ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2017 р. Справа № 922/843/17

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Тарасова І. В., суддя Пуль О.А., суддя Шевель О.В.

при секретарі судового засідання Марченко В.О.

за участю представників:

позивача ОСОБА_1, за довіреністю від 19.05.2017 р. №19/05-1;

відповідача ОСОБА_2 за довіреністю від 24.04.2017 р. №01-16/2315, ОСОБА_3 за довіреністю від 26.07.2017 р. №01-16/4476;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Харківський велосипедний завод", м. Харків (вх. №1738 Х/2-8)

на рішення господарського суду Харківської області від 11.05.2017 у справі №922/843/17

за позовом Публічного акціонерного товариства "Харківський велосипедний завод ім. Г.І. Петровського", м. Харків

до Акціонерної компанії "Харківобленерго", м. Харків

про зміну договору, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2017 року позивач, Публічне акціонерне товариство "Харківський велосипедний завод ім. Г.І. Петровського", звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача, Акціонерної компанії "Харківобленерго", про зміну договору про постачання електричної енергії №243 від 14.03.2005 в редакції додаткової угоди від 19.01.2015, шляхом визнання укладеним додатку №3.1. "Перелік місць встановлення розрахункових приладів обліку та тарифів, що застосовуються при проведенні розрахунків за спожиту електричну енергію" в редакції, наданої позивачем.

Рішенням господарського суду Харківської області від 11.05.2017 по справі №922/843/17 (суддя Сальникова Г.І.) в позові відмовлено.

Позивач подав на зазначене рішення до Харківського апеляційного господарського суду апеляційную скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування господарським судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність викладених в рішенні висновків суду, обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить це рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається, зокрема на те, що суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, безпідставно не зясував фактичний розмір загальної дозволеної потужності для позивача (Споживача), існуючий на момент розгляду справи, який становить різницю між розміром загальної дозволеної потужності, встановленим додатковою угодою від 19.01.2015 р. до Договору про постачання електричної енергії № 243 від 14.03.2005 р. (далі Договір постачання) в розмірі 10015кВт та сукупною потужністю приєднаних субспоживачів за минулий період часу з 19.01.2015 р. по 13.03.2017 р., безпідставно поклавши в основу рішення ОСОБА_4 3.1. від 01.03.2016 р. до Договору постачання, в якому визначено розмір потужності 2527,5 кВт. На думку позивача, зазначений ОСОБА_4 3.1. до Договору постачання від 01.03.2016 р. не породжує правових наслідків, оскільки в ньому на відміну від ОСОБА_4 3.1. в редакції Додаткової угоди від 19.01.2015 р. в графі «дозволена до використання потужність» (строки 2,3) міститься рукописний текст цифр 312,5 та 1600, який не узгоджений з позивачем та невідомий останньому, що свідчить про одностороннє внесення відповідачем змін до наведеного документу та відсутність волевиявлення позивача на узгодження потужностей 312,5 кВт та 1600 кВт по п/с Велозавод.

При цьому позивач зазначає, що господарським судом першої інстанції, незважаючи на відсутність розрахункового обґрунтування зменшення дозволеної до використання позивачем потужності з 10015 кВт до 2527,5 кВт, не зясовано обставин щодо узгодження сторонами такого зменшення, а також причин ненадання відповідачем відповіді на лист позивача № 04125-8 від 24.01.2017 р. про надання розяснень щодо існуючого розміру дозволеної потужності.

Зважаючи на це, позивач вважає, що висновки суду першої інстанції про узгодження сторонами дозволеної до споживання потужності в розмірі 2127,5 кВт станом на момент розгляду справи, не відповідають обставинам справи, зроблені внаслідок неправильного застосування судом першої інстанції п.п. 25 п. 10.2 Правил користування електричною енергією.

Крім цього позивач посилається на те, що господарський суд першої інстанції в порушення вимог ст.ст. 4-2,4-3, ч. 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України щодо рівності перед законом і судом всіх учасників судового процесу, змагальності та всебічного, повного і обєктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи, а також положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. відмовив у задоволенні клопотання позивача про призначення у справі судової технічної експертизи документа-Додатку № 3.1. від 01.03.2016 р. до Договору постачання електроенергії.

Одночасно з апеляційною скаргою скаржником надано клопотання (вх. №5694) про призначення у справі судової технічної експертизи документа ОСОБА_4 №3.1. від 01.03.2016 р., на вирішення якої поставити наступні питання:

- чи вносились у текст документа зміни? Якщо вносилися, то яким чином (підчистка, дописи, травлення, виправлення тощо) і який зміст первинного тексту?

