ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

27 вересня 2017 року Справа № 910/20170/16

Вищий господарський суд України у складі: суддя Палій В.В. - головуючий (доповідач), судді Львов Б.Ю. і Селіваненко В.П.,

розглянувши матеріали касаційної скарги публічного акціонерного товариства "ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК", м. Київ,

на рішення господарського суду міста Києва від 16.01.2017

та постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.04.2017

у справі № 910/20170/16

за позовом публічного акціонерного товариства "ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК" (далі - Банк) в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК", м. Київ,

до Антимонопольного комітету України, м. Київ,

про визнання недійсним рішення,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Вищого господарського суду України від 19.06.2017 первісно подану касаційну скаргу Банку в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Банку на рішення господарського суду міста Києва від 16.01.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.04.2017 зі справи № 910/20170/16 повернуто скаржникові на підставі пункту 4 частини першої статті 1113 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

13.07.2017 (згідно з поштовим штемпелем на конверті) Банк в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Банку вдруге звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою від 05.07.207 № 1094, у якій просить скасувати судові акти попередніх інстанцій зі справи № 910/20170/16 та прийняти нове рішення про задоволення позову. До зазначеної касаційної скарги додано клопотання від 05.07.2017 № 1095 про відновлення пропущеного процесуального строку на її подання із зазначенням причин його пропуску.

За результатами розгляду матеріалів касаційної скарги Вищий господарський суд України дійшов висновку про необхідність її повернення з огляду на таке.

Відповідно до частини четвертої статті 111 ГПК України до касаційної скарги додаються, зокрема докази сплати судового збору.

Матеріали касаційної скарги не містять доказів, що підтверджували б сплату судового збору за подання касаційної скарги.

Відповідно до частин першої та другої статті 9 Закону України "Про судовий збір" (далі - Закон № 3674) судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно з підпунктом 5 пункту 2 частини другої статті 4 наведеного Закону у редакції, що діє з 01.09.2015, ставку судового збору за подання касаційної скарги на рішення господарського суду встановлено в розмірі 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону № 3674 (у редакції, чинній станом на час звернення позивача з позовом до суду) ставку судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру встановлено: 1 розмір мінімальної заробітної плати (станом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду).

Оскаржуючи в касаційному порядку рішення судів попередніх інстанцій у справі за позовом, що містить вимогу немайнового характеру, скаржник мав сплатити судовий збір з касаційної скарги у розмірі 120 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, а саме 1653,60 грн. (1378,00 грн. х 120%) = 1653,60 грн.), чого ним зроблено не було.

При цьому, до касаційної скарги Банку в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Банку додано заяву про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення господарського суду міста Києва від 16.01.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.04.2017 зі справи № 910/20170/16, яке мотивоване відсутністю можливості здійснювати будь-які оплати, пов'язані з господарською діяльністю фінансової установи в ліквідаційній процедурі, оскільки Фондом гарантування вкладів фізичних осіб станом на 04.07.2017 не затверджено кошторис Банку.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон № 3674.

Враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі (частина перша статті 8 Закону № 3674).

Статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, відповідно самі лише обставини, пов'язані з ліквідацією Банку та відсутністю у нього затвердженого кошторису, не можуть вважатися підставою для відстрочення сплати судового збору.

Скаржником також не надано суду доказів того, що протягом визначеного процесуальним законом строку розгляду касаційної скарги його кошторис буде затверджено і скаржник зможе сплатити судовий збір у встановленому розмірі.

Відтак, наведені скаржником обставини не мають характеру виключних, що свідчить про відсутність підстав для відстрочення Банку в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Банку сплати судового збору.

За таких обставин клопотання скаржника про відстрочення сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Пунктом 4 частини першої статті 1113 ГПК України передбачено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Таким чином, скаржником не було усунуто недоліки, наявність яких стала підставою для повернення Вищим господарським судом України первісно поданої касаційної скарги Банку в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Банку на рішення господарського суду міста Києва від 16.01.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.04.2017 у даній справі.

Клопотання Банку в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Банку про відновлення строку для подання касаційної скарги на рішення господарського суду міста Києва від 16.01.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.04.2017 зі справи № 910/20170/16 буде вирішено судом після усунення скаржником недоліків, які наведені вище.

На підставі викладеного та керуючись пунктом 4 частини першої статті 1113 ГПК України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

1. Клопотання публічного акціонерного товариства "ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК" про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення господарського суду міста Києва від 16.01.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.04.2017 зі справи № 910/20170/16 відхилити.

2. Касаційну скаргу на рішення господарського суду міста Києва від 16.01.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.04.2017 зі справи № 910/20170/16 повернути публічному акціонерному товариству "ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК".

Суддя В. Палій

Суддя Б. Львов

Суддя В. Селіваненко