ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
21 вересня 2017 рокуСправа № 921/478/17-г/18
УХВАЛА

Господарський суд Тернопільської області у складі судді Охотницької Н.В.

розглянув матеріали справи

за позовом ОСОБА_1 АДРЕСА_1

до відповідача Приватного підприємства "Елегант-Люкс" вул. Руська, 34, м. Тернопіль

про: визнати недійсними пункти 2, 3, 4 рішення загальних зборів приватного підприємства "Елегант-Люкс"; визнати, що ОСОБА_1 вийшла із засновників (учасників) приватного підприємства "Елегант-Люкс" з моменту подання заяви, а саме 24.03.2017; визнати, що ОСОБА_1 має право на виплату частки, яка повинна розраховуватись виходячи із реальної вартості основних засобів на основі проведеної експертизи, зокрема приміщення підприємства та бухгалтерських даних усіх основних засобів підприємства, станом на момент виходу 24.03.2017, а саме: 2 672 878,02 *14,59% = 389 972,90 грн еквівалент гривні до долара США на дату подачі позову за курсом НБУ 1* 26,025 (389 972,90:26,025 = 14 984,55 дол. США) прибутку отриманого у 2017 на день виходу та нарахованих дивідендів у терміни передбачені законом.

За участі представників від:

позивача: не прибув;

відповідача: не прибув.

Технічна фіксація судового процесу не здійснюється.

Суть справи: ОСОБА_1 звернулася до господарського суду Тернопільської області з позовом до відповідача приватного підприємства "Елегант-Люкс" (надалі ПП "Елегант-Люкс") про: визнати недійсним пункт 2 рішення зборів приватного підприємства "Елегант-Люкс" щодо задоволення заяви ОСОБА_1 про вихід із засновників підприємства з 25 березня 2017 року; визнати недійсними пункти 3, 4 рішення зборів приватного підприємства "Елегант-Люкс" щодо виплати ОСОБА_1 частки в розмірі 14,59% статутного фонду, виходячи з орієнтовної вартості активів підприємства станом на 31 грудня 2016 року в гривневому еквіваленті 10 012,01 грн; визнати, що ОСОБА_1 вийшла із засновників (учасників) приватного підприємства "Елегант-Люкс" з моменту подання заяви, а саме 24 березня 2017 року; визнати, що ОСОБА_1 має право на виплату частки, яка повинна розраховуватись виходячи із реальної вартості основних засобів на основі проведеної експертизи, зокрема приміщення підприємства та бухгалтерських даних усіх основних засобів підприємства, станом на момент виходу 24 березня 2017 року, а саме: 2 672 878,02 *14,59% = 389 972,90 грн, еквівалент гривні до долара США на дату подачі позову за курсом НБУ 1* 26,025 (389 972,90 : 26,025 = 14 984,55 дол. США) прибутку, отриманого у 2017 році на день виходу та нарахованих дивідендів, у терміни передбачені законом.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення своїх корпоративних прав, як засновника підприємства, що скористався своїм правом на вихід з останнього, зокрема на невірний обрахунок та розмір частки, що належить до виплати ОСОБА_1, про що прийнято рішення зборів засновників приватного підприємства "Елегант-Люкс", пункти 2, 3, 4 якого позивач просить визнати недійсними, оформлених протоколом №1/2017 від 27.03.2017.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 17.08.2017 порушено провадження у даній справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 29.08.2017. Також, ухвалою про порушення провадження у справі від 17.08.2017 витребувано у сторін: позивача - оригінали всіх долучених до позовної заяви документів; заяву від 15.03.2017; відповідача - оригінал протоколу зборів засновників ПП "Елегант-люкс" №1/2017 від 27.03.2017; заяву від 15.03.2017 ОСОБА_1; докази отримання заяви ОСОБА_1 про вихід із засновників ПП "Елегант-Люкс"; обґрунтований та документально підтверджений, з посиланням на норми чинного законодавства письмовий відзив на позов.

В судовому засіданні 29.08.2017 розгляд справи було відкладено на 11.09.2017 з підстав, які зазначені в ухвалі суду від 29.08.2017.