- чи виготовлені (виконані) дані документи (фрагменти документа) у різний час?

- у якій послідовності виконувались реквізити даного документа (підпис, відтиск печатки, виготовлення рукописного тексту цифр „312,5" та „1600" в графі „дозволена до використання потужність")?

- чи виготовлений рукописний текст цифр „312,5" та „1600" у той час, яким датований документ;

- чи в один період часу були виконані рукописні тексти цифр „312,5" та „1600" та підписи наданому документі?

- яким чином виконаний підпис від імені особи ОСОБА_5, (за допомогою технічних засобівписальним приладом)?

- яким способом нанесений відтиск печатки ПАТ „ХВЗ"?

- чи виготовлено наданий документ шляхом монтажу за допомогою комп'ютерної або копіювально-розмножувальної техніки?

Колегія суддів відмовляє в задоволенні зазначеного клопотання, зважаючи на наступні підстави.

Відповідно до статті 41 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

В пункті 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 р. № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" роз'яснено, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Зокрема, якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Клопотання позивача про призначення у справі судової технічної експертизи ОСОБА_4 № 3 від 01.03.2016 р. обґрунтовано необхідністю зясування за допомогою спеціальних знань питання щодо визначення відносної давності виготовлення зазначеного документа, його фрагментів, абсолютного часу виконання рукописних записів у документі, установлення способу нанесення відтисків печаток, підписів.При цьому позивач зазначає, що необхідність вирішення зазначеного питання обумовлена обставинами, які свідчать про його підробку.

Зокрема позивач зазначає, що в наданому відповідачем додатку від - 01.03.2016р. (графа „дозволена до використання потужність" строки 2, 3) міститься рукописний текст цифр, не узгоджений з позивачем та невідомий останньому, що свідчить про відсутність волевиявлення позивача на погодження потужностей 312.5 кВт та 1600кВт. по п/с Велозавод.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 № 3.1. "Перелік місць встановлення розрахункових приладів обліку та тарифів, що застосовуються при проведенні розрахунків за спожиту електричну енергію" в редакції від 01.03.2016 підписаний уповноваженими особами сторін за Договором : начальником Південного РВЕ АК Харківобленерго ОСОБА_6, довіреність надана до матеріалів справи та головою правління ПАТ "Харківський велосипедний завод ім. Г.І. Петровського" - ОСОБА_5 та скріплений печатками обох сторін.

ОСОБА_4 № 3 від 01.03.2016 р. в пунктах з 2 по 8 щодо дозволеної потужності відповідають даним наданого самим позивачем спірного проекту ОСОБА_4 № 3 (в п. 3 проекту позивача цифра « 1200» відповідає даним п. 3 ОСОБА_4 від 01.03.2016 р. -1600 , враховуючи зменшення позивачем потужності 1600 Квт на 400 кВт).

До того ж, перед складанням ОСОБА_4 № 3 від 01.03.2016 р. відповідачем - АК "Харківобленерго", листом від 26.01.2016 щодо погодження потужності № 09-35 була доведена та обґрунтована дозволена потужність для електропостачання ПАТ Харківський велосипедний завод ім. Г.І. Петровського, яка складає 2012,5 кВт.

Зазначений лист про погодження потужності від 26.01.2016 № 09-35 був отриманий особисто керівником ПАТ Харківський велосипедний завод ім. Г.І. Петровського - ОСОБА_5 ,про що свідчить підпис та печатка на листі.

Своїх зауважень або заперечень стосовно змісту вказаного листа щодо погодження потужності позивач не надавав.

Чинне законодавство не містить заборон щодо викладення тексту письмової угоди за допомогою рукописного та печатного текстів.

Відповідачем на вимогу суду надано оригінал ОСОБА_4 № 3 від 01.03.2016 р. та копії двох примірників цього оригіналу, які співпадають за змістом. Різниця розташування рукописного написання цифр у копіях примірників ОСОБА_4 № 3 від 01.03.2016 р. не стосуються його змісту, а як пояснив відповідач, обумовлена тим, що зазначена двостороння угода складалась у двох примірниках для кожної сторони із заповненням у відповідних пунктах даних щодо потужності за допомогою рукописного тексту. ОСОБА_5 з цих примірників зроблені надані суду копії зазначеної угоди.

Позивачем не надано свого примірнику ОСОБА_4 № 3 від 01.03.2016 р. з посиланням на те, що він ним не підписувався та не складався.

Зазначені обставини в їх сукупності свідчать про узгодження обома сторонами всього змісту ОСОБА_4 № 3 від 01.03.2016 р. і ненадання позивачем доказів зворотнього.

