РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2017Справа №910/10826/17
За позовом Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового

фонду Солом'янського району м. Києва"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача

Солом'янська районна у місті Києві державна адміністрація

про стягнення 43868,92 грн., розірвання договору та виселення

Суддя Усатенко І.В.

Представники учасників сторін:

від позивача: Мойсик М.В. (за дов.)

від відповідача: не з'явились

від третьої особи: не з'явились

В судовому засіданні 18.09.2017 на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) оголошено вступну та резолютивну частину рішення суду.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось з позовом Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва" до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про розірвання договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №477 від 02.12.2014, виселення та стягнення 43 868, 92 грн.

Ухвалою суду від 07.07.2017 порушено провадження у справі № 910/10826/17, розгляд останньої призначено на 07.09.2017.

04.09.2017 від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

Ухвалою суду від 07.09.2017 продовжено строк вирішення спору, розгляд справи відкладено на 18.09.2017.

Через відділ канцелярії господарського суду 12.09.2017 від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій позивач просив суд розірвати договір, виселити відповідача та стягнути з відповідача пеню в розмірі 1 544, 46 грн., інфляційні нарахування - 1 459, 88 грн. та 3 % річних - 198, 57 грн.

Від третьої особи 18.09.2017 через відділ канцелярії господарського суду надійшли на виконання вимог суду пояснення по справі вих. № 45 від 15.09.2017, в яких третя особа підтримала позовні вимоги та просила розглядати справи без участі її представника.

В судове засідання 18.09.2017 представники відповідача та третьої особи не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи. Третя особа просила здійснити розгляд справи без участі її представника. Неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Представник позивача в судове засідання 18.09.2017 з'явився та надав суду усні пояснення по суті справи, в яких позивач підтримав заявлені позовні вимоги з врахуванням поданої ним заяви про зменшення позовних вимог в повному обсязі.

Подана позивачем заява про зменшення позовних вимог прийнята судом до розгляду в порядку ст. 22 ГПК України, в подальшому розгляд справи здійснюється з врахування такої заяви.

Позовні вимоги мотивовані істотним порушенням з боку відповідача його зобов'язань за договором № 477 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 02.12.2014 в частині внесення орендної плати.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Відповідно до положень ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як підтверджується матеріалами справи, 02.12.2014 між Солом'янською районною в місті Києві державною адміністрацією, як орендодавцем, Комунальним підприємством «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації, як балансоутримувачем та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1, як орендарем було укладено договір № 477 про передачу майна (далі за текстом - договір), на підставі якого відповідачу було надано в користування нежитлове приміщення для розміщення офісних приміщень організацій інших видів діяльності, надання (п.1.1 договору), загальною площею 72,2 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 (п.2.1. договору).

Строк дії договору встановлено до 01 грудня 2017 року (п.9.1. договору).

Відповідно до:

- п. 3.1. договору за користування об'єктом оренди орендар сплачує балансоутримувачу орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі п. 12, 21, 30 таблиці 2, п. 22 Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, затвердженої рішенням Київради від 22.09.2011 № 34/6250, розрахунок якої оформляється додатком та є невід'ємною частиною договору (додаток № 3) та на дату підписання договору в цілому становить 6 560, 47 грн. за місяць без ПДВ;

- п. 3.2. договору розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній, опублікованому у поточному місяці;

- п. 3.4. договору додатково до орендної плати нараховується податок на додану вартість у розмірах та порядку, визначених законодавством України, який сплачується орендарем разом з орендною платою. А також компенсація витрат балансоутримувача за користування земельною ділянкою, на якій розташований об'єкт оренди, розрахунок якої оформляється додатком та є невід'ємною частиною договору (додаток № 4) та сплачується орендарем разом з орендною платою;

- п. 3.5. договору орендна плата сплачується орендарем на рахунок балансоутримувача, за яким закріплене майно на праві господарського відання - Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Києва», яке знаходиться за адресою: 03186 м. Київ, вул. Соціалістична, 6, р/р 3 в ПАТ АБ «Укргазбанк» м. Києва, МФО 320478, код 357569, починаючи з дати підписання акта приймання-передачі. Останнім днем сплати орендної плати та інших платежів є дата підписання сторонами акта приймання-передачі при поверненні об'єкта оренди орендодавцеві;

- п. 3.6. договору орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 20 числа наступного місяця;

- п. 4.2. договору орендар зобов'язаний вносити орендні та інші передбачені договором платежі своєчасно і в повному обсязі;

- п. 5.2. договору при несплаті орендарем орендної плати протягом 3 місяців з дня закінчення строку платежу орендодавець має право відмовитися від договору та вжити необхідних заходів для примусового виселення орендаря;

- п. 6.2. договору за несвоєчасну сплату орендних платежів орендар сплачує на користь балансоутримувача пеню в розмірі 0, 5 % від розміру несплачених орендних платежів за кожний день прострочення, але не більше розміру, встановленого законодавством України:

