КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2017 р. Справа№ 910/1842/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Мальченко А.О.

Руденко М.А.

при секретарі судового засідання Степанці О.В.,

від позивача - Кривошей В.В., довіреність №109/01/11-3397 від 04.05.2017 року,

Савченко В.І., довіреність №109/01/11-6142 від 18.07.2017 року,

від відповідача - Гребенченко О.А., довіреність б/н від 21.02.2017 року,

Волков О.А. - директор,

від третьої особи - Кривошей В.В., довіреність №7/вих.. від 04.01.2017 року,

розглянувши матеріали апеляційної скарги

Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації

на рішення Господарського суду міста Києва від 12.04.2017 року

у справі №910/1842/17 (суддя Лиськов М.О.)

за позовом Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації

до приватного підприємства "Олімп",

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача комунальне підприємство "Керуюча дирекція Шевченківського району",

про розірвання договору -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року Шевченківська районна в місті Києві державна адміністрація подала до Господарського суду міста Києва позовну заяву до ПП "Олімп" про розірвання договору та виселення з орендованого приміщення.

Ухвалою господарського міста Києва від 15.03.2017 року до участі у справі №910/1842/17 залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - комунальне підприємство "Керуюча дирекція Шевченківського району".

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.04.2017 року у справі №910/1842/17 у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що вимоги позивача про розірвання договору оренди є безпідставними та необґрунтованими, оскільки позивачем не дотримано порядку розірвання договору оренди та не доведено належним чином порушення, які є підставою для розірвання договору оренди.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Шевченківська районна в місті Києві державна адміністрація подала до Київського апеляційного господарського суду скаргу, згідно якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 12.04.2017 року у справі №910/1842/17 і прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права. Апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи та наявним доказам, що суттєво вплинуло на вирішення справи по суті, призвело до ухвалення незаконного судового рішення, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2017 року у справі №910/1842/17 апеляційну скаргу Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації на рішення Господарського суду міста Києва від 12.04.2017 у справі №910/1842/17 прийнято до провадження, розгляд справи призначений на 04.07.2017 року.

23.06.2017 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів третя особа подала клопотання про відкладення розгляду справи.

03.07.2017 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів відповідач подав клопотання про відкладення розгляду справи.

На підставі розпорядження начальника управління Київського апеляційного господарського суду від 03.07.2017 року №09-53/2479/17 та згідно з протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 03.07.2017 року склад колегії суддів у справі №910/1842/17 змінено на наступний: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Руденко М.А., Чорногуз М.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.07.2017 року апеляційну скаргу Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації на рішення Господарського суду міста Києва від 12.04.2017 року у справі №910/1842/17 прийнято до провадження колегією суддів у складі: Агрикова О.В. - головуючий суддя, судді: Руденко М.А., Чорногуз М.Г. та призначено її розгляд на 17.07.2017 року.

14.07.2017 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів відповідач подав відзив на апеляційну скаргу в якому останній просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.07.2017 справу №910/1842/17 відкладено на 04.09.2017 року.

04.09.2017 року у зв'язку з перебуванням головуючої судді Агрикова О.В. на лікарняному розгляд справи не відбувся.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2017 року розгляд справи призначено на 28.09.2017 року.

У зв'язку з перебуванням судді Чорногуза М.Г., який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, на навчанні, відповідно до пп. 2.3.25, 2.3.49 п. 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, п. 5.1, Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Київському апеляційному господарському суді, затверджених рішенням зборів суддів від 03.02.2016 року, автоматизованою системою здійснено заміну судді Чорногуза М.Г. у складі визначеної колегії для розгляду вказаної вище справи, про що сформовано протокол.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів апеляційну скаргу Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації на рішення господарського суду міста Києва від 12.04.2017 року у справі №910/1842/17 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: Агрикової О.В. (головуючий), Руденко М.А., Мальченко А.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.09.2017 року апеляційну скаргу Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації на рішення Господарського суду міста Києва від 12.04.2017 року у справі №910/1842/17 прийнято до провадження колегією суддів у складі: Агрикова О.В. - головуючий суддя, судді: Руденко М.А., Мальченко А.О.