Зважаючи на наведене, при вирішенні даного спору відсутні спірні питання щодо ОСОБА_4 № 3 від 01.03.2016 р., для вирішення яких необхідні спеціальні знання, у звязку з чим відсутні підстави для призначення у справі судової технічної експертизи цього документа .

У відзиві на апеляційну скаргу (вх. №6953 від 03.07.2017) та в судовому засіданні відповідач зазначає, що місцевим господарським судом правомірно встановлено відсутність порушеного права позивача щодо внесення змін до додатку №3.1. Перелік місць встановлення розрахункових приладів обліку та тарифів, що застосовуються при проведенні розрахунків за спожиту електричну енергію, пропонованих позивачем листами №04125-31 від 16.02.2017 та №041125-15 від 30.01.2017 в частині коригування дозволеної потужності, у звязку із припиненням дії додатку №3.1. в редакції від 19.01.2015 та підписання додатку №3.1. від 01.03.2016 р..

05.07.2017 позивачем через відділ документального забезпечення суду надані додаткові письмові пояснення (вх. №7074), в яких зауважує на тому, що місцевим господарським судом залишено поза увагою доводи позивача про відсутність з його боку в період з 19.01.2015 по 16.02.2017 звернень до відповідача щодо зменшення загальної потужності на 7887,5 кВт (різниця між розміром потужності 10015 кВт - станом на 19.01.2015 та розміром потужності 2127,5 кВт, вказаним відповідачем в його проекті додатку №3.1. доданого до листа від 06.02.2017). у наданому відповідачем додатку №3.1 від 01.03.2016 на відміну від додатку №3.1. в редакції від 19.01.2015 в графі дозволена до використання потужність (строки 2,3), міститься рукописний текст цифр 312,5 та 1600, не узгоджений з позивачем та невідомий останньому, що, на думку позивача, свідчить про одностороннє внесення відповідачем змін до наведеного документу та відсутність волевиявлення позивача на погодження потужностей 312,5 кВт та 1600 кВт по с/п Велозавод. Також вважає, що клопотання позивача про призначення у справі судової технічної експертизи документу додатку №3.1. від 01.03.2016 безпідставно залишено судом без задоволення. Вважає, що суд не зясував всіх обставин справи та помилково встановив обґрунтованість потужностей 2027,5 кВт, вказаної в проекті додатку №3.1., запропонованого відповідачем в листі від 06.02.2017.

Також, 06.07.2017 позивачем через відділ документального забезпечення суду надано клопотання (вх. №7115) в якому він просив залучити до участі в справі директора ПрАТ "Харківський велосипедний завод" - ОСОБА_5 для надання пояснень з питань, що виникли під час розгляду справи та витребувати від відповідача оригінал листа № 09-35 від 26.01.2016р. та оригінал додатку №3.1. від 01.03.2016р. для встановлення обставин справи, щодо погодження сторонами дозволеної потужності електропостачання станом на 01.03.2016р.

Також, ухвалою суду апеляційної інстанції від 06.07.2017 було задоволено клопотання ПрАТ "Харківський велосипедний завод" про витребування у відповідача оригіналу листа № 09-35 від 26.01.2016р. та оригіналу ОСОБА_4 №3.1. від 01.03.2016р. Зобовязано АК "Харківобленерго" надати суду оригінал листа № 09-35 від 26.01.2016р. та оригінал додатку №3.1. Перелік місць встановлення розрахункових приладів обліку та тарифів, що застосовуються при проведенні розрахунків за спожиту електричну енергію від 01.03.2016 до договору про постачання електричної енергії №243 від 14.03.2005. для огляду в судовому засіданні та в належних чином засвідчених копіях для долучення до матеріалів справи.

На виконання вимог ухвали суду від 06.07.2017, відповідачем 10.08.2017 надано до суду оригінал листа №09-35 від 26.01.2016 та ОСОБА_4 №3.1 від 01.03.2016.

В судовому засіданні 10.08.2017 р. оригінал листа №09-35 від 26.01.2016 та ОСОБА_4 №3.1 від 01.03.2016 до договору постачання електричної енергії №243 від 14.03.2005 були оглянуті колегією суддів. Оригінал додатку №3.1 від 01.03.2016 до договору долучено до матеріалів справи до закінчення розгляду справи по суті.

