ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

25 вересня 2017 року Справа № 923/1312/14

Господарський суд Херсонської області у складі судді Задорожної Н.О. при секретарі Кудак М.І., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Амалтея" про розстрочку виконання рішення господарського суду Херсонської області від 14.05.2015р.

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", м. Київ

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Амалтея", м. Херсон

про стягнення 8644349,19 доларів США

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представник, дов. б/н від 01.08.2017р.;

від відповідача: ОСОБА_2, представник, дов. вих. № 8-ю від 03.01.2017р.; ОСОБА_3, представник, дов. вих. № 7 від 10.10.2016р.

в с т а н о в и в:

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 21.10.2014 р. у справі № 923/1312/14 частково задоволено позов ПАТ "Дельта Банк" (позивач), з ТОВ "Амалтея" (відповідач) на користь позивача стягнуто 5407000 доларів США боргу по кредиту, 837468,56 доларів США боргу по процентах за користування кредитом, 30000 доларів США штрафних санкцій та 55365 грн. 41 коп. судового збору. Решту позовних вимог залишено без задоволення.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 29.01.2015 р. рішення місцевого суду від 21.10.2014 р. змінено, відповідачу надано відстрочку виконання рішення на один рік до 29.01.2016 р. В іншій частині рішення місцевого суду залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 28.04.2015 р. постанову Одеського апеляційного суду від 29.01.2015 р., а також рішення місцевого господарського суду від 21.10.2014 р. щодо стягнення пені в сумі 20771,36 доларів США скасовані, а справу в цій частині передано на новий розгляд.

За наслідками нового розгляду позов в частині стягнення пені задоволено - рішенням господарського суду Херсонської області від 15.10.2015 р. у справі № 923/1312/14 з відповідача на користь позивача стягнуто 222519 грн. 16 коп. пені.

Для примусового виконання винесених у справі № 923/1312/14 рішень місцевим господарським судом 21.10.2014 р. та 28.12.2015 р. видано відповідні накази.

15 лютого 2016 р. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження № 50158022 по примусовому виконанню наказу № 923/1312/14, виданого судом 30.12.2015 р. Боржнику надано семиденний строк для добровільного виконання рішення, а 16.06.2016 р., у зв'язку з відсутністю добровільного виконання, державним виконавцем винесено постанову ВП № 50158022 від 16.06.2016 р. про стягнення з ТОВ "Амалтея" виконавчого збору у сумі 625368,72 доларів США та 5536 грн. 54 коп.

В межах зазначеного виконавчого провадження державним виконавцем також 15.02.2016 р. винесено постанову про арешт належного боржнику майна та оголошено заборону на його відчуження.

10 лютого 2016 р. державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у Херсоні також було відкрито виконавче провадження № 50088707 про примусове виконання наказу № 923/1312/14, виданого судом 28.12.2015 р., про стягнення з ТОВ "Амалтея" пені в сумі 222519 грн. 16 коп., яку відповідач сплатив, що стало підставою для закриття виконавчого провадження № 50088707 згідно винесеної державним виконавцем постанови від 16.06.2016 р.

20 серпня 2017р. відповідач (боржник) звернувся до Господарського суду Херсонської області з письмовою заявою, у якій, з посиланням на положення ст. 121 ГПК України просить розстрочити виконання рішення господарського суду від 21.10.2014р. по справі № 923/1312/14 в частині заборгованості по кредиту в сумі 5407000 доларів США; 837468,56 доларів США боргу по процентах та 30000 доларів США в якості штрафних санкцій на 5 років згідно встановленого в поданій заяві графіка.

У зв'язку із відсутністю справи, вирішення питання про прийняття до розгляду поданої відповідачем заяви було відтерміновано до її повернення з Вищого господарського суду України, про що було винесено відповідну ухвалу від 30.08.2017р.

Згідно ухвали від 06.09.2017р. після одержання справи подану відповідачем заяву про розстрочку виконання рішення було прийнято до розгляду, з призначенням розгляду на 19.09.2017р.

Розгляд заяви відбувався з перервою, яка оголошувалася до 25.09.2017р.

25 вересня 2017р. заявник письмовою заявою уточнив строк розстрочки з урахуванням рішення Виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.02.2017р. № 619 "Про продовження строків здійснення процедури ліквідації АТ "Дельта Банк" та делегування повноважень ліквідатора", згідно з яким продовжено строки здійснення процедури ліквідації АТ "Дельта Банк" на два роки по 04.10.2019р. включно.