Ухвалою суду від 11.09.2017 розгляд справи відкладено на 21.09.2017. При цьому, даною ухвалою зобов'язано сторони подати: позивача - належним чином засвідчену копію Статуту ПП "Елегант-Люкс" чинного на момент прийняття спірних рішень зборів засновників від 27.03.2017 та на момент звернення позивача до суду (31.07.2017); докази відправлення позовної заяви з додатками відповідачу (оригінал фіскального чеку від 24.07.2017 та опису вкладення); відповідача - оригінал протоколу зборів засновників ПП "Елегант-Люкс" №1/2017 від 27.03.2017; заяву від 15.03.2017 ОСОБА_1; докази отримання заяви ОСОБА_1 про вихід із засновників ПП "Елегант-Люкс"; належним чином засвідчену копію Статуту ПП "Елегант-Люкс" чинного на момент прийняття спірних рішень зборів засновників від 27.03.2017 та на момент звернення позивача до суду (31.07.2017); обґрунтований та документально підтверджений, з посиланням на норми чинного законодавства письмовий відзив на позов.

Позивач явку повноважного представника у призначені на 11.09.2017 та на 21.09.2017 судові засідання не забезпечив, витребуваних документів, в тому числі належним чином засвідчену копію Статуту ПП "Елегант-Люкс" чинного на момент прийняття спірних рішень зборів засновників від 27.03.2017 та на момент звернення позивача до суду (31.07.2017), не подав. Причини невиконання вимог ухвали суду від 11.09.2017 не повідомив.

Відповідач, витребуваних ухвалами суду від 17.08.2017, від 29.08.2017 та від 11.09.2017 документів не подав, його повноважний представник в судові засідання 29 серпня 2017 року та 11 вересня 2017 року не прибув, про причини неявки та причини неподання витребуваних документів суд не повідомив, хоча про час і місце слухання був повідомлений в порядку ст. 64, 87 ГПК України та п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що повідомлення про вручення поштового відправлення - ухвали суду про порушення провадження у даній справі від 17.08.2017 повернулося на адресу суду без вручення адресату із відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання". В той же час, ухвали суду від 09.06.2017, від 29.08.2017 та від 11.09.2017 приватному підприємству "Елегант-Люкс" відправлялася за адресою, що зазначена у позовній заяві та витязі Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, сформованого на запит судді Охотницької Н.В. від 15.09.2017 за № станом на 15.09.2017 а саме: вул. Руська, 34, м. Тернопіль. Таким чином, судом виконано процесуальні вимоги щодо повідомлення сторін належним чином про час та місце слухання справи і реалізовано право учасника судового процесу на судовий захист.

Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність залишення позову без розгляду з огляду на наступне.

Предметом розгляду у даній справі є визнання недійсним пункту 2 рішення зборів приватного підприємства "Елегант-Люкс" щодо задоволення заяви ОСОБА_1 про вихід із засновників підприємства з 25 березня 2017 року; визнання недійсними пункти 3, 4 рішення зборів приватного підприємства "Елегант-Люкс" щодо виплати ОСОБА_1 частки в розмірі 14,59% статутного фонду, виходячи з орієнтовної вартості активів підприємства станом на 31 грудня 2016 року в гривневому еквіваленті 10 012,01 грн; визнати, що ОСОБА_1 вийшла із засновників (учасників) приватного підприємства "Елегант-Люкс" з моменту подання заяви, а саме 24 березня 2017 року; визнання, що ОСОБА_1 має право на виплату частки, яка повинна розраховуватись виходячи із реальної вартості основних засобів на основі проведеної експертизи, зокрема приміщення підприємства та бухгалтерських даних усіх основних засобів підприємства, станом на момент виходу 24 березня 2017 року, а саме: 2 672 878,02 *14,59% = 389 972,90 грн, еквівалент гривні до долара США на дату подачі позову за курсом НБУ 1* 26,025 (389 972,90 : 26,025 = 14 984,55 дол. США) прибутку, отриманого у 2017 році на день виходу та нарахованих дивідендів, у терміни передбачені законом.

Відповідно до ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

До виключної компетенції господарських судів відносяться справи у спорах між учасниками (акціонерами, засновниками) господарського товариства та господарським товариством, пов'язані з реалізацією та захистом корпоративних прав.

Господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів (п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК України).

Згідно положень п.п. 11, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" №13 від 24.10.2008 року закріплено, що при вирішенні корпоративного спору господарський суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов, а також з'ясувати питання про наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорювання. Аналогічні положення роз'яснено у п. 2.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" №4 від 25.02.2016 року.

Учасник, який вибув зі складу юридичної особи, може бути стороною корпоративного спору щодо визначення та стягнення належної йому до сплати вартості частки майна юридичної особи, про визнання недійсними рішень про виключення його зі складу юридичної особи, а також про визнання недійсними інших рішень юридичної особи, якщо ці рішення прийняті в період до виходу (виключення) учасника, а відповідні вимоги обґрунтовуються порушенням його корпоративних прав на момент прийняття такого рішення (п. 1.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" №4 від 25.02.2016 року).

