ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27.09.2017 Справа № 904/8018/17

За позовом Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 36 194,15 грн.

Суддя: Євстигнеєва Н.М.

Представники:

Від позивача: Кузьменко С.А., довіреність №6 від 03 січня 2017 року, юрисконсульт

Від відповідача: не з'явився

С У Т Ь С П О Р У :

Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" звернулося до господарського суду із позовом, яким просить стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 36 194,15 грн., з яких:

- основна заборгованість у розмірі 28 781,71 грн.;

- пеня у розмірі 37,01 грн.;

- 3 % річних у розмірі 1 363,99 грн.;

- інфляційні збитки у розмірі 6 011,44 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору № 11142 на постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання і пари від 17 червня 2013 року в частині повної та своєчасної оплати поставленої теплової енергії. У зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання позивачем на підставі частини 2 статті 625 ЦК України нараховані три відсотки річних за період прострочки з 20.04.2015 по 20.07.2017 у сумі 1 363,99 грн. та інфляційні збитки за період з травня 2015 року по червень 2017 року.

На підставі пункту 3.3 договору позивач нарахував пеню за порушення строків оплати за поставлену теплову енергію у розмірі 37,01 грн. за загальний період з 20.01.2017 по 20.07.2017.

Відповідач у судове засідання не з'явився, явку повноважного представника не забезпечив, відзиву на позов та інших витребуваних господарським судом документів не надав, про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином.

У відповідності до п.3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011, №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За таких обставин, а також беручи до уваги, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального України обов'язок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно зі статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Розгляд справи був відкладений з 12 вересня 2017 року на 27 вересня 2017 року.

У судовому засіданні 27 вересня 2017 року оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться у матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи представника позивача, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

17 червня 2013 року між Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" (постачальник) та Фізичною особою ОСОБА_1 (споживач) укладено договір №11142 на постачання теплової енергії для потреб опалювання, вентиляції, гарячого водопостачання і пари, відповідно до умов якого (п.1.1.) постачальник відпускає споживачеві теплову енергію в гарячій воді на потреби опалення, вентиляції, гарячого водопостачання та у вигляді пари на технологічні потреби, а споживач сплачує отриману теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) у строки передбачені цим договором.

Додатковою угодою від 07.09.2016 до договору сторони внесли зміни в преамбулу договору №11142 на постачання теплової енергії для потреб опалювання, вентиляції, гарячого водопостачання і пари від 17.06.2013 зазначивши найменування споживача - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1.

Постачальник відпускає споживачеві теплову енергію на об'єкти, вказані в таблиці №2 згідно з встановленим планом теплоспоживання з 01 квітня 2013 року по 01 квітня 2014 року. Оплата здійснюється з моменту зазначеного періоду дії договору (пункт 1.3. договору).

Згідно таблиці №2, що є невід'ємною частиною договору, об'єктом споживання теплової енергії є нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 155,6 кв.м.

Відповідно до п.6.1. договору цей договір діє з 01 червня 2013 року по 01 червня 2014 року і вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення терміну не надійде заява однієї із сторін про відмову від цього договору або його перегляду. При заяві однієї із сторін про розірвання договору за один місяць і відсутності заборгованості споживача перед постачальником договір може бути розірваний. При наявності заборгованості за споживачем, нарахування за договором припиняються, а договір не розривається до повного погашення заборгованості.

Згідно п. 4.2 договору теплова енергія відпускається споживачеві у кількості згідно даних таблиці № 2 у вигляді води і (або) пари на такі потреби: опалення та вентиляцію (період опалювального сезону), гаряче водопостачання (протягом року, за винятком ремонтного періоду), технологічні потреби кондиціювання повітря.

Облік споживання теплової енергії здійснюється згідно приладів обліку або розрахунковим способом за їх відсутності (п. 2.1 договору).

Проектування та встановлення приладів обліку теплової енергії виконується за технічними умовами постачальника організаціями, що мають відповідні ліцензії. Встановлення приладів обліку теплової енергії проводиться за узгодженим з постачальником проектом, на межі розділу балансової належності тепломереж постачальника і споживача. У разі встановлення приладу обліку теплової енергії не на межі балансової належності, теплові втрати на ділянках мереж, що знаходяться на балансі споживача, стягуватимуться додатково до кількості теплової енергії зафіксованої приладом обліку, наднормативне підживлення (нормативне вказується в договорі) пред'являється споживачеві за затвердженими тарифами щомісячно, додатково до спожитої теплової енергії (п. 2.3 договору).

Щомісяця, в термін до 25 числа споживач, що має прилад обліку, інформує постачальника про фактичне споживання теплової енергії з наступним складанням акту (п. 2.4 договору).

Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" здійснено поставку Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 теплової енергії за період з 01.03.2015 по 31.03.2017 на суму 51 227,53 грн.

Порядок проведення розрахунків за теплову енергію визначено розділом 3 договору.

Відповідно до п.3.1. оплата за відпущену теплову енергію проводиться споживачем щомісяця, самостійно, в грошовій формі, та іншими формами розрахунку за погодженням сторін до 20-го числа місяця наступного за розрахунковим. В іншому випадку постачальник має право без додаткового попередження припинити повністю або частково обмежити подачу теплової енергії.

Споживач проводить передплату в грошовій формі, у розмірі планового місячного споживання в термін до 20 числа кожного місяця (п. 3.4 договору).

