РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2017Справа №910/14202/17

За позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування»

До Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»

Про стягнення 14 490,55 грн.

Суддя Ващенко Т.М.

Представники сторін:

Від позивача: Сабітов С.В.

Від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (далі - відповідач) про стягнення 14 490,55 грн. страхового відшкодування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем, як страховиком виплачено страхувальнику страхове відшкодування, внаслідок чого позивачем в порядку статті 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.08.17. порушено провадження у справі № 910/14202/17 та призначено її до розгляду на 14.09.17.

14.09.17. відповідачем через відділ діловодства суду було подано письмовий відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві та просить суд розгляд справи проводити за відсутності повноважного представника відповідача.

За результатами судового засідання 14.09.17. розгляд справи було відкладено на 28.09.17., про що судом було прийнято відповідну ухвалу.

25.09.17. позивачем через відділ діловодства суду було подано письмові пояснення на відзив відповідача.

В судовому засіданні 28.09.17. позивачем підтримано свої позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання 28.09.17. не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючи предмет спору, а також доказове наповнення матеріалів справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд в нарадчій кімнаті, у відповідності до ст. ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення у справі № 910/14202/17.

В судовому засіданні 28.09.17. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

07.12.16. між позивачем (Страховиком) та ОСОБА_3 (Страхувальником) було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 208.16.2336629 (далі - Договір), відповідно до якого позивач прийняв під страховий захист автомобіль марки Toyota, д.р.н. НОМЕР_3.

04.02.17. внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталась в місті Києві по проспекту Соборності,30 автомобіль марки Toyota, д.р.н. НОМЕР_3 отримав механічні пошкодження, що підтверджується довідкою про ДТП № 288593 Управління патрульної Поліції у м. Києві.

Дана дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення водієм автомобіля марки Renault, д.р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_4 вимог Правил дорожнього руху України, що встановлено постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 12.04.17. в адміністративній справі № 755/3007/17.

Згідно зі Звітом № 1674 від 27.02.17. вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля марки Toyota, д.р.н. НОМЕР_3 внаслідок його пошкодження у вказаному ДТП склала 36 798,63 грн.

Відповідно до рахунку-фактури № від 08.02.17. на суму 35 942,87 грн. позивач, виконуючи свої зобов'язання за Договором, склав страховий акт № 3.17.207-1 від 14.02.17. на суму 33 442,87 грн. та сплатив суму страхового відшкодування в розмірі 33 442,87 грн., що підтверджується платіжним дорученням № ЦО00344 від 14.02.17.

З полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/9286745 вбачається, що транспортний засіб - автомобіль марки Renault, д.р.н. НОМЕР_2, яким спричинено ДТП, застрахований у відповідача.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина ОСОБА_4, який керував автомобілем марки Renault, д.р.н. НОМЕР_2, встановлена у судовому порядку.

У відповідності до положень ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до позивача перейшло у межах фактично здійсненої страхової виплати право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну особи відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі ст. 5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Як передбачено п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Отже, виходячи з аналізу зазначених норм, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування потерпілій особі перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за цими вимогами - до відповідача.

Відповідно до ст. 12.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Розмір франшизи, тобто суми, на яку зменшується страхове відшкодування за шкоду, заподіяну майну потерпілих, встановленої полісом № АІ/9286745 становить 00,00 грн.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Згідно з листом Верховного Суду України від 19.07.11. "Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування", визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди у разі виникнення спору щодо визначення розміру заподіяної шкоди, як правило, виходять із фактичної (реальної) суми, встановленої висновком судової автотоварозначної експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Отже, ні нормами законодавства про страхування, ні договором страхування, укладеним між позивачем та страхувальником, не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування з урахуванням виключно звіту суб'єкта оціночної діяльності, а тому, правомірним є визначення позивачем розміру страхового відшкодування на підставі рахунку-фактури № від 08.02.17.

Крім того, жодних заперечень чи скарг від Страхувальника не надходило, отже сума, визначена позивачем, була прийнята та погоджена Страхувальником.

При цьому, як відзначалось судом, згідно зі Звітом № 1674 від 27.02.17., складеного належним суб'єктом оціночної діяльності, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля марки Toyota, д.р.н. НОМЕР_3 внаслідок його пошкодження у вказаному ДТП склала 36 798,63 грн., тобто суму більшу, ніж встановлено означеними вище документами.

Позивач звернувся до відповідача із заявою № 17.207 в якій просив сплатити страхове відшкодування в розмірі 33 442,87 грн.

Відповідач сплатив позивачу 18 502,32 грн. страхового відшкодування.

Оскільки несплаченою залишилась частина страхового відшкодування, то вказане зумовило звернення позивача з даним позовом до суду.

Відповідач проти стягнення 14 940,55 грн. заперечує наголошуючи на тому, що коефіцієнт фізичного зносу застрахованого позивачем автомобіля не може становити 00,00, та надаючи власний розрахунок коефіцієнту фізичного зносу колісного транспортного засобу, в якому вказано, що значення коефіцієнта фізичного зносу автомобіля марки Toyota, д.р.н. НОМЕР_3 складає 0,55.

Разом з тим, судом враховано, що позивачем до матеріалів справи подано звіт № 1674 від 27.02.17., в якому вказано, що огляд об'єкту проводився 23.02.17. за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе 179, в присутності власника ОСОБА_3, представник відповідача був відсутній; коефіцієнт фізичного зносу складає 00,00 (тобто його враховано позивачем); розмір відновлювального ремонту автомобіля з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 36 798,63 грн. При цьому, складений відповідачем «розрахунок коефіцієнту фізичного зносу складових КТЗ (Ез)», яким встановлено коефіцієнт фізичного зносу 0,55, здійснено без огляду транспортного засобу, не вбачаться ким такий розрахунок виконаний (чи суб'єктом оціночної діяльності), та підписаний висновок начальником відділу оцінки збитків відповідача.

З огляду на викладене, суд приймає як належний доказ для встановлення розміру коефіцієнту фізичного зносу автомобіля марки Toyota, д.р.н. НОМЕР_3 звіт № 1674 від 27.02.17., та приймає як належний доказ розміру вартості відновлювального ремонту вказаного транспортного засобу рахунок-фактуру № від 08.02.17., страховий акт № 3.17.207-1 від 14.02.17.

Все викладене в сукупності спростовує викладені у відзиві на позовну заяву доводи відповідача.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.12. «Про судове рішення» рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 14 940,55 грн. страхового відшкодування, внаслідок чого позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю .

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (04050, м. Київ, вул. Глибочицька, б. 44; ідентифікаційний код 24175269) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» (01004, м. Київ, вул. Велика Васильківська, б. 15/2; ідентифікаційний код 36086124) 14 940 (чотирнадцять тисяч дев'ятсот сорок) грн. 55 коп. страхового відшкодування, 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 02.10.17.

Суддя Т.М. Ващенко