ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" вересня 2017 р.Справа № 922/2644/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

при секретарі судового засідання Руденко О.О.

розглянувши справу

за позовом Акціонерної компанії "Харківобленерго", м.Харків,
до Головного управління Національної поліції в Харківській області, м.Харків,
про стягнення 2339,15 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 (довіреність № 01-16/2231 від 19.04.2017р.);

відповідача - ОСОБА_2 (довіреність № 11/119/01/26-2017 від 02.01.2017р.);

ОСОБА_3 (довіреність № 1494/119-26/01-2017 від 09.06.2017р.);

ВСТАНОВИВ:

Акціонерна компанія "Харківобленерго", м.Харків, звернулась до господарського суду з позовною заявою про стягнення з Головного управління Національної поліції в Харківській області, м.Харків, штрафних санкцій, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов Договору про постачання електричної енергії № 736/149 від 23.09.2016р., а саме: 1506,85 грн. пені, 167,78 грн. - 3% річних та 664,52 грн. інфляційних втрат. Витрати з оплати судового збору позивач просить покласти на відповідача.

У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Представники відповідача проти позову заперечували, посилаючись на відсутність вини відповідача у невиконанні договірних зобов'язань; з розрахунком позивача щодо пені та інфляційних втрат погодилися в повному обсязі; проти розрахунку 3% річних заперечували, у зв'язку з необґрунтованим нарахуванням позивачем 0,01 грн.; просили зменшити розмір пені на 50%, оскільки Головне управління Національної поліції в Харківській області є неприбутковою організацією, та її фінансування здійснюється за рахунок Державного бюджету України.

Представник позивача проти зменшення розміру пені заперечувала.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

23.09.2016р. між Акціонерною компанією "Харківобленерго" (позивачем) та Головним управлінням національної поліції в Харківській області (відповідачем) було укладено Договір про постачання електричної енергії № 736/149, за умовами якого позивач (постачальник) продає електричну енергію відповідачу (споживачу) для забезпечення потреб електроустановок відповідача дозволеною потужністю, зазначеною у додатку № 3.1 до цього Договору, а відповідач оплачує позивачу вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору та додатками до Договору, що є його невід'ємними частинами.

На підставі п. 9.5. Договору, цей Договір було пролонговано сторонами на 2017 рік.

Відповідно до п. 2.2.2. Договору, постачальник електричної енергії зобов'язується постачати споживачу електроенергію в обсягах, визначених відповідно до розділу 5 Договору, з урахуванням умов розділу 6 Договору, відповідно до Додатку 1 "Договірні величини електроспоживання на ____ рік".

Згідно п. 2.3.3. Договору, споживач зобов'язався своєчасно оплачувати постачальнику вартість електричної енергії та інші нарахування згідно з умовами Додатку № 2 "Порядок розрахунків".

Відповідно до п. 1 Додатку № 2 "Порядок розрахунків", споживачу встановлений розрахунковий період з 20 числа місяця до такого ж числа наступного місяця.

Як свідчать матеріали справи, позивач, як постачальник, виконав свої зобов'язання за Договором у повному обсязі, а саме здійснив у період з листопада 2016 року по червень 2017 року відпуск електричної енергії споживачу у повному обсязі, але відповідачем умови Договору щодо сплати спожитої електричної енергії у встановлені договором строки були виконані несвоєчасно.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до Закону України "Про електроенергетику" та "Правил користування електричною енергією", затверджених Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України № 28 від 31.07.1996р., договір є основним документом та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін. Тобто, укладення Договору № 736/149 від 23.09.2016р. та додаткових угод до нього означає, що між Акціонерною компанією "Харківобленерго" та Головним управлінням національної поліції в Харківській області було досягнуто згоди з усіх його умов.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 7 цієї статті передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язань, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином, не допускаються.

Згідно ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 624 ЦК України встановлено: якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Згідно ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до частини 2 вказаної статті, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п. 4.2.1. Договору, за внесення платежів, передбачених п.п. 2.3.3-2.3.4. цього Договору, з порушенням термінів визначених додатком № 2 "Порядок розрахунків", споживач сплачує постачальнику суму боргу з урахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, 3% річних та індексу інфляції. Сума пені нараховується споживачу з першого дня прострочення платежу, який повинен бути здійснений споживачем в термін, встановлений додатком № 2 "Порядок розрахунків", по день сплати заборгованості включно та зазначається в рахунку окремим рядком.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки, суд визнав вимоги про стягнення з відповідача 1506,85 грн. пені за період: січень, лютий, березень, травень, червень 2017 року та 664,52 грн. інфляційних втрат за період: грудень 2016 року законними та обґрунтованими.

Перевіривши розрахунок 3% річних за період: січень, лютий, березень, травень та червень 2017 року, суд погодився з доводами відповідача щодо неправомірного нарахування позивачем 167,78 грн. та визнав законним та обґрунтованим розмір 3% річних - 167,77 грн.

Відповідно до п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Враховуючи, що відповідач - Головне управління Національної поліції в Харківській області є бюджетною організацією, що утримується за рахунок коштів державного бюджету, та на даний час не має можливості проводити перерахування грошових коштів за отриману електричну енергію з не залежних від нього причин, приймаючи до уваги те, що відповідачем було вжито всіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення, а також зважаючи на відсутність основної заборгованості за спожиту електроенергію на даний час, суд визнав за можливе задовольнити клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 50%.

Таким чином, до стягнення з першого відповідача на користь позивача підлягає пеня в розмірі 753,43 грн.

З урахуванням викладеного, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем склав 1585,72 грн., у тому числі: 753,43 грн. пені, 167,77 грн. - 3% річних та 664,52 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач визнав суму заборгованості, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Акціонерної компанії "Харківобленерго" в частині стягнення з відповідача 753,43 грн. пені, 167,77 грн. - 3% річних та 664,52 грн. інфляційних втрат обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню.

В частині стягнення 753,42 грн. пені суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову, у зв'язку зі зменшенням розміру неустойки.

В частині стягнення 0,01 грн. - 3% річних суд відмовляє у позові у зв'язку з необґрунтованим нарахуванням позовних вимог в цій частині.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 525, 526, 530, 610, 611, 612, 624, 625 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління національної поліції в Харківській області (61002, м.Харків, вул.Жон Мироносець, 5; п/р 2615 Держказначейська служба України м.Харків, МФО 820172; ) на користь Акціонерної компанії "Харківобленерго" (61037, м.Харків, вул.Плеханівська, 149; ; п/р 5 в АТ "ОСОБА_4 Аваль", м.Київ, МФО 380805) - 753,43 грн. пені, 167,77 грн. - 3% річних, 664,52 грн. інфляційних втрат; 1600,00 грн. витрат з оплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення 753,42 грн. пені та 0,01 грн. - 3% річних у позові відмовити.

Повне рішення складено 21.09.2017 р.

Суддя ОСОБА_5