На виконання вимог ухвали суду від 10.08.2017 р. відповідач надав письмові пояснення (вх. № 9743 від 19.09.2017 р.) стосовно розбіжностей в редакціях ОСОБА_4 № 3.1. до Договору постачання електроенергії станом на 19.01.2015 р. та станом на 01.03.2016 р., в яких, зокрема зазначив, що при узгодженні потужності нового субспоживача ТОВ (Турбоелемент» були прийняти до уваги всі наявні у споживача документи на підтвердження величини договірної потужності від ПАТ «Харківський велосипедний іавод ім. Г.І. Петровського» з урахуванням видалених раніш потужностей для субспоживачів: ПАТ «Миловарний комбінат» - 800 кВт., КТП «Компанія «Балекс» -500 кВт., ТОВ «Астеліт» - 7,5 кВт., ТОВ «ВК фірма «СВС» - 20 кВт. та ТОВ «Турбоелемент» - 960 кВт.У листі від 26.01.2016 № 09-35 позивачу повідомлялось, що дозволена потужність для електропостачання ПАТ «ХВЗ ім. Петровського» складає 2012,5 кВт. від підстанції 110/6 кВ «Велозаводская». Зазначений лист «про погодження потужності» від 26.01.2016 № 09-35 був отриманий керівником позивача. Зауважень або заперечень щодо змісту вказаного листа щодо погодженої потужності позивач не надавав, та у подальшому сторони уклали ОСОБА_4 № 3.1 від 01.03.2016 р., у якому була встановлена величина дозволеної потужності. Запропонований обсяг дозволеної до використання потужності в пунктах 2,3,4,5,6,7,8 в редакції АК «Харківобленерго» позивачем у спірному проекті ОСОБА_4 № 3 прийнято та не заперечується.

Щодо внесення змін до пунктів 1 та 9 додатку до Договору №3.1 відповідач вважає безпідставними, оскільки вони стосуються збільшення дозволеної потужності без будь-яких обґрунтувань.

На виконання ухвали суду від 10.08.2017 р. позивач надав письмові пояснення (вх.. № 9791 від 20.09.2017 р.) щодо наявності підстав для внесення змін до ОСОБА_4 № 3 .1 в редакції від 19.01.2015 р. в частині перерозподілу дозволеної до використання потужності в пунктах 1 та 9 в бік збільшення. Зокрема позивач зазначив, що він, розцінивши обмеження технічної можливості виділення потужності та зниження потужності по п/с Велозавод до наведених відповідачем розмірів ( пункт 2-312,5 кВт та пункт З - 1200,0 кВт), запропонував в своєму проекті ОСОБА_4 № 3.1. отримання недостатньої потужності в інших об'єктах (пункт 1 - 5200кВт та пункт 9 - 1000кВт.), оскільки в попередніх роках позивач отримував потужність в цих об'єктах, що, на його думку, підтверджується листом відповідача №54-Велозавод/373 від 23.03.2005р., службовою запискою начальника Південного РОЕ №261/30-3557 від 03.11.2013р.

В судовому засіданні представники сторін підтримали свою правову позицію по справі, позивач просив рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити апеляційну скаргу, відповідач проти вимог апеляційної скарги заперечував та просив оскаржуване рішення залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї та додаткових пояснень по справі, в межах вимог, передбачених ст.101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Між Публічним акціонерним товариством "Харківський велосипедний завод ім. Г.І. Петровського", яке в подальшому змінило свою назву на Приватне акціонерне товариство «Харківський велосипедний завод», (реєстрація змін найменування проведена 18.05.2017 (а.с.127)), позивачем, та Акціонерною компанією "Харківобленерго", відповідачем, укладено Договір про постачання електричної енергії № 243 від 14.03.2005 р. (далі Договір постачання електроенергії).

Згідно з предметом цього Договору постачальник-відповідач постачає електричну енергію споживачу- позивачеві, а споживач сплачує постачальнику її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору та додатками до Договору, які є його невідємними частинами.

Відповідно до п 1.2. Правил користування електричною енергією, затвердженими постановою НКРЕ України від 31.07.1996 № 28 із змінами та доповненнями (далі по тексту Правила ), договір про постачання електричної енергії - домовленість двох сторін (постачальник електричної енергії за регульованим тарифом і споживач), що є документом певної форми, який встановлює зміст та регулює правовідносини між сторонами під час продажу постачальником за регульованим тарифом електричної енергії споживачу за тарифами, які регулюються відповідно до законодавства України;

Відповідно до п. 5.2 та п. 5.5 Правил - величина дозволеної та приєднаної потужності є істотною та обовязковою умовою договору про постачання електричної енергії.

