КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2017 р. Справа№ 925/370/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Калатай Н.Ф.

Баранця О.М.

за участю секретаря судового засідання Бовсунівської Л.О.

представників

Позивача ОСОБА_2

Відповідача Житнікова Т.А.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

на рішення Господарського суду Черкаської області від 14.06.2017 року по справі №925/370/17 (суддя: Дорошенко В.І.)

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

до Черкаської міської ради

про розірвання угоди, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Черкаської області 14.06.2017 по справі №925/370/17 в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся до Київського апеляційного Господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Черкаської області від 14.06.2017 скасувати, постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначив, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.08.2017 колегією суддів у складі: головуючий суддя Сітайло Л.Г., судді Баранець О.М., Калатай Н.Ф. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду 25.09.2017.

В судове засідання 25.09.2017 з'явились представники позивача та відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просив скасувати оскаржуване рішення Господарського суду Черкаської області 14.06.2017.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, та просив залишити без змін оскаржуване рішення Господарського суду Черкаської області 14.06.2017.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд, за наявними у справі та додатково поданими доказами, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність та обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши, на підставі встановлених фактичних обставин справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 є власником нежитлових приміщень 1-го поверху літ. А-9 №1-1, з №1-22 по №1-39, І загальною площею 249,6 кв. м., в будинку АДРЕСА_1.

25 грудня 2007 року між Черкаською міською радою (землевласник) та ОСОБА_4 (землекористувач), на підставі рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 21.06.2006 №793 "Про справляння плати за користування частиною прибудинкової території", укладено Угоду про справляння плати за користування частиною прибудинкової території (далі - Угода).

Відповідно до умов Угоди об'єктом останньої є частина прибудинкової території за адресою: м. Черкаси, вул. Сумгаїтська, 17/1, яку використовує землекористувач, маючи у власності нежитлове приміщення (п. 1.1 Угоди);

Угода набирає чинності з дати її реєстрації в книзі реєстрації угод про справляння плати за користування частиною прибудинкової території. Угода укладається до 01.01.2011 п. п. 2.1, 2.2 Угоди).

Згідно з п. п. 2.3 Угоди в разі, якщо землекористувач продовжує використовувати частину прибудинкової території після закінчення строку дії цієї Угоди, то, за відсутності письмових заперечень Землевласника, протягом одного місяця після закінчення строку дії Угоди, остання вважається продовженою на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені Угодою.

За користування частиною прибудинкової території землекористувач сплачує плату у грошовій формі у розмірі, визначеному згідно з рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 21.06.2006 №793 (п. 3.1 Угоди).

Пунктом 3.4. Угоди сторони погодили, що з 01.01.2008 щомісячна плата за користування частиною прибудинкової території складає 206,23 грн. та вноситься землекористувачем до 10-го числа місяця, наступного за звітним на р/р №0002 код 13050500 в УДК в Черкаській області МФО 854018 ОКПО 22809222.

У разі будь-яких змін Черкаською міською радою розмірів плати за користування частиною прибудинкової, розмір щорічної плати змінюється без внесення змін до даної Угоди (п. 3.5 Угоди).

Місцевим господарським судом встановлено, що 30.01.2013 Черкаською міською радою та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 внесено зміни до Угоди, згідно з якими землекористувачем замість громадянина ОСОБА_4 визначили фізичну особу-підприємця ОСОБА_4 і виклали п. 3.4 Угоди у такій редакції:

"З 01.01.2008 щомісячна плата за користування частиною прибудинкової території складає 206,23 грн.

З 01.01.2012 щомісячна плата за користування частиною прибудинкової території складає 347,90 грн. та вноситься до 10-го числа місяця, наступного за звітним на р/р №0002 код 13050500 в УДКСУ в м. Черкаси ГУ ДКСУ в Черкаській області МФО 854018 ОКПО 38031150".