В судовому засіданні 28.09.2017 року представники позивача та третьої особи надали усні пояснення по суті спору, просили задовольнити апеляційну скаргу. Представник відповідача надав усні пояснення по суті спору, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.11.2012 року між Шевченківською районною в місті Києві державною адміністрацією (Орендодавець), Приватним підприємством "Олімп" (Орендар), а також Комунальним підприємством "Керуюча дирекція Шевченківського району" (Балансоутримувач) за погодженням постійної комісії Київради з питань власності, протоколом від 03.09.2012 року № 128, на підставі розпорядження Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 31.10.2012 року № 729 укладено договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 28/1 (далі-Договір). (а.с. 11-13).

Відповідно до п. 1.1. договору, орендодавець передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно нежиле приміщення (будівлю, споруду) (надалі-об`єкт оренди) загальною площею 45,3 кв.м., а саме 1 поверх з орендованою площею 45,3 кв.м., згідно поверхового плану приміщення, що знаходиться за адресою Рейтарська вул. 20/24, та належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва для розміщення торговельного об`єкту з продажу продовольчих товарів крім товарів підакцизної групи.

Згідно пункту 3.1. договору встановлено, що за користування об'єктом оренди орендар сплачує орендну плату, яка на дату підписання договору за перший місяць оренди без індексу інфляції (без ПДВ) становить 76 грн. 73 коп., за 1 кв.м. орендованої площі, що в цілому складає 3 475, 69 грн. та ПДВ 695, 14 грн. всього 4 170, 83 грн.

Підпунктом 4.9 пункту 4 договору визначено, що орендар зобов'язаний самостійно сплачувати вартість фактично спожитих комунальних послуг постачальникам таких послуг, які надаються за окремими договорами, укладеними орендарем з цими організаціями (водопостачання, каналізація, газ, електрична та теплова енергія, вивіз сміття тощо). У місячний термін після укладання цього Договору орендар повинен надати орендодавцю копії договорів, передбачених цим підпунктом.

Крім того, підпунктом 4.11 пункту 4 договору передбачено, що в день укладання даного договору орендар за власний рахунок зобов'язаний застрахувати об'єкт оренди шляхом укладання 3-х стороннього договору страхування. Невиконання цього пункту є підставою для дострокового розірвання даного договору.

Підпунктом 8.3 пункту 8 договору встановлено, що об'єкт оренди повинен використовуватися орендарем тільки за цільовим призначенням, обумовленим п.1.1 договору.

Відповідно до п. 9.1. договору цей договір є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 26.11.2012 року по 24.11.2015 року.

Пунктом 9.2. договору встановлено, що усі зміни та доповнення до цього договору оформляються в письмовій формі і вступають в силу з моменту підписання сторонами.

Також, пунктом 9.4. договору передбачено, що договір припиняється в разі:

- припинення у разі ліквідації орендодавця або орендаря;

- невиконання або систематичного неналежного виконання істотних умов договору;

- закінчення строку, на який його було укладено;

- приватизації об`єкта оренди орендарем (за участю орендаря);

- банкрутства орендаря;

- загибелі об`єкта оренди;

- дострокового за взаємною згодою сторін або за рішенням суду;

- в інших випадках, передбачених законом.

Договір може бути розірвано за погодженням сторін. (п. 9.5. договору).

Підпунктом 9.6 договору встановлено, що на вимогу однієї із сторін договір може бути достроково розірвано за рішенням суду, Господарського суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Також, відповідно до п. 9.7. договору у разі відсутності заяви однієї із Сторін про припинення цього Договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця Договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором. Зазначені дії оформлюються додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього договору.

Позивачем долучено до матеріалів справи Акт від 05.12.2016 року, складений комісією в складі: начальника відділу оренди КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" Голь О.С., заступника начальника відділу оренди Клименко А.М.., провідного юрисконсульта відділу оренди Кривошей В.В., яким зафіксовано факт використання приміщення не за цільовим призначенням. Під час перевірки виявлено наступне: приміщення з орендованою площею 45,3 кв.м використовується під розміщення торговельного об'єкту з продажу товарів продовольчих товарів у тому числі підакцизної групи. (а.с. 44).

Крім того, в матеріалах справи наявна заява третьої особи про розірвання договору №189 від 13.12.2016 року, яка направлена відповідачу 14.12.2016 року, що підтверджує фіскальний чек та опис вкладення у цінний лист (а.с. 35-36). У даній заяві, КП "Керуюча дирекція з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" зазначає, що термін дії договору оренди від 26.11.2012 року №28/1 закінчився 12.12.2016 року і надалі продовжуватись не буде. Також у даній заяві вказано, що якщо відповідач має намір в подальшому орендувати нежиле приміщення (будівлю, споруду) загальною площею 45,3 кв.м. в буд. 20/24 на вул. Рейтарська, йому необхідно терміново здійснити процедуру оформлення договірних відносин у відповідності до Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва затвердженого рішенням Київської міської ради від 21.04.2015 року №415/1280 протягом 7-ми днів з моменту отримання даного листа подати заяву про намір укласти договори оренди на новий термін або повернути орендоване нежитлове приміщення площею 45,3 кв.м. орендодавцю. (а.с. 34).