Враховуючи, що ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" продовжено до 04.10.2019р., боржник просить розстрочити виконання рішення від 21.10.2014р. на 2 роки, тобто в межах продовженого строку процедури ліквідації позивача.

Згідно уточненої заяви, боржник просить суд розстрочити на 2 роки виконання рішення в частині стягнення присуджених сум боргу по кредиту, що складає 5407000 доларів США; 837468,56 доларів США боргу по процентах; 30000 доларів США боргу по штрафних санкціях, за наступним графіком:

- з 01.10.2017р. по 01.10.2018р. щомісячно рівними частинами по 42669,14 доларів США;

- з 01.10.2018р. по 01.07.2019р. щомісячно рівними частинами по 85338,27 доларів США;

- з 01.07.2019р. по 01.10.2019р. щомісячно по 1664798,16 доларів США, що разом складає 6274468,59 доларів США.

Заявник в цій же заяві визначає еквівалент в українській гривні, встановлений Національним банком України станом на 16.07.2014р. (1 долар США - 11,718072 грн.).

Заява розглядається з урахуванням поданих уточнень, відповідно до яких відповідач просить суд розстрочити виконання рішення на 2 роки.

Обґрунтовуючи подану заяву про розстрочку виконання рішення, боржник посилається на те, що ТОВ "Амалтея" є виробником поліпропіленової мішкотари з 1998р., його трудовий колектив складається з 399 осіб робочих професій, отже товариство має соціальну значущість, оскільки забезпечує зайнятість на виробництві та доходність досить значної кількості жителів регіону.

Основною сировиною, з якої виготовляються мішки, є поліпропілен, частка якого у структурі собівартості продукції дорівнює 60-70%. Поряд з цим, ціна на поліпропілен з 15940 грн. за 1 тн в 2012р. зросла і в наступний час становить 33335 грн. за 1 тн., що є об'єктивною обставиною, що впливає на платоспроможність боржника.

Боржник посилається на значне зростання курсу долара по відношенню до гривні у порівнянні із 13.07.2011р. (дата укладення кредитного договору). Зокрема, зростання курсу долара США до гривні (девальвація гривні) на кінець 2014р. складала 97,5%; станом на 28.02.15р. - 375,0%; станом на 31.07.2017р. - 324 %, що збільшило дефіцит ресурсів ТОВ "Амалтея" та знизило зростання прибутку, який є єдиним джерелом для сплати кредиту.

Господарська діяльність боржника була ускладнена в 2016р. й початком процедури ліквідації ПАТ "КБ "Преміум", у зв'язку з чим з 11.02.2016р. заблоковано доступ до грошових коштів в сумі 3057716 грн. 77 коп., які обліковуються на належних ТОВ "Амалтея" рахунках.

Відповідач також зазначає, що примусове списання грошових коштів у межах присудженої судовим рішенням суми здійснюється автоматично, без урахування виробничих потреб боржника та обставин його господарської діяльності, внаслідок чого операційна та виробнича діяльність товариства буде повністю зупинена, так як через кілька днів припиниться цикл виробництва, постачання сировини, виробництво продукції, а відтак, - одержання та надходження виручки.

Зазначені чинники та відсутність реальної можливості погашення кредитного боргу неминуче призведуть до примусової реалізації нерухомого та рухомого майна, виробничого обладнання, що передані в іпотеку банку (вартість яких буде недостатньою для покриття кредитного боргу), сума якого стала надвисокою з огляду на девальвацію гривні, яка від дати одержання кредиту склала 324%, що в свою чергу, призведе до припинення виробництва, неминучого банкрутства, ліквідації товариства та унеможливить погашення кредитного боргу.

Вказані причини сформувались за обставин, незалежних від волі та можливостей боржника - під впливом законодавчих та регулятивних заходів Національного банку та Уряду України, тимчасових деструктивних явищ в економіці та банківській системі, в умовах зовнішніх ринкових чинників.

У той же час, аналіз тенденцій формування фінансово-економічних параметрів господарської діяльності товариства свідчить про зростання показників прибутковості підприємства, тобто позитивна динаміка показників фінансового стану боржника, зокрема значення показника "операційний прибуток" за рахунок перевищення темпів зростання ціни на продукцію порівняно з ціною на сировину, збільшення обсягів виробництва при тому ж рівні постійних витрат, поліпшення показників операційної рентабельності - з 6,42 % у I кварталі 2016р. до 11,6 % за 6 місяців 2017р.