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідачем не вчинено дій щодо припинення Угоди та Змін до неї за заявою позивача про їх розірвання. Також зазначає, що прибудинкова територія, щодо якої укладені Угода та Зміни до неї, належить об'єднанню співвласників цього багатоквартирного будинку. Крім того, позивач посилається на те, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 18.02.2009 по справі №22-а-1771/08 визнано незаконним рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 21.06.2006 №793 "Про справляння плати за користування частиною прибудинкової території", на підставі якого укладалася Угода.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, в силу зобов'язання одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 7 статті 179 ГК України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно з ч. 1 ст. 116 та ст. 124 Земельного кодексу України набуття громадянами права користування земельними ділянками і передача їм в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, згідно з їх повноваженнями.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, Черкаська міська рада не приймала рішень про передачу вказаної в Угоді частини прибудинкової території в оренду ОСОБА_4, а сама Угода не містить істотних умов договору оренди землі. Таким чином, Угода не є договором оренди землі, в розумінні Земельного кодексу України та Закону України "Про оренду землі".

При цьому, рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 26.09.2016 по справі №712/8338/16-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 15.11.2016, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4 до Черкаської міської ради про визнання недійсними Угоди та Змін до неї з підстав спливу позовної давності.

В той же час, мотивувальна частина зазначеного рішення містить висновок про невідповідність Угоди вимогам чинного законодавства, через відсутність встановленого законом такого виду податку чи обов'язкового платежу як плата за користування прибудинковою територією.

Також, рішеннями Господарського суду Черкаської області від 11.11.2014 по справі №925/1593/14 та від 27.05.2015 по справі №925/692/15, які залишені без змін в апеляційному та касаційному порядку, відмовлено в задоволенні позовів Черкаської міської ради до відповідних суб'єктів господарювання про стягнення плати за користування частиною прибудинкової території за угодами про справляння плати за користування частиною прибудинкової території і в порядку п. 1 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України ці угоди, які є аналогічними спірній Угоді, визнані недійсними з підстав їх невідповідності вимогам закону.

Колегія суддів звертає увагу, що предметом даного спору є розірвання Угоди та Змін до неї.

Відповідно до п. п. 5.2 Угоди остання втрачає чинність у разі: а) закінчення її строку, б) припинення діяльності землекористувача за його письмовою заявою та наявністю відповідної згоди землекористувача (п. 5.2 Угоди).

Статтею 188 Господарського кодексу України встановлено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.04.2016 позивач звернувся до Черкаської міської ради з заявою про розірвання Угоди та Змін до неї, у зв'язку з приналежністю прибудинкової території на праві користування об'єднанню співвласників багатоквартирного будинку.

Листом від 12.05.2016 №4954-01-25 Черкаська міська рада відмовила у розірванні Угоди та Змін у зв'язку з тим, що Черкаська міська рада не приймала рішення про передачу співвласникам багатоквартирного будинку №17/1 по вул. Сумгаїтській у м. Черкаси, у власність чи у користування, прибудинкової території.

При цьому позивачем не доведено, що прибудинкова територія багатоквартирного будинку №17/1 по вул. Сумгаїтській у м. Черкаси передана співвласникам цього багатоквартирного будинку у власність чи у користування.

Також, колегія суддів приймає до уваги, що висновки судів в вищезазначених рішеннях по справах №925/1593/14 по справі №925/692/15 та №712/8338/16-ц щодо невідповідності аналогічних спірній Угоді угод про справляння плати за користування частиною прибудинкової території вимогам чинного законодавства не є зміною істотних обставин, в розумінні ч. 1 ст. 652 Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Частиною 1 ст. 652 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що позивачем не доведено існування достатніх підстав для розірвання Угоди та Змін до останньої, в розумінні зазначених статей.

Статтями 33, 34, 43 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення ухвалено відповідно до норм матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 та скасування рішення Господарського суду Черкаської області 14.06.2017 по справі №925/370/17.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 99, 101 - 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Черкаської області 14.06.2017 по справі №925/370/17 залишити без змін.

2.Матеріали справи №925/370/17 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді Н.Ф. Калатай

О.М. Баранець