- п. 6.7 договору при невиконанні або порушенні однією із сторін умов договору та з інших підстав передбачених законодавчими актами України, договір може бути розірваний достроково на вимогу однієї із сторін за рішенням суду;

- п. 7.6. договору у разі закінчення строку дії договору або при його розірванні орендар зобов'язаний за актом приймання - передачі повернути об'єкт оренди балансоутримувачу у стані, в якому перебував об'єкт оренди на момент передачі його в оренду, з урахуванням усіх здійснених орендарем поліпшень, які неможливо відокремити від об'єкта оренди без заподіяння йому шкоди, з урахуванням зносу за період строку дії договору оренди;

- п. 9.6. договору на вимогу однієї із сторін договір може бути достроково розірвано за рішенням суду, господарського суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Додатками до Договору є викопіювання з по поверхового плану об»єкту оренди та розрахунок орендної плати, а також розрахунок компенсації плати за землю об»єкту оренди.

Згідно акту приймання - передачі об'єкта оренди від 02.12.2014, підписаного між орендодавцем, орендарем та балансоутримувачем орендодавець передав, а орендар прийняв в орендне користування приміщення, яке розташоване в цоколі, та перебуває на балансі позивача, загальною площею 72, 20 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1.

Додатковою угодою від 25.02.2016, укладеною між Солом'янською районною в місті Києві державною адміністрацією, як орендодавцем, Комунальним підприємством «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Солом'янського району м.Києва», як балансоутримувачем та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1внесено зміни до договору в частині зміни орендної ставки та цільового використання, відповідно до яких об»єкт передається в оренду для розміщення офісних приміщень та складів, орендна плата становить 3 846, 62 грн. Додатком до додаткової угоди є розрахунок орендної плати.

Орендар протягом тривалого часу несвоєчасно та не в повному обсязі проводив оплату передбачених договором платежів, внаслідок чого у нього на момент звернення позивача до суду за період з 01.12.2016 по 01.05.2017 виникла заборгованість в розмірі 40 666, 01 грн.

29.05.3017 року третя особа звернулася до відповідача з пропозицією від 29.05.2017 №108-8703 про дострокове розірвання договору. В листі позивач повідомив відповідача про наявність заборгованості станом на 01.05.2017 в сумі 40666,01 грн., та запропонував розглянути пропозицію та достроково розірвати договір, приміщення повернути за актом приймання-передачі. Відповідач не надав відповіді на зазначений лист.

Рішенням Київської міської Ради №270/270 від 09.10.2014 перейменоване Комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом»янської районної в місті Києві державної адміністрації в комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом»янського району в місті Києві» та віднесено його до управління Солом»янської районної в місті Києві державної адміністрації. Статут позивача затверджений Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 06.01.2015 №9

Згідно довідки позивача від 12.09.2017 вих. № 38 - 4424/03 та інших наявних у справі доказів, після звернення позивача до суду з позовом (04.07.20170 відповідач 07.07.2017 здійснив оплату за договором на суму 30 000, 00 грн. та 01.08.2017 - на суму 30 000, 00 грн. та повністю погасивши наявну у нього заборгованість по орендним платежам перед позивачем.

Предметом позову у справі є матеріально - правові вимоги позивача заявлені до відповідача про розірвання договору, виселення відповідача із орендованого за договором приміщення та стягнення з відповідача 1 544, 46 грн. пені за період прострочення з 21.01.2017 по 30.04.2017, 1 459, 88 грн. інфляційних нарахувань та 198, 57 грн. 3 % річних за період прострочення з 21.01.2017 по 30.04.2017.

Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України, Глави 30 Господарського кодексу України та Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. 283 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Згідно з ч. 6 ст. 283 ГК України до відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму, плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічне положення передбачено частиною першою статті 193 ГК України: суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Матеріалами справи підтверджено, що свої зобов'язання по внесенню орендної плати орендар виконував не належним чином, внаслідок чого за період з 01.12.2016 по 01.05.2017 станом на 01.05.2017 за ним рахувалася заборгованість за договором в розмірі 40 666, 01 грн.

В силу положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із ст. 782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Договором укладеним між позивачем, відповідачем та орендодавцем передбачено, що такий договір може бути достроково розірваний за погодженням сторін або за рішенням суду, тобто відповідним договором не передбачено право односторонньої відмови від нього.

Статтею 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Заборгованість відповідача перед позивачем за договором на момент винесення рішення у справі відсутня, оскільки оплачена відповідачем після порушення провадження у справі. Проте в межах періоду з 01.12.2016 по 01.05.2017 включно, орендна плата не сплачувалась взагалі. Із наведеного вбачається прострочення сплати орендних платежів протягом 3 та більше місяців підряд. Відповідач цих обставин не заперечив та не спростував.