Колегією суддів вказана вище заява розцінюється, як повідомлення про закінчення терміну дії договору та про пропозицію щодо укладення договору на новий термін, а не як заяву про розірвання договору оскільки зі змісту заяви не вбачається посилань третьої особи на розірвання договору.

Також, в матеріалах справи наявний лист №3 від 27.12.2016 року, в якому відповідач надає відповідь на заяву №189 від 13.12.2016 року. У вказаному листі відповідач зазначає, що не існує правових підстав стверджувати, що термін дії вказаного договору закінчився 12.12.2016 року посилаючись на 9.1. договору. Тим не менш, відповідач вказав, що має намір продовжувати співпрацю та продовжувати орендні правовідносини щодо приміщення за адресою м. Київ, вул. Рейтарська, 20/24, яке орендується та укласти договір оренди на новий строк. (а.с. 82). Доказів направлення вказаного листа на адресу позивача або третьої особи відповідачем не надано. Як і не надано доказів звернення до орендодавця з пропозицією укласти договір на новий термін у відповідності з Положенням про оренду майна територіальної громади міста Києва

Звертаючись з даним позовом до господарського суду позивач зазначає, що відповідачем систематично порушувались умови договору, а саме комунальні договори та страховка у відповідача відсутня, станом на день подання позовної заяви заборгованість відповідача за користування орендованим приміщенням по договору складає - 14 696, 83 грн., та нецільове використання орендованого майна.

У зв`язку з чим, позивач у своїй позовній заяві просить суд розірвати договір оренди нежилих приміщень №28/1 від 26.11.2012 року, оскільки відповідачем не виконуються умови передбачені п. 9.4. договору (невиконання або систематичне неналежне невиконання істотних умов договору та закінчення строку, на який його було укладено).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача щодо розірвання Договору оренди з підстав закінчення строку оренди є безпідставними. При цьому суд першої інстанції керуючись ст. 35 Господарського процесуального кодексу України посилався на рішення у справі №910/22494/16 від 24.03.2017 року відповідно до якого на думку місцевого господарського суду встановлено факт пролонгації договору. Також, суд першої інстанції у своєму рішення вказав, що вказаним рішенням встановлено відсутність заборгованості відповідача перед позивачем за спірним договором. Крім того, місцевий господарський суд вказав, що позивачем не доведено систематичного порушення відповідачем умов договору.

Колегія суддів не погоджується з даними висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 759 Цивільного кодексу України визначено, що за договором оренди наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відносини щодо оренди державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, регулюються договором оренди, Законом України "Про оренду державного та комунального майна" від 10.04.1992 за № 2269-XII та іншими нормативно-правовими актами (ст. 3 ЗУ "Про оренду державного та комунального майна").

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Згідно зі ст. 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" істотними умовами договору оренди є, зокрема, об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); термін, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації.

Статтею 11 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що оцінка об'єкта оренди здійснюється за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. Оцінка об'єкта оренди передує укладенню договору оренди. У разі якщо на момент продовження дії договору оренди остання оцінка об'єкта оренди була зроблена більш як три роки тому, для продовження (поновлення) договору оренди провадиться оцінка об'єкта оренди.

Відповідно до п. 2 Методики оцінки об'єктів оренди, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 10.08.1995 N 629 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 02.012003 N 3) оцінка об'єктів оренди проводиться з метою визначення вартості таких об'єктів згідно з положеннями (національними стандартами) оцінки майна та цією Методикою з урахуванням положень (стандартів) бухгалтерського обліку для відображення її в договорі оренди та використання під час розрахунку орендної плати. Оцінка обов'язково проводиться перед укладенням договору оренди та перед продовженням (поновленням) договору оренди у разі, коли на момент продовження дії такого договору остання оцінка об'єкта оренди була проведена більш як три роки тому.

Таким чином, чинним законодавством встановлено обов'язкову умову як підставу для поновлення договору оренди державного та комунального майна, проведення переоцінки об'єкта оренди остання оцінка якого є застарілою, тобто такою, що зроблена більш як три роки тому.

