштів, повернуті стягувачеві за поданням органу, що контролює справляння надходжень бюджету, або за рахунок таких коштів виконано грошові зобов'язання чи погашено податковий борг стягувача перед державним або місцевим бюджетом;

- відсутній залишок невідшкодованого податку на додану вартість, узгоджений із стягувачем;

- стягувач відмовився від виконання виконавчого документа або відкликав його без виконання;

- наявні інші передбачені законом випадки.

При цьому, наявність інших визначених законом підстав для повернення органом Державної казначейської служби України виконавчого документа стягувачу має бути чітко встановлена правовою нормою. Такі підстави підлягають обмеженому (вузькому), а не розширеному тлумаченню, оскільки відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зауважує, що в діючому законодавстві не передбачено такої підстави для повернення виконавчого документа, як відсутність відкритих рахунків установи-боржника в органі казначейства.

Відповідної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постановах від 15.10.2014 у справі № 916/885/13, від 08.04.2015 р. по справі № 42/87-09, від 30.06.2016 р. по справі № 916/376/15-г, від 23.02.2017 р. у справі № 922/2242/15, від 25.04.2017 р. у справі № 910/28297/14, від 12 жовтня 2015 року у справі 917/393/14.

За наведеного суд констатує, що виконавчий документ - наказ Господарського суду Херсонської області від 18.04.2017р. у справі № 923/557/16, повернуто Управлінням Державної казначейської служби у ОСОБА_2 районі стягувачеві ПБФ "Експрес" з підстави, яка не передбачена чинним законодавством.

При цьому суд звертає увагу на те, що відповідно до пп. 2 п. 4, пп. 5 п. 5 Порядку виконання рішень органи Казначейства вживають заходів до виконання виконавчих документів протягом установленого строку, і під час виконання виконавчих документів мають право звертатися у передбачених законом випадках до органу, який видав виконавчий документ, щодо роз'яснення рішення про стягнення коштів, порушувати клопотання про встановлення чи зміну порядку і способу виконання такого рішення, а також відстрочку та/або розстрочку його виконання, вживати інших заходів до виконання виконавчих документів.

Частиною 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" закріплено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Конституційний Суд України у п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012р. № 18-рп/2012 зазначив, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

У п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012р. у справі № 11-рп/2012 зазначено, що невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Згідно приписів ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України" і ст. 4 ГПК України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами міжнародних договорів, ратифікованих законами України.

Згідно з вимогами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

У зв'язку з ратифікацією Конвенції, протоколів до неї та прийняттям Верховною ОСОБА_3 України Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" господарським судам у здійсненні судочинства зі справ, віднесених до їх підвідомчості, слід застосовувати судові рішення та ухвали Суду з будь-якої справи, що перебувала в його провадженні (абз. 3 п. 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/1427 від 18.11.2003р. "Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини").

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.06.2004р. у справі "Півень проти України" суд вказав, що право на судовий розгляд, гарантований ст. 6 Конвенції, захищає також виконання остаточних та обов'язкових судових рішень, які в країні, що поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи при цьому шкоди одній зі сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004р. по справі "Шмалько проти України" зазначено, що для цілей ст. 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина судового розгляду.

У рішенні від 17.05.2005р. по справі "Чіжов проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії §1 ст. 6 Конвенції. Затримка у виконанні рішення може бути виправдана за виняткових обставин, але затримка не повинна бути такою, що позбавляє сутності право, яке захищається п. 1 ст. 6 Конвенції.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 19.03.1997р. у справі "Горнсбі проти Греції" Європейський суд наголосив, що відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Європейський суд також зазначив, що адміністративні органи є складовою держави, яка керується принципом верховенства права, а відтак інтереси цих органів збігаються з необхідністю належного здійснення правосуддя. Якщо адміністративні органи відмовляються або неспроможні виконати рішення суду, чи навіть зволікають з його виконанням, то гарантії, надані статтею 6 стороні на судовому етапі, втрачають свою мету.

В даному випадку суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази вжиття УДКСУ у ОСОБА_2 районі заходів щодо виконання рішення суду, в тому числі докази звернення до суду в межах провадження у даній справі із заявами про встановлення чи зміну порядку і способу виконання такого рішення.

За наведених обставин, враховуючи, що наказ стягувачеві повернуто без виконання з підстави, яка не передбачена чинним законодавством; УДКСУ у ОСОБА_2 районі не вжито жодних заходів щодо виконання рішення господарського суду, що набрало законної сили і є обов'язковим до виконання, суд зазначає, що скарга ПБФ "Експрес" в частині визнання неправомірними дій Управління Державної казначейської служби України у ОСОБА_2 районі Херсонської області по поверненню наказу Господарського суду Херсонської області у справі №923/557/16, виданого 18.04.2017р., про стягнення з ОСОБА_2 міської ради судового збору в розмірі 1378,00 грн., є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Що стосується скарги в частині зобов'язання Управління Державної казначейської служби України у ОСОБА_2 районі виконати наказ господарського суду з врахуванням вимог Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", суд зазначає, що вона задоволенню не підлягає, оскільки суд не може визначати порядок та умови здійснення заходів щодо виконання рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в:

1. Скаргу ОСОБА_1 багатогалузевої фірми "Експрес" на дії Управління ДКСУ у ОСОБА_2 районі Херсонської області задовольнити частково.

2. Визнати неправомірними дії Управління Державної казначейської служби України у ОСОБА_2 районі Херсонської області по поверненню наказу Господарського суду Херсонської області у справі №923/557/16, виданого 18.04.2017р., про стягнення з ОСОБА_2 міської ради судового збору у розмірі 1378,00 грн.

3. У задоволенні решти скарги відмовити.

Повний текст ухвали складено і підписано 25.09.2017р.

Суддя М.Б. Сулімовська