Представники відповідача в судовому засіданні повністю підтримали заяву про надання розстрочки виконання рішення, зазначивши про те, що станом на теперішній час примусове стягнення боргу зробить неможливим виконання рішення, з огляду на банкрутство ТОВ "Амалтея", яке за умови початку примусового виконання рішення неминуче настане, борг перед ПАТ "Дельта Банк", в сумі, визначеній судовим рішенням, залишиться непогашеним, майнові інтереси ані позивача, ані відповідача не будуть задоволені.

У той же час, розстрочка виконання рішення суду запобігне банкрутству ТОВ "Амалтея", сприятиме збереженню виробництва та робочих місць, дозволить відповідачу дотриматись принципу розумності та справедливості договірних правовідносин, а саме, надасть можливість виконати зобов'язання перед кредитором та погасити борг.

Позивач в наданих запереченнях та усних пояснення з поданою боржником заявою не погоджується та просить господарський суд відмовити в її задоволенні, з урахуванням наступного.

Боржник жодного разу за зазначеним рішенням добровільно не сплачував кредитний борг, стягнення пені в сумі 222519 грн. 16 коп. здійснено примусово органом державної виконавчої служби в межах виконавчого провадження.

Боржнику судом вже надавались відстрочка виконання рішення до 29.01.2016р., поряд з цим жодної добровільно проведеної оплати кредитного боргу не відбулось, не дивлячись на те, що фінансове становище відповідача за останні роки постійно поліпшується.

Позивач звертає увагу на те, що саме невиконання боржником своїх кредитних зобов'язань призвело до скрутного фінансового становища АТ "Дельта Банк" та початку процедури ліквідації.

Зазначає, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов'язковими для виконання на всій території України всіма фізичними і юридичними особами, яких вони стосуються.

У боржника є майно, яке було передано останнім в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, на яке можна звернути стягнення, отже підстави для розстрочки виконання рішення відсутні.

З'ясувавши підстави поданої заяви, дослідивши та надавши оцінку доказам, наданим сторонами на підтвердження їх доводів і заперечень, суд визнав заяву боржника про розстрочку виконання рішення такою, що підлягає задоволенню, з урахуванням наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР). Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов'язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конституції.

Суд бере до уваги те, що п. 1 ст. 6 пар. 1 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд". Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося, на шкоду іншій із сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 р. по справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина "судового розгляду".

Відповідно до вимог ст. 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Про відстрочку або розстрочку виконання рішення, ухвали, постанови, зміни способу та порядку їх виконання виноситься ухвала, яка може бути оскаржена у встановленому порядку.

Положеннями п. 7.1.1, 7.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 р. № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" встановлено, що розстрочка - це виконання рішення частками, з певним інтервалом у часі, який визначається господарським судом.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення.

Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Стаття 121 ГПК України не обмежує право господарського суду певними обставинами, при наявності яких господарський суд може розстрочити виконання прийнятого ним рішення, проте визначальним фактором при наданні розстрочки є винятковість цих випадків та їх об'єктивний вплив на виконання судового рішення.

З наведеного випливає, що передумовою для розстрочки виконання рішення є наявність конкретних обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до статті 4-3 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами за правилами, встановленими ст. 33 ГПК України.

Суд здійснює оцінку доказів з дотриманням принципів, встановлених ст. 43 ГПК України.

Закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов'язки. Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами, в тому числі подавати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються.

У зв'язку з тим, що розстрочка продовжує період відновлення порушеного права стягувача, при її наданні, суди в цілях вирішення питання про можливість її надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду, повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання розстрочки виконання судового рішення.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру...", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв'язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежить, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом'якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання розстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер.

Із підстав, умов та меж надання розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, наданої на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника, порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Питання щодо надання розстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі. Таким чином, необхідною умовою задоволення заяви про надання розстрочки виконання рішення суду є з'ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати як доводи заявника (боржник, відповідач), так і заперечення, у конкретному випадку, кредитора (позивач).

Згідно з ч. 1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В процесі дослідження доказів, наданих сторонами в обґрунтування їх доводів і заперечень, судом встановлено наступне.

Згідно витягу з ЄДРПОУ № 409733 Серія АГ основним видом діяльності ТОВ "Амалтея" є виробництво тари з пластмас (код 22.2). Зазначений вид діяльності відповідач здійснює починаючи з 1998 р.

Трудовий колектив підприємства складає більш як 399 осіб робочих професій (ткалі, екструдерщики, механіки, електрики тощо), тобто відповідач забезпечує зайнятість на виробництві та доходність значної кількості населення міста.