У разі утворення заборгованості за надані послуги теплопостачання, споживач не пізніше 10 днів з моменту отримання від постачальника акту звірки, висилає його належно оформленими назад і вживає всіх заходів для погашення заборгованості (п. 3.5 договору).

На виконання умов договору відповідачу виставлені рахунки-фактури:

- №11142 від 31.03.2015 на суму 4 359,68 грн.;

- №11142 від 30.04.2015 на суму 1 270,42 грн.;

- №11142 від 31.10.2015 на суму 7 432,58 грн.;

- №11142 від 30.11.2015 на суму 3 135,77 грн.;

- №11142 від 31.12.2015 на суму 4 393,62 грн.;

- №11142 від 31.01.2016 на суму 6 147,52 грн.;

- №11142 від 29.02.2016 на суму 3 747,77 грн.;

- №11142 від 31.03.2016 на суму 3 219,68 грн.;

- №11142 від 29.02.2016 на суму 3 747,77 грн.;

- №11142 від 31.03.2016 на суму 3 219,68 грн.;

- №11142 від 30.04.2016 на суму 425,88 грн.;

- №11142 від 31.10.2016 на суму 1 363,35 грн.;

- №11142 від 30.11.2016 на суму 3 298,43 грн.;

- №11142 від 31.12.2016 на суму 4 307,49 грн., (а.с. 15-26).

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 своєчасно не здійснила перерахування грошових коштів у строки, встановлені договором, заборгованість станом на дату звернення з позовом до суду становить 28 781,71 грн., що і є причиною спору.

Суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 ГК України).

Згідно ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги у сумі 28 781,71 грн. за період з 01.03.2015 по 31.12.2016.

З огляду на положення пунктів 3.1, 3.4. договору строк оплати теплової енергії за спірний період у сумі 28 781,71 грн. є таким, що настав.

Доказів оплати теплової енергії в сумі 28 781,71 грн. відповідач не надав, доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, не спростував.

За викладеного, є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в сумі 28 781,71 грн.

Згідно з частиною 1 статті 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Порушенням зобов'язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

При цьому відповідно до частини першої статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до частини першої статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.2 ст.343 Господарського кодексу України, що кореспондується з ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до пункту 3.3 договору, якщо споживач є суб'єктом іншого сектора господарювання економіки (не є суб'єктом господарювання державного сектора економіки) і не розрахувався за відпущену теплову енергію у строк, встановлений пунктом 3.1. договору, він несе відповідальність у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення оплати.

За прострочення оплати теплової енергії позивач просить стягнути з відповідача пеню за несвоєчасну оплату спожитої відповідачем теплової енергії за загальний період з 20.01.2017 по 20.07.2017 у сумі 37,01 грн.

Розрахунок пені перевірено судом, відповідає вимогам чинного законодавства та договору.

Отже, заявлена вимога про стягнення пені у сумі 37,01 грн. є правомірною та підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Тобто, у разі неналежного виконання боржником грошового зобов'язання виникають нові додаткові зобов'язання, які тягнуть за собою втрату матеріального характеру.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3% річних за загальний період з 20.04.2015 по 20.07.2017 у сумі 1 363,99 грн. та втрати від інфляції за період з травня 2015 року по червень 2016 року у сумі 6 011,44 грн.

Згідно із частиною 1 статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч.1 ст. 252 ЦК України). Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст. 253 ЦК України). Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч.5 ст. 254 ЦК України).

Так, строк оплати вартості поставленої теплової енергії у березні 2015 року настає 19 квітня 2015 року, який є вихідним днем (неділя), тобто останнім днем оплати буде перший наступний за вихідним робочий (банківський) день - 20.04.2015, прострочка настає з 21.04.2015. Аналогічної помилки позивачем допущено при проведенні розрахунку трьох відсотків річних за листопад 2015 року та лютий 2016 року.

Оскільки період прострочки виконання зобов'язання позивачем визначено невірно, не враховано положення ч. 5 ст. 254 ЦК України, вимога про стягнення з відповідача трьох відсотків річних підлягає частковому задоволенню у сумі 1 363,08 грн.

Відповідно до абзацу 3 п.3.2 Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р.

За змістом пункту 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012 № 01-06/928/2012 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права" якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Позивачем при здійсненні розрахунку втрат від інфляції враховані рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р., втрати від інфляції складають 6 011,44 грн.

З урахуванням викладеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у сумі 36 193,24 грн. (основний борг - 28 781,71 грн., пеня у сумі 37,01 грн., 3% річних у сумі 1 363,08 грн., інфляційні нарахування у сумі 6 011,44 грн.).

В решті позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов'язані зі сплатою судового збору у сумі 1 599,96 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 1, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" (50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, провулок Дежньова, 9, ідентифікаційний код 03342184) заборгованість за спожиту теплову енергію у сумі 28 781 (двадцять вісім тисяч сімсот вісімдесят одна) грн. 71 коп., пеню у сумі 37 (тридцять сім) грн. 01 коп., три відсотки річних у сумі 1 363 (одна тисяча триста шістдесят три) грн. 08 коп., втрати від інфляції у сумі 6 011 (шість тисяч одинадцять) грн. 44 коп., витрати, пов'язані зі сплатою судового збору у сумі 1 599 (одна тисяча п'ятсот дев'яносто дев'ять) грн. 96 коп., про що видати наказ.

В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 02.10.2017

Суддя Н.М. Євстигнеєва