Відповідно до п 1.2. Правил дозволена потужність - максимальна величина потужності, яку електропередавальна організація дозволила споживачу для одночасного використання (одночасного ввімкнення струмоприймачів) за кожним об'єктом споживача на підставі нормативно-технічних документів відповідно до умов договору;

Додатковою угодою від 19.01.2015 р. до Договору постачання електричної енергії були внесені зміни, в тому числі в ОСОБА_4 № 3.1. Перелік місць встановлення розрахунків приладів обліку та тарифів, що застосовуються при проведенні розрахунків за спожиту електричну енергію.

Відповідно до розділу 1 Предмет договору додаткової угоди від 19.01.2015 р. , приєднана потужність у точці підключення зазначена у ОСОБА_4 № 3.1.

ОСОБА_4 № 3.1. "Перелік місць встановлення розрахункових приладів обліку та тарифів, що застосовуються при проведенні розрахунків за спожиту електричну енергію" в редакції від 19.01.2015 р.(а.с. 23) сторонами узгоджена та встановлена дозволена до використання потужність:

Пункт 1 п/с ОСОБА_3 і молот 0 кВт.

Пункт 2 п/с Велозавод 4 700 кВт.

Пункт 3 п/с Велозавод 4 700 кВт.

Пункт 4 п/с Велозавод 100 кВт.

Пункт 5 п/с Велозавод -100 кВт.

Пункт 6 В РЩ житлового будинку 15 кВт.

Пункт 7 В РЩ житлового будинку - 100 кВт.

Пункт 8 В РУ-0,4 кВ ТП(РП)АК «ХОЄ»-300 кВт.

Пункт 9 ТЕЦ 3 0 кВт.

Всього сумарна дозволена до використання позивачем потужність відповідно до ОСОБА_4 № 3.1. до Договору постачання електроенергії становить 10515 кВт

Відповідно до п. 8.1.5 Додаткової угоди від 19.01.2015 р. про внесення змін до Договору постачання електричної енергії споживач має право приєднувати нових субспоживачів до власних технологічних мереж в межах дозволеної потужності. У таких випадках дозволена потужність споживача за цим договором має бути зменшена на величину приєднаної потужності нових субспоживачів.

Підпунктом 25 п. 10.2 «Правил користування електричною енергією» встановлено обов'язок споживача електричної енергії у разі приєднання нових субспоживачів до власних технологічних електричних мереж повідомляти постачальника та ініціювати коригування дозволеної потужності (зменшення дозволеної потужності на величину приєднаної потужності нових субспоживачів).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у звязку із приєднанням до його технологічних мереж нового субспоживача - ОСМД «Парковий квартал» із приєднаною потужністю 400 кВт і виділом цієї потужності на користь останнього, враховуючи наведені умови пункту 8.1.5. Додаткової угоди 19.01.2015 р. та вимоги п. 25 п. 10.2. Правил, виникла необхідність коригування ОСОБА_4 № 3.1. в редакції Додаткової угоди від 19.01.2015 р. шляхом зменшення загального обсягу дозволеної позивачеві до споживання потужності в розмірі 10515 кВт на виділену новому субспоживачу потужність в розмірі 400 кВТ, тобто зменшення дозволеної потужності до 8327, 5 кВт.

Позивач зазначає, що з метою здійснення зазначеного коригування він листами № 04125-31 від 16.02.2017 та № 041125-15 від 30.01.2017 звернувся до АК Харківобленерго з вимогою скорегувати додаток № 3.1 до Договору в редакції Додаткової угоди від 19.05.2015 р. та зменшити на 400 кВт. обсяг дозволеної до використання потужності для ОСМД Парковий квартал.

У відповідь на лист № 041125-15 від 30.01.2017 та № 04125/44 від 28.12.2016, Позивачу від АК Харківобленерго був направлений лист № 46е-01/05-3634 від 06.02.2017р. з проектом скоригованого в частині потужності ОСОБА_4 № 3.1, де відповідно до вимог споживача йому було скоригована дозволена потужність з урахуванням видалених 400 кВт. для ОСМД Парковий квартал (пункт 3 ОСОБА_4 № 3.1 було 1600 кВт. стало 1200 кВт.).

Проте в проекті ОСОБА_4 № 3.1. запропонованом відповідачем, загальна скоригована дозволена потужність склала 2127,5 кВт проти 8327,5 кВт в проекті позивача та розподілена наступним чином:

Пункт 1 ПС Серп і Молот -0кВт.

Пункт 2 п/с Велозавод-312, 5 кВт.

Пункт 3 п/с Велозавод 1200 кВт.

Пункт 4 п/с Велозавод-100 кВт.

Пункт 5 п/с Велозавод-100 кВт.

Пункт 6 п/с Велозавод-15 кВт.