Відповідно до частин 1 та 2 ст.81 ЦК України юридична особа може бути створена шляхом об'єднання осіб та (або) майна.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 22 ГК України суб'єктами господарювання є господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.

Із змісту ст. 62 ГК України підприємство - самостійний суб'єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб'єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами. Підприємства можуть створюватись як для здійснення підприємництва, так і для некомерційної господарської діяльності. Підприємство, якщо законом не встановлено інше, діє на основі статуту або модельного статуту. Підприємства незалежно від форми власності, організаційно-правової форми, а також установчих документів, на основі яких вони створені та діють, мають рівні права та обов'язки. Підприємство є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків та може мати печатки.

Згідно із ст.63 ГК України залежно від форм власності, передбачених законом, в Україні можуть діяти підприємства таких видів, зокрема, приватне підприємство - підприємство, що діє на основі приватної власності громадян чи суб'єкта господарювання (юридичної особи).

Відповідно до ст.113 ГК України приватним підприємством визнається підприємство, що діє на основі приватної власності одного або кількох громадян, іноземців, осіб без громадянства та його (їх) праці чи з використанням найманої праці. Приватним є також підприємство, що діє на основі приватної власності суб'єкта господарювання - юридичної особи.

В силу ст.65 ГК України управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і участі в управлінні трудового колективу. Власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.79 ГК України господарськими товариствами визнаються підприємства або інші суб'єкти господарювання, створені юридичними особами та/або громадянами шляхом об'єднання їх майна і участі в підприємницькій діяльності товариства з метою одержання прибутку.

Засновниками і учасниками товариства можуть бути суб'єкти господарювання, інші учасники господарських відносин, зазначені у ст.2 цього Кодексу, а також громадяни, які не є суб'єктами господарювання.

Відповідно до ст. 8 ЦК України якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). У разі неможливості використати аналогію закону для регулювання цивільних відносин вони регулюються відповідно до загальних засад цивільного законодавства (аналогія права).

Таким чином, до спірних правовідносин слід застосовувати положення Закону України "Про господарські товариства".

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що маючи намір вийти з числа засновників, 22.03.2017 звернувся до відповідача із нотаріально посвідченою заявою про вихід зі складу засновників ПП "Елегант-Люкс" та вимогою скликати збори засновників на яких розглянути питання пов'язані з виходом, тобто виплатити вартість частини майна підприємства пропорційну її частці у статутному капіталі, частину прибутку, отриманого підприємством у даному році до моменту виходу.

Рішенням зборів Засновників ПП "Елегант-Люкс", оформленим протоколом №1/2017 від 27.03.2017, окрім іншого, вирішено задоволити заяву позивача про вихід із складу засновників з 25.03.2017 та виплатити частку в розмірі 14,59% статутного фонду, виходячи з орієнтовної вартості підприємства станом на 31 грудня 2016 року, що в гривневому еквіваленті становить 10 012,01 грн.

У зв'язку з незгодою позивача з визначеною зборами орієнтовної вартості активів підприємства та розміром частки, яка підлягає виплаті позивачу, на зборах прийнято рішення, яким доручено ОСОБА_1 провести експертизу ринкової вартості майна підприємства та представити її для обговорення на позачергових зборах.

На виконання рішення зборів (п.5 протоколу зборів засновників від 27.03.2017) позивачем було замовлено експертизу нежитлового приміщення за адресою м. Тернопіль вул.Руська, буд.34. Оцінка по визначенню ринкової вартості приміщення проведена станом на 30.03.2017.

Згідно із висновком від 11.04.2017, ринкова вартість спірного нежитлового приміщення, загальною площею 53,2 м.кв., що належить на праві приватної власності ПП "Елегант -Люкс" становить 2 645 640,00 грн.

З огляду на вищенаведене, позивач вважає прийняте на зборах Засновників ПП "Елегант-Люкс" рішення, оформлене протоколом № 1/2017 від 27.03.2017 незаконним та таким, що підлягає визнанню недійсним в судовому порядку, оскільки моментом виходу позивача із числа засновників підприємства є 24.03.2017, а не 25.03.2017, а також належна позивачу до виплати частка повинна розраховуватись виходячи із реальної вартості основних засобів на основі проведеної експертизи, зокрема приміщення підприємства та бухгалтерських даних усіх основних засобів підприємства, станом на момент виходу 24.03.2017, а саме: 2 672 878,02 *14,59% = 389 972,90 грн еквівалент гривні до долара США на дату подачі позову за курсом НБУ 1* 26,025 (389 972,90:26,025 = 14 984,55 дол. США) прибутку отриманого у 2017 на день виходу та нарахованих дивідендів у терміни передбачені законом.