Договір кредитної лінії № ВКЛ-2006474/1 з максимальним лімітом заборгованості 5977000 доларів США відповідачу був наданий 13.07.2011 р. з кінцевим строком погашення - 12.07.2016 р. та стягнутий на підставі рішення від 21.10.2014 р. достроково.

Основною сировиною, з якої виготовляється продукція є поліпропілен, частка якого у структурі собівартості складає 60-70 %.

Ціна на поліпропілен постійно зростає на внутрішньому та зовнішньому ринках зокрема, у порівнянні з 2012 р. середня ціна однієї тони сировини зросла на 60 % (15940 грн. за 1 тн у 2012 р. та 33335 грн. за 1 т. у 2017р.).

Зважаючи на значне здорожчення поліпропілену, витрати товариства на виробництво є більшими ніж доходність від продажу мішків, внаслідок чого протягом 2012-2016 р.р. виробнича діяльність підприємства є збитковою, що підтверджується наданими звітами про фінансові результати (форма № 2, код за ДКУД 1801003).

На виробничу діяльність та показники доходності відповідача об'єктивно впливає тривала девальвація гривні.

Зокрема, курс долара США по відношенню до української гривні значно зріс порівняно із 13.07.2011 р. Зростання курсу долара США до української гривні на кінець 2014 р. становило 97,5 %, станом на 28.02.2015 р. - 375,0 %, станом на 31.07.2017р. - 324 %.

Таким чином, погіршення фінансового стану боржника та значне зменшення величини власного капіталу протягом періоду між датою винесення судового рішення 21.10.2014р. та звернення із заявою про надання розстрочки виконання рішення (20.08.2017р.) обумовлене також і наявністю збитків від від'ємної курсової різниці від перерахунку залишку заборгованості відповідно до зростання курсу долару до гривні (на дату 21.10.2014р. - 12,950582 грн., на дату 20.07.2016р. - 24,814308 грн.), внаслідок чого товариство має збиток від перерахунку основного боргу по кредиту - 64,1 млн. грн.; від перерахунку по процентах - 9,9 млн. грн., штрафних санкцій - 355911 грн. 78 коп.

Положенням Національного банку України № 496 від 12.11.2003 р. "Про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют і курсу банківських металів, яким згідно із ст.ст. 7, 15, 36 Закону України "Про Національний банк України" визначено порядок встановлення і використання офіційного курсу, прямо встановлено, що для здійснення бухгалтерського обліку операцій з іноземною валютою використовується офіційний курс гривні до іноземних валют.

Діяльність підприємства при здійсненні господарських операцій з іноземною валютою, веденні обліку та складанні звітності регулюється Податковим кодексом України від 02.12.2010 р. № 2755-VI; Положенням про порядок і умови торгівлі іноземною валютою, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 10.08.2005 р. № 281; Інструкцією про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов'язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 р. № 294; Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 21 "Вплив зміни валютних курсів", затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 10.08.2000 р. № 193.

Підприємство, при зміні курсу гривні до долару США має обов'язок відповідно до встановленого порядку обраховувати дійсну суму своїх активів та зобов'язань з урахуванням зростаючої курсової різниці.

Жодного засобу впливу на формування валютного курсу відповідач не має, натомість девальвація гривні, її здешевлення, і навпаки здорожчення сировини збільшують дефіцит ресурсів, витрати товариства на виробництво, які є більшими ніж доходи від продажу продукції, що завдає виробничій діяльності значних збитків.

ТОВ "Амалтея" виконує замовлення на виготовлення поліпропіленових мішків, грошові кошти від покупців продукції, які протягом операційного дня поступають на розрахункові рахунки товариства, одразу йдуть на придбання сировини, виплату заробітної плати, сплату обов'язкових платежів до бюджету та соціальні фонди, тобто витрачаються на забезпечення поточної діяльності товариства.

Відсутність грошових коштів в результаті заходів примусового стягнення призведе до несвоєчасних платежів за електроенергію, що буде критичним для забезпечення процесу виробництва. В умовах відключення електроенергії виробництво, а відповідно, і надходження виручки, неможливо.