Пункт 7 п/с Велозавод-100 кВт.

Пункт 8 ТП 1316 -300 кВт.

Пункт 9 ТЄЦ-3 -0 кВт

Посилаючись на вищенаведену невідповідність розмірів загальної скоригованої дозволеної потужності у проектах ОСОБА_4 3.1., непогодження позивача з проектом відповідача та ненадання відповідачем відповіді на лист позивача № 04125-31 від 16.02.2017 р. , позивач , звернувся до суду з позовом у даній справі про зміну Договору про постачання електроенергії № 243 від 14.03.2005 р. в редакції Додаткової угоди шляхом визнання укладеним додатка № 3.1. в наданій позивачем редакції з наступним розподілом дозволеної потужності на загальну кількості 8327,5 кВт :

Пункт 1 п/с ОСОБА_3 і молот 5200 кВт.

Пункт 2 п/с Велозавод 312,5 кВт.

Пункт 3 п/с Велозавод 1200 кВт.

Пункт 4 п/с Велозавод -100 кВт.

Пункт 5 п/с Велозавод -100 кВт.

Пункт 6 п/с Велозавод -100 кВт.

Пункт 7 п/с Велозавод -100 кВт.

Пункт 8 ТП1316 -300кВт.

Пункт 9 ТЕЦ 3 1000 кВт.

Відповідач в обґрунтування своїх заперечень посилається, зокрема на безпідставність доводів позивача, що скоригована дозволена потужність повинна складати 8327.5 кВт, оскільки позивач при цьому бере за основу ОСОБА_4 № 3.1. в редакції Додтаткової угоди від 19.01.2015 р., згідно з яким сумарна потужність дійсно складала 10015 кВт, натомість діючим на час розгляду справи є ОСОБА_4 № 3.1. в редакції Додаткової угоди від 01.03.2016 р., згідно з яким сумарна дозволена потужність складає 2527,5 кВт і саме зазначена потужність скоригована відповідачем в запропонованому ним ОСОБА_4, шляхом зменшення її на виділену ОСМД «Парковий квартал» потужність 400кВт, тобто до розміру 2127, 5 кВт (пункт 3 ОСОБА_4 № 3.1 було 1600 кВт. стало 1200 кВт.).

До матеріалів справи відповідачем наданий ОСОБА_4 № 3.1. "Перелік місць встановлення розрахункових приладів обліку та тарифів, що застосовуються при проведенні розрахунків за спожиту електричну енергію" в редакції від 01.03.2016 відповідно до якого сторонами узгоджена та встановлена дозволена до використання потужність на загальну кількість 2527, 5 кВт, яка розподілена наступним чином:

Пункт 1 п/с ОСОБА_3 і молот 0 кВт.

Пункт 2 п/с Велозавод 312,5 кВт.

Пункт 3 п/с Велозавод 1600 кВт.

Пункт 4 п/с Велозавод -100 кВт.

Пункт 5 п/с Велозавод -100 кВт.

Пункт 6 В РЩ житлового будинку -15 кВт.

Пункт 7 В РЩ житлового будинку -100 кВт.

Пункт 8 В РУ-0,4 кВ ТП(РП) АК «ХОЄ» -300 кВт.

Пункт 9 ТЕЦ 3 0 кВт.

ОСОБА_4 № 3.1 від 01.03.2016 підписаний уповноваженими особами сторін за Договором: начальником Південного РВЕ АК Харківобленерго ОСОБА_6, довіреність надана до матеріалів справи та головою правління ПАТ "Харківський велосипедний завод ім. Г.І. Петровського" - ОСОБА_5 та скріплений печатками обох сторін.

Крім цього, відповідач в обґрунтування своїх заперечень зазначає, що в запропонованому позивачем проекті ОСОБА_4 № 3.1. наявна неузгодженість із ОСОБА_4 № 3.1. в редакції Додаткової угоди від 01.03.2016 р. та із запропонованим відповідачем проектом ОСОБА_4 № 3.1. лише в пунктах 1 та 9.