Такої ж позиції дотримується Вищий господарський суд України в постанові №920/414/15 від 26.01.2016 року.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази проведення переоцінки об'єкта оренди, також даного факту не встановлено й у рішенні господарського суду №910/22494/16 від 24.03.2017 року.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до п. 2.2. договору вартість об`єкту згідно із затвердженим висновком про вартість майна станом на 30.11.2009 року без ПДВ становить 262 271, 00 грн.

Господарським судом міста Києва у справі №910/22494/16 у рішенні від 24.03.2017 року встановлено лише факт відсутності спору між сторонами у даній справі щодо користування/не користування об`єктом оренди та пролонгації/не пролонгації договору №28/1.

Відтак висновок суду першої інстанції у даній справі щодо встановлення факту пролонгації договору оренди №28/1 в рішенні господарського суду міста Києва №910/22494/16 від 24.03.2017 року є помилковим.

Всупереч положенням ст. 35 Господарського процесуального кодексу України суд першої інстанції помилково надав преюдиціального значення оцінюючим судженням зробленими судом при вирішенні іншої справи, ототожнивши факти, встановлені цим судом, з їх юридичної оцінки.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що відсутність заперечень протягом місяця з дати закінчення дії спірного договору не може свідчити про його автоматичне поновлення (продовження) на тих самих умовах, оскільки єдиною передумовою для продовження дії такого договору оренди, в силу вимог ч. 2 ст. 11 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та п. 2 Методики оцінки об'єктів оренди є проведення нової оцінки орендованого майна з метою визначення нового розміру орендної плати, що є істотною умовою договору. Тобто не може автоматично продовжуватись той договір (на тих самих умовах), істотна умова якого є фактично не визначеною.

Також, колегія суддів наголошує, що сторони у п. 9.7. договору передбачили укладання додаткової угоди про продовження строку дії договору у разі відсутності заяви однієї із Сторін про припинення цього Договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця.

Відповідно до п. 9.4. договору, договір припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Спірний договір було укладено на строк з 26.11.2012 року по 24.11.2015 року. (п. 9.1. договору).

Колегія суддів дійшла висновку, що договір №28/1 від 26.11.2012 року є припиненим у зв`язку з закінченням строку його дії, відтак позивачем обрано не вірний спосіб захисту, оскільки останній просить розірвати договорі, дія якого припинена, відтак позовні вимоги позивача про розірвання договору не підлягають задоволенню.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що на титульній сторінці позовної заяви №109/01/11-10645 від 29.12.2016 року (а.с. 7) вказано - «Позовна заява про розірвання договору та виселення з орендованого приміщення».

Проте, зі змісту позовної заяви не вбачається жодного обґрунтування позивачем вимог про виселення відповідача з орендованого приміщення, а також у прохальній частині позовної заяви вказана лише одна вимога про розірвання договору, яка і розглядалась судом першої інстанції. Зі змсіту рішення суду першої інстанції вбачається, що позовна вимога про виселення з орендованого приміщення не розглядалась, така вимога позивачем не заявлялась.

Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №6 «Про судове рішення» рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого:

- чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються;

- чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин;

- яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до абз. 6 пункту 12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 №7 «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» не підлягає скасуванню судове рішення, якщо апеляційною інстанцією буде з'ясовано, що його резолютивна частина є правильною, хоча б відповідні висновки місцевого господарського суду й не були належним чином обґрунтовані у мотивувальній частині рішення. Водночас, апеляційний господарський суд у мотивувальній частині своєї постанови не лише вправі, а й повинен зазначити власну правову кваліфікацію спірних відносин та правову оцінку обставин справи.

Таким чином, оскільки резолютивна частина рішення господарського суду міста Києва від 12.04.2017 у справі №910/1842/17 є правильною, колегія суддів не має підстав для скасування оскаржуваного рішення, не дивлячись на невідповідність деяких висновків суду першої інстанції обставинам справи, про що зазначалося вище.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції у даній справі підлягає залишенню без змін з підстав, викладених у мотивувальній частині постанови. Апеляційна скарга Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації на рішення господарського суду міста Києва від 12.04.2017 року у справі №910/1842/17 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 12.04.2017 року у справі №910/1842/17 залишити без змін.

3. Справу №910/1842/17 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді А.О. Мальченко

М.А. Руденко