Так, згідно ст. 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Таким чином, корпоративні права - це сукупність прав учасника юридичної особи, зміст яких визначається її організаційно-правовою формою та установчими документами, корпоративні права (в тому числі майнові права та обов'язки учасника товариства) є об'єктами цивільних прав (майном), а тому підлягають захисту у встановленому чинним законодавством порядку.

За приписами ст. ст. 1, 50 Закону України "Про господарські товариства" товариством з обмеженою відповідальністю визнається товариство, що має статутний капітал, розділений на частки, розмір яких визначається установчими документами.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про господарські товариства" товариство з обмеженою відповідальністю створюється і діє на підставі статуту.

Згідно з ч. 2 ст. 4, ч. 1 ст. 51 Закону України "Про господарські товариства" установчі документи товариства з обмеженою відповідальністю повинні містити відомості, зокрема про склад засновників та учасників, про розмір часток кожного з учасників.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про господарські товариства" учасники товариства мають право: а) брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в установчих документах, за винятком випадків, передбачених цим Законом; б) брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди). Право на отримання частки прибутку (дивідендів) пропорційно частці кожного з учасників мають особи, які є учасниками товариства на початок строку виплати дивідендів; в) вийти в установленому порядку з товариства; г) одержувати інформацію про діяльність товариства. На вимогу учасника товариство зобов'язане надавати йому для ознайомлення річні баланси, звіти товариства про його діяльність, протоколи зборів; д) здійснити відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують участь у товаристві, в порядку, встановленому законом. Учасники можуть мати також інші права, передбачені законодавством і установчими документами товариства.

Так, згідно п. 4 ч. 2 ст. 148 ЦК України, порядок і спосіб визначення вартості частини майна, що пропорційна частці учасника у статутному капіталі, а також порядок і строки її виплати встановлюються статутом і законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону України "Про господарські товариства" при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному капіталі. Виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства вклад може бути повернуто повністю або частково в натуральній формі.

В свою чергу, пунктом 30 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" від 24.10.2008 р. № 13 передбачено, що при визначенні порядку і способу обчислення вартості частини майна товариства та частини прибутку, яку має право отримати учасник при виході (виключенні) з товариства з обмеженою відповідальністю (товариства з додатковою відповідальністю), а також порядку і строків їх виплати господарські суди мають застосовувати відповідні положення установчих документів товариства. У випадку неврегульованості в установчих документах вартість частини майна товариства, що підлягає виплаті, повинна відповідати вартості чистих активів товариства, що визначається в порядку, встановленому законодавством, пропорційно його частці в статутному капіталі товариства на підставі балансу, складеного на дату виходу (виключення). Розрахунок належної учаснику частини прибутку здійснюється на дату виходу (виключення) з товариства.

Отже, для отримання відомостей, зокрема про склад засновників та учасників, про розмір часток кожного з учасників, а також визначення порядку і способу обчислення вартості частки, належної для виплати позивачу при виході із числа засновників ПП "Елегант-Люкс" суду необхідно дослідити положення установчих документів відповідача, тобто статут ПП "Елегант-Люкс".

Позивачем, в якості додатків до позовної заяви, долучено Додаток №1 до Статуту приватного підприємства "Елегант -Люкс", при цьому повного тексту Статуту відповідача до матеріалів справи не додано.

З огляду на вищезазначене, суд ухвалами від 17.08.2017, від 29.08.2017 та від 11.09.2017 зобов'язував сторони надати додаткові документи, зокрема, востаннє ухвалою від 11.09.2017 від позивача витребувано належним чином засвідчену копію Статуту ПП "Елегант-Люкс" чинного на момент прийняття спірних рішень зборів засновників від 27.03.2017 та на момент звернення позивача до суду (31.07.2017).

Однак, позивач у призначене на 11.09.2017 судове засідання не з'явився, витребуваних документів не подав. Не з'явився позивач і в судове засідання 21.09.2017, витребуваних документів, в тому числі належним чином засвідчену копію Статуту ПП "Елегант-Люкс" чинного на момент прийняття спірних рішень зборів засновників від 27.03.2017 та на момент звернення позивача до суду (31.07.2017) суду не надав.

Як наслідок, суд позбавлений можливості дослідити у засіданні положення статуту ПП "Елегант-Люкс", зокрема, про порядок і спосіб визначення вартості частини майна та частини прибутку, що пропорційна частці учасника у статутному капіталі, строки її виплати при виході, склад засновників/учасників та інше.