Так, відповідач зазначає, що відповідно до пунктів 1, 9 ОСОБА_4 № 3.1., як в редакції Додаткової угоди від 19.01.2015 р., на яку посилається сам позивач, так і в діючому на даний час ОСОБА_4 № 3.1. в редакції від 01.03.2016 р. дозволена потужність на зазначені в цих пунктах обєкти не виділялась, тобто становить 0.Проте позивач в запропонованому проекті ОСОБА_4 № 3.1. без будь-яких обґрунтувань просить збільшити дозволену згідно із зазначеними Додатковими угодами потужність в п. 1 з 0 до 5200 кВт, а в пункті 9 з 0 до 1000. При цьому відповідач зазначає, що запропоноване позивачем збільшення дозволеної потужності на загальний розмір 6 200 кВт не узгоджується з обставинами, на які сам позивач посилається в обґрунтування позову, щодо необхідності зменшення загального обсягу дозволеної потужності на 400 кВт виділеної потужності новому субспоживачу-ОСМД «Парковий квартал», а також не обґрунтоване будь-якими підставами, зокрема не підтверджено нормативно-технічними документами. Як зазначив відповідач, із пропозиціями щодо відповідного збільшення чи перерозподілу дозволеної потужності позивач до нього не звертався, що свідчить про відсутність порушення прав позивача з боку відповідача.

Господарський суд першої інстанції в обґрунтування свого висновку про відмову в позові послався на відсутність правових підстав для внесення запропонованих позивачем спірних змін до додатка № 3.1 в частині збільшення дозволеної потужності.

Зазначений висновок, на думку колегії суддів повністю відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання бо оспорення

Відповідно до статі 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України одним із способів захисту прав та інтересів субєктів господарювання судом є зміна правовідношення (господарських правовідносин).

Відповідно до статті 188 Господарського кодексу України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Відповідно до статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавлена того, на що вона розраховувала при укладанні договору.

Відповідно до частини 1 статті 652 Цивільного кодексу України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Згідно з частиною 2 цієї статті, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Виходячи зі змісту зазначених норм, підставою для зміни договору в судовому порядку на вимогу однієї із сторін є: або істотне порушення умов договору, або наявність відповідного застереження в договорі щодо відповідних підстав для його зміни чи прямої вказівки в законі про необхідність внесення змін або істотна зміна обставин, якими керувалися сторони при укладенні договору за наявності умов, зазначених в ч. 2 статті 652 Цивільного кодексу України.. При цьому повинна мати місце обставина порушення прав позивача у вигляді відхилення відповідачем відповідної обґрунтованої (такої, що ґрунтується на умовах договору чи вимогах закону) пропозиції позивача.

На зміну обставин чи істотне порушення відповідачем умов Договору постачання електроенергії позивач не посилався.

Як зазначено вище, підставою позову стало необхідність відповідно до п. 8.1.5. Договору постачання електроенергії та п. п.п. 25 п. 10 Правил коригування визначеної в ОСОБА_4 № 3.1. Договору в редакції 19.01.2015 р. дозволеної потужності в бік зменшення на потужність, виділену новому споживачу, який приєднався до мереж позивача, відхилення відповідачем пропозицій позивача щодо відповідної зміни ОСОБА_4 № 3 та непогодження позивачем із запропонованим відповідачем проектом ОСОБА_4 № 3, у звязку з невідповідністю зазначеної в ньому сумарної скоригованої потужності -2127,5 кВт сумарній скоригованій потужності, розрахованій з урахуванням Додаткової угоди до Договору від 19.01.2015 р. -8327,5

Проте, як правильно встановлено господарським судом першої інстанції, спірні зміни, які позивач просить суд внести до ОСОБА_4 № 3.1. Договору постачання електроенергії в частині збільшення дозволеної до використання потужності, не ґрунтуються на умовах Договору та вимогах чинного законодавства та суперечать обставинам, на які сам позивач посилається в обґрунтування позову. Крім цього, позивач не звертався до відповідача з відповідними обґрунтованими пропозиціями щодо необхідності збільшення дозволеної потужності в п. 1 та п. 9, в той час як його пропозиції , які відхилено відповідачем, стосувались коригування дозволеної потужності в сторону зменшення.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем - АК "Харківобленерго", листом від 26.01.2016 щодо погодження потужності № 09-35 була доведена та обґрунтована дозволена потужність для електропостачання ПАТ Харківський велосипедний завод ім. Г.І. Петровського, яка складає 2012,5 кВт.

При узгодженні потужності нового субспоживача - ТОВ Турбоелемент відповідачем в цьому листі були прийняти до уваги всі наявні у споживача документи на підтвердження величини договірної потужності від ПАТ Харківський велосипедний завод ім. Г.І. Петровського з урахуванням видалених раніш потужностей для субспоживачів: ПАТ Миловарний комбінат, КТП Компанія Балекс, ТОВ Астеліт, ТОВ ВК фірма СВС та ТОВ Турбоелемент.

Зазначений лист про погодження потужності від 26.01.2016 № 09-35 був отриманий особисто керівником ПАТ Харківський велосипедний завод ім. Г.І. Петровського - ОСОБА_5 ,про що свідчить підпис та печатка на листі.