Господарська діяльність ТОВ "Амалтея" в 2016 році була ускладнена й тим, що відповідно до постанови Правління НБУ від 10 лютого 2016 р. № 68/БТ "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Преміум", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 10.02.2016 р. № 134 "Про початок ліквідації банку та делегування повноважень ліквідатора банку", згідно з яким з 11.02.2016 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ "КБ "Преміум". Залишок коштів на поточних рахунках ТОВ "Амалтея", відкритих в ПАТ "КБ "Преміум", на момент прийняття рішення про його ліквідацію, становив - 746979 грн. 77 коп. та 88847,50 доларів США. (що за курсом валют станом на 11.02.2016 р. в гривневому еквіваленті дорівнював - 2310737 грн.). Користуватись цими грошовими коштами ТОВ "Амалтея" позбавлено можливості з 11.02.2016 р. В результаті з обігових коштів товариства за незалежних від нього причин вилучено значну суму, яка могла би бути використана для розрахунку з банком та на розвиток виробництва.

За період з 01.04.2015 р. по 30.06.2016 р. товариством сплачено виконавчий збір у сумі 552497,65 грн., який був стягнутий виконавчою службою за відсутності добровільного виконання рішення суду по справі № 923/1281/14 про стягнення боргу за кредитним договором від 30.04.2013 р. № НКЛ-2006474/3, укладеним між ТОВ "Амалтея" та ПАТ "Дельта Банк". Зазначене збільшило дефіцит ресурсів ТОВ "Амалтея" та не надало можливості ТОВ "Амалтея" погасити борг ПАТ "Дельта Банк", в тому числі і в цій сумі.

Також товариством сплачено на користь ПАТ "Дельта Банк" пеню в сумі 222519,16 грн. за рішенням суду від 15.10.2015 р. по справі № 923/1312/14 про стягнення боргу за кредитним договором від 13.07.2011 р. № ВКЛ-2006474/1.

ТОВ "Амалтея" сплачено на користь ПАТ "Дельта Банк" 1381244,10 грн. боргу згідно судового рішення від 07.10.2014 р. по справі № 923/1281/14 відповідно до ухвали суду від 31.03.2015 р. про розстрочку виконання рішення суду за кредитним договором № НКЛ-2006474/3 від 30.04.2013 р.

За цим кредитним договором ТОВ "Амалтея" продовжує сплачувати на користь ПАТ "Дельта Банк" щомісячно 92082,94 грн. згідно ухвали суду від 31.03.2015 р. по справі №923/1281/14 і буде сплачувати зазначену суму щомісяця до березня 2020 року.

Згідно показників фінансової звітності за період з 01.07.2015 р. по 30.06.2016 р. відповідачем отримано збиток в розмірі 6271,0 тис. грн.

Надаючи оцінку вищевикладеним обставинам, суд зазначає, що збитковість господарської діяльності товариства, прострочення кредитних зобов'язань, часткове виконання судових рішень мають місце з об'єктивних, незалежних від відповідача причин, на які він не має можливості впливати, а саме: девальвації гривні, зростання цін на сировину, неможливість використання грошових коштів, які обліковувались на рахунку ПАТ "КБ "Преміум", зростання внаслідок перерахунку кредитного боргу на 74355911 грн.

Суд також враховує, що відсутність грошових коштів на банківських рахунках є лише однією із складових об'єктивних обставин, що ускладнюють виконання рішення, оскільки така відсутність не може без сукупності інших доказів оцінюватися як основний показник можливості (або неможливості) виконання рішення, коли підприємство є діючим, отримує замовлення на поставку продукції, отримує аванси або кошти у вигляді оплати продукції від покупців, які одразу мають направлятися на придбання сировини, забезпечення виробництва, виплату заробітної плати, сплату обов'язкових платежів до бюджетів усіх рівнів та в соціальні фонди, тобто забезпечувати безперервний виробничий процес.

Об'єктивним показником цих обставин є дані балансів та фінансових звітів ТОВ "Амалтея" за 2015-2016 р., з яких, як зазначалося вище, вбачається, що боржник має постійний дефіцит грошових коштів та збитки від господарської діяльності в розмірі 6271 тис. грн., так як кошти, які отримуються протягом операційного дня витрачаються на забезпечення поточної діяльності товариства, виплату заробітної плати, обов'язкових платежів, існуючих боргів.

Той факт, що товариство не дивлячись на об'єктивно складне фінансове становище, не ухиляється та знаходить можливості для часткового здійснення розрахунків по погашенню присудженої рішенням від 21.10.2014 р. суми, перерахувавши кредитору 482897 грн. 38 коп., підтверджено наданими у справу належними та допустимими доказами, і позивачем не заперечується.

Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд констатує виключність перелічених обставин, які не залежать від волі та комерційних розрахунків підприємницької діяльності відповідача, оскільки такі обставини не можливо ані передбачити, ані вплинути на них.

Списання грошових коштів в повній сумі боргу в межах виконавчого провадження з належних боржнику рахунків без урахування його господарських потреб і витрат, призведе до припинення виробництва та неминучого банкрутства і ліквідації товариства.

У зв'язку із девальвацією гривні та надвисоким темпом зростання валютного боргу, відсутності у боржника власних коштів, про що свідчить від'ємне значення рядка 1495 балансу станом на 31.12.2015 р., 30.06.2016 р., 30.09.2016 р., сума запозичених коштів (зобов'язань підприємства) перевищує загальну вартість активів (майна) товариства, якого недостатньо для розрахунку по існуючих кредитних боргах, отже його примусова реалізація також не вирішить питання погашення присуджених до стягнення сум, а навпаки, унеможливить виконання судових рішень.

У той же час, на підприємстві спостерігаються позитивні тенденції формування операційного прибутку. Так, станом на 30.09.2016 р. вперше коефіцієнт забезпечення власними засобами мав позитивне значення 0,003, але менше за нормативне 0,2.

Таким чином, при дотриманні параметрів фінансово-господарської діяльності протягом 2017-2021 р.р. у підприємства буде достатньо чистого прибутку для погашення кредиторських вимог.

Зазначене свідчить про те, що реальне виконання судового рішення можливе виключно за умови його розстрочки.

Суд вважає безпідставними доводи позивача (кредитора) щодо того, що заявник жодним з наведених доказів не підтвердив факт наявності виключних обставин у розумінні приписів ст. 121 ГПК України для надання йому відстрочки виконання рішення.

Заявником доведено, а судом досліджено та встановлено наявність виключних обставин, незалежних від боржника, за наявності яких підприємство опинилося в матеріальному становищі, яке унеможливлює виконання рішення у встановлений строк.

Заявником також доведено той факт, що примусове виконання рішення призведе до зупинення виробничого процесу, неминучого банкрутства і ліквідації підприємства, що взагалі унеможливить виконання рішення з огляду на зростання кредитного боргу та недостатність активів для погашення цих боргів.

Натомість розстрочка, за наявності встановлених виключних обставин є виправданою, оскільки надасть боржнику можливість виконати рішення у повному обсязі, та відновити порушене право стягувача.

Відповідач не ухиляється від відповідальності, що підтверджується здійсненням ним часткового погашення кредитного боргу.

Заявником доведено наявність скрутного фінансового становища, яке полягає в постійному дефіциті грошових коштів та наявності збитків від господарської діяльності у розмірі 6271 тис. грн., що позбавило також його можливості виконати рішення у строк до 29.01.2016 р.

Відтак, розстрочка погашення боргу та сплата його частинами надасть боржнику можливість здійснити заходи для ефективного та реального виконання рішення та збереження підприємства. тоді як відмова - унеможливить виконання, оскільки боржник не має фактичної можливості та матеріальних ресурсів для погашення боргу.

Одночасно суд зауважує на тому, що визначення розстроченої суми заборгованості по валютному кредиту із застосуванням гривнєвого еквіваленту за курсом Національного банку України долару США до гривні станом на 16.07.2014р. є безпідставним, оскільки кредитний борг згідно рішення від 21.10.2014р. стягнуто в доларах США.

Крім того, враховуючи, що ліквідаційну процедуру ПАТ "Дельта Банк" продовжено до 01.10.2019р. включно, суд обмежує кінцевий термін розстрочки сплати боргу до 01.09.2019р.

Керуючись ст. 121 ГПК України, господарський суд

у х в а л и в:

1. Заяву ТОВ "Амалтея" про надання розстрочки виконання рішення від 21.10.2014 р. задовольнити.

2. Розстрочити виконання рішення Господарського суду Херсонської області від 21.10.2014р. по справі № 923/1312/14 в частині стягнення заборгованості по кредиту в сумі 5407000 доларів США; 837468,56 доларів США по процентах; 30000 доларів США по фінансових санкціях до 01.09.2019р., встановивши наступний графік погашення:

- з 01.10.2017р. по 01.10.2018р. щомісячно рівними частками по 42669,14 доларів США;

- з 01.10.2018р. по 01.07.2019р. щомісячно рівними частками по 85338,27 доларів США;

- з 01.07.2019р. по 01.09.2019р. щомісячно по 1664798,16 доларів США.

Суддя Н.О. Задорожна