Неподання позивачем витребуваних судом доказів по справі, які підтверджують викладені у позовній заяві обставини, позбавляє суд можливості, у відповідності із ст.ст.43, 75 ГПК України, повно, всебічно та об'єктивно оцінити докази, з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та вирішити спір за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.5 ст.81 ГПК України, господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору.

Згідно ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, при цьому обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За таких обставин та враховуючи п. 4.9 постанови пленуму ВГСУ від 26 грудня 2011 року № 18, суд залишає позов без розгляду на підставі п. 5 ст. 81 ГПК України.

Крім того, суд зазначає, що правові засади справляння судового збору, об'єкти, розміри ставок судового збору та порядок його сплати регулюється Законом України "Про судовий збір" від 08.07.2011р. № 3674-VI (із змінами та доповненнями станом на 05.01.2017).

Відповідно до ст. 4 названого Закону, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Так, ч. 2 ст. 4 вказаного Закону встановлено, що з позовів немайнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до абз.4 ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" станом на 1 січня 2017 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 1600,00 грн.

Таким чином, розмір судового збору за розгляд позовних заяв в господарському суді немайнового характеру 1600,00 грн.

Відповідно до ст. 58 ГПК України, в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька вимог.

Згідно ч.2 п.3 ст.6 Закону України "Про судовий збір", п.2.11 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", якщо в одній позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог.

Як вбачається з позовних матеріалів, позивач просить суд визнати недійсними пункти 2, 3, 4 рішення загальних зборів приватного підприємства "Елегант-Люкс"; визнати, що ОСОБА_1 вийшла із засновників (учасників) приватного підприємства "Елегант -Люкс" з моменту подання заяви, а саме 24.03.2017; визнати, що ОСОБА_1 має право на виплату частки, яка повинна розраховуватись виходячи із реальної вартості основних засобів на основі проведеної експертизи, зокрема приміщення підприємства та бухгалтерських даних усіх основних засобів підприємства, станом на момент виходу 24.03.2017, а саме: 2 672 878,02 *14,59% = 389 972,90 грн еквівалент гривні до долара США на дату подачі позову за курсом НБУ 1* 26,025 (389972,90:26,025 = 14 984,55 дол. США) прибутку отриманого у 2017 на день виходу та нарахованих дивідендів у терміни передбачені законом, а отже об'єднано в одній позовній заяві три вимоги немайнового характеру.

Таким чином, при зверненні до господарського суду з даним позовом підлягає до сплати судовий збір в розмірі 4800,00 грн за три немайнові вимоги.

Проте, позивачем до позовної заяви долучено квитанцію №125 від 30.06.2017 про сплату ним 5 849,58 грн судового збору.

Відповідно до положень ст. 7 Закон України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, зокрема, у разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Таким чином, витрати по сплаті судового збору в розмірі 4800,00 грн поверненню позивачу не підлягають.

Тоді як, з Державного бюджету України позивачу, за умови подання останнім клопотання, підлягає поверненню зайво сплачений судовий збір в сумі 1049,58 грн.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно ч. 4 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України після усунення обставин, які зумовили залишення позову без розгляду, позивач має право знову звернутися з ним до господарського суду в загальному порядку.

Враховуючи викладене, керуючись п. 5 ч.1 ст. 81, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до відповідача - приватного підприємства "Елегант-Люкс" (вул. Руська, 34, м. Тернопіль) про: визнати недійсними пункти 2, 3, 4 рішення загальних зборів приватного підприємства "Елегант-Люкс"; визнати, що ОСОБА_1 вийшла із засновників (учасників) приватного підприємства "Елегант-Люкс" з моменту подання заяви, а саме 24.03.2017; визнати, що ОСОБА_1 має право на виплату частки, яка повинна розраховуватись виходячи із реальної вартості основних засобів на основі проведеної експертизи, зокрема приміщення підприємства та бухгалтерських даних усіх основних засобів підприємства, станом на момент виходу 24.03.2017, а саме: 2 672 878,02 *14,59% = 389 972,90 грн еквівалент гривні до долара США на дату подачі позову за курсом НБУ 1* 26,025 (389 972,90:26,025 = 14 984,55 дол. США) прибутку отриманого у 2017 на день виходу та нарахованих дивідендів у терміни передбачені законом, залишити без розгляду.

2. Ухвалу надіслати сторонам по справі.

Ухвалу про залишення позову без розгляду може бути оскаржено сторонами протягом п'яти днів з дня їх оголошення через місцевий господарський суд.

Суддя Н.В. Охотницька