У пункті 5.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №12 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна» зазначено, що відмова наймодавця від договору найму, можливість якої передбачена частиною першою статті 782 ЦК України, є правом, а не обов'язком наймодавця, яке може бути реалізоване в позасудовому порядку. Наявність зазначеного права не є перешкодою для звернення наймодавця (орендодавця) до суду з вимогою про розірвання договору в разі несплати наймачем (орендарем) належних платежів. У вирішенні відповідних спорів господарським судам слід встановлювати, протягом яких конкретно місяців і якого року орендар не вносив орендну плату, в якому розмірі, в тому числі протягом яких місяців орендар взагалі не вносив орендну плату або вносив частково. При цьому погашення орендарем заборгованості до або після подання позову орендодавцем не має правового значення для вирішення такого спору, оскільки законодавець пов'язує виникнення права орендодавця відмовитися від договору оренди саме з фактом не внесення орендної плати протягом трьох місяців підряд.

Несплата орендних платежів у строки, встановлені договором, є порушенням його умов та приписів ч. 1 ст. 762 ЦК України, ч. 1 ст. 286 ГК України, ч. 1 ст. 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", тобто, є істотним порушенням умов договору і відповідно до ч. 2 ст. 651, ч. 1 ст. 782 ЦК України, ч. 3 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" є підставою для дострокового розірвання договору оренди на вимогу орендодавця. Отже, за обставин доведеності факту систематичного невиконання орендарем обов'язку щодо внесення орендної плати, суд дійшов висновку про наявність підстав для розірвання договору оренди, передбачених частиною третьою статті 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та ст. 651 ЦК України, а тому вимоги позивача про розірвання договору є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі розірвання договору оренди орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Аналогічне положення передбачено і ч.1 ст. 785 ЦК України та пунктом 7.6 договору.

Враховуючи ту обставину, що судом задоволюються позовні вимоги про розірвання договору, вимоги позивача про звільнення об'єкта оренди шляхом виселення відповідача з орендованого приміщення, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 72,2 кв. м., є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили (ст. 653 ЦК України).

Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача 1 544, 46 грн. пені за період прострочення з 21.01.2017 по 30.04.2017, 1 459, 88 грн. інфляційних нарахувань та 198, 57 грн. 3 % річних за період прострочення з 21.01.2017 по 30.04.2017 суд зазначає наступне.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 216 ГК України передбачено господарсько-правову відповідальність учасників господарських відносин, яку останні несуть за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Господарськими санкціями ст. 217 ГК України визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки, як-то відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Штрафні санкції визначаються ч. 1 ст. 230 ГК України як господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Поряд з цим, ст. 549 ЦК України унормовано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов'язання мало бути виконано (ч. 6).

Відповідно до Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня (ст. 3).

Таким чином, враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у відповідності до п. 6.2. договору, оскільки судом встановлено порушення відповідачем строків виконання грошового зобов'язання, у розмірі визначеному позивачем розмірі. При здійсненні перевірки розрахунку пені, нарахованої позивачем, судом встановлено, що позивачем вірно здійснено вказаний розрахунок.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Оскільки вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат ґрунтуються на законі (п. 2 ст. 625 ЦК України), а відповідач є таким що прострочив виконання грошового зобов'язання, позовні вимоги позивача в частині стягнення 3 % річних та інфляційних втрат за період прострочення з 21.01.2017 по 30.04.2017 підлягають задоволенню в обсязі визначеному позивачем. При здійсненні перевірки розрахунків 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих позивачем, судом встановлено, що позивачем правильно здійснені вказані розрахунки.

Згідно зі ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідачем не було надано до матеріалів справи доказів, що відповідають вимогам ст. 33, 34 ГПК України та спростовували б докази надані позивачем на підтвердження обставин справи.

Підсумовуючи викладене позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Враховуючи, що відповідно до ст. 44 ГПК України позивачем понесені судові витрати, пов'язані з розглядом справи, то зазначені витрати відшкодовуються за рахунок відповідача (ст. 49 ГПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2. Розірвати Договір № 477 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 02.12.2014, укладений між Солом'янською районною в місті Києві державною адміністрацією (03020, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 41; ідентифікаційний код 37378937), Комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва" (03186, м. Київ, вул. Соціалістична, буд. 6; ідентифікаційний код 35756919) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (АДРЕСА_2; ідентифікаційний код НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1).

3. Виселити Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2; ідентифікаційний код НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1) з нежитлового приміщення загальною площею 72, 2 кв. м. розташованого за адресою: АДРЕСА_1 передавши по акту прийому - передачі зазначене приміщення Комунальному підприємству "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва" (03186, м. Київ, вул. Соціалістична, буд. 6; ідентифікаційний код 35756919).

4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2; ідентифікаційний код НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва" (03186, м. Київ, вул. Соціалістична, буд. 6; ідентифікаційний код 35756919) 1 544 (одну тисячу п'ятсот сорок чотири) грн. 46 коп. пені, 1 459 (одну тисячу чотириста п'ятдесят дев'ять) грн. 88 коп. інфляційних нарахувань, 198 (сто дев'яносто вісім) грн. 57 коп. 3 % річних та 4 800 (чотири тисячі вісімсот) грн. 00 коп. судового збору.

5. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 21.09.2017

Суддя І. В. Усатенко