Своїх зауважень або заперечень стосовно змісту вказаного листа щодо погодження потужності Позивач не надавав, та у подальшому сторони уклали ОСОБА_4 № 3.1 від 01.03.2016, у якому була встановлена величина дозволеної потужності 2512,5 кВт., який підписаний повноважними представниками сторін, скріплений їх печатками та є діючим на час розгляду справи.

Зазначена в ОСОБА_4 № 3.1. від 01.03.2016 р. потужність розподілена наступним чином:

Пункт 1 п/с ОСОБА_3 і молот 0 кВт.

Пункт 2 п/с Велозавод 312,5 кВт.

Пункт 3 п/с Велозавод 1600 кВт.

Пункт 4 п/с Велозавод -100 кВт.

Пункт 5 п/с Велозавод -100 кВт.

Пункт 6 В РЩ житлового будинку -15 кВт.

Пункт 7 В РЩ житлового будинку -100 кВт.

Пункт 8 В РУ-0,4 кВ ТП(РП) АК «ХОЄ» -300 кВт.

Пункт 9 ТЕЦ 3 0 кВт.

Як правильно встановлено господарським судом першої інстанції, на час розгляду справи ОСОБА_4 № 3.1 в редакції від 19.01.2015 р.,(спірний ОСОБА_4), до якого позивач просить внести зміни, припинив свою дію, у звязку з підписанням ОСОБА_4 3.1 від 01.03.2016 р., а тому відсутні підстави для внесення будь-яких змін до спірного недіючого ОСОБА_4 № 3.1..

Доводи апеляційної скарги щодо непроведення судом першої інстанції за клопотанням позивача судової технічної експертизи ОСОБА_4 № 3.1. від 01.03.2016 р. відхиляються судом апеляційної інстанції з вищенаведених підстав (відсутність спірних питань щодо ОСОБА_4 № 3 від 01.03.2016 р., для вирішення яких необхідні спеціальні знання , з яких відхилено аналогічне клопотання, додане до апеляційної скарги

Крім цього, як правомірно встановлено господарським судом першої інстанції, в запропонованому позивачем проекті ОСОБА_4 № 3.1. наявна неузгодженість із ОСОБА_4 № 3.1. в редакції від 01.03.2016 р. та із запропонованим відповідачем проектом цього ОСОБА_4 лише в пунктах 1 та 9.

Відповідно до пунктів 1, 9 ОСОБА_4 № 3.1., як в редакції Додаткової угоди від 19.01.2015 р., на яку посилається сам позивач (а.с. 23), так і в діючому на даний час ОСОБА_4 № 3.1. в редакції від 01.03.2016 р.( а.с. 47), дозволена потужність на зазначені в цих пунктах обєкти не виділялась, тобто становить 0.

Проте, позивач в запропонованому проекті ОСОБА_4 № 3.1. без будь-яких обґрунтувань просить збільшити дозволену згідно із зазначеними Додатковими угодами потужність в п. 1 з 0 кВт до 5200 кВт, а в пункті 9 - з 0 кВт до 1000 кВт.

При цьому, запропоноване позивачем збільшення дозволеної потужності в п. 1 та п. 9 на загальний розмір 6 200 кВт не узгоджується з обставинами, на які сам позивач посилається в обґрунтування позову- щодо необхідності зменшення загального обсягу дозволеної потужності на 400 кВт виділеної потужності новому субспоживачу-ОСМД «Парковий квартал».Таке збільшення не обґрунтоване будь-якими підставами, зокрема не підтверджене нормативно-технічними документами(п. 1.2. Правил).

Як зазначив відповідач та не заперечується позивачем, із пропозиціями щодо необхідності відповідного збільшення чи перерозподілу дозволеної потужності позивач до відповідача не звертався, що свідчить про відсутність порушення прав позивача з боку відповідача.

Із наданих до матеріалів справи документів та правових обґрунтувань, підстав для внесення змін до додатка № 3.1 в частині збільшення дозволеної потужності в п. 1 та п. 9 не вбачається.

Виходячи з викладеного, доводи апеляційної скарги не спростовують покладені в основу оскаржуваного рішення висновки господарського суду першої інстанції, у звязку з чим це рішення підлягає залишенню без змін як законне та обґрунтоване.

Зважаючи на наведене, керуючись статтями 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Харківський велосипедний завод", м. Харків залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 11.05.2017 р. у справі № 922/843/17 залишити без змін.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Тарасова І. В.

Суддя Пуль О.А.

Суддя Шевель О. В.