ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"21" вересня 2017 р. Справа № 911/2798/17

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М. перевіривши матеріали позовної заяви Бориспільської міської ради

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про зобов'язання усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою

встановив:

18.09.2017 до господарського суду Київської області надійшла позовна заява б/н від 12.09.2017 (вх. №2813/17) Бориспільської міської ради до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, в якій позивач просить суд:

- зобов'язати ОСОБА_1 звільнити за власний рахунок земельну ділянку біля будинку АДРЕСА_1 шляхом від його майна - причепу-фургону легковому - В номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2;

- не чинити перешкоди у користуванні земельною ділянкою біля будинку АДРЕСА_1.

Вказана позовна заява не може бути прийнята судом до провадження з наступних підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 54 ГПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство на підставі якого подається позов.

В обґрунтування позовної вимоги про зобов'язання звільнити земельну ділянку позивач посилається на приписи №273/02-04 від 03.04.2017 Управління містобудування та архітектури, відповідно до яких відповідачу було запропоновано звільнити земельну ділянку.

При цьому, відсутні посилання на докази чинення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Крім того, суд звертає увагу позивача, що заявлені позовні вимоги є різними способами захисту та відповідно регулюються різними нормами права.

Тому, при наступному зверненні до суду позивачу слід визначитись з позовними вимогами у відповідності з ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України та відповідно обґрунтувати кожну з позовних вимог.

А також, зазначити точну адресу земельної ділянки, оскільки, позовна заява та додані до неї документи містять суперечливі дані щодо адреси земельної ділянки.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву та додані до неї документи без розгляду, якщо у позові не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

Крім того, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Приписами статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до господарського суду: позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; позовної заяви немайнового характеру юридичною особою 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно статті 7 Закону України «Про держбюджет на 2017 рік» мінімальний прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2017 року складає 1 600 грн.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та її прохальної частини, позивачем заявлено дві немайнові позовні вимоги:

- зобов'язати ОСОБА_1 звільнити за власний рахунок земельну ділянку біля будинку АДРЕСА_1 шляхом від його майна - причепу-фургону легковому - В номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2;

- не чинити перешкоди у користуванні земельною ділянкою біля будинку АДРЕСА_1.

Пунктом 2.11 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» передбачено, що якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог (абзац другий частини третьої статті 6 Закону).

Таким чином, за подання даної позовної сума сплати судового збору становить 3200,00 грн.

Проте, відповідно до платіжного доручення №479 від 16.08.2017, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1 600,00 грн.

Отже, вищезазначене платіжне доручення не може вважатись документом, що підтверджує сплату судового збору до державного бюджету у встановленому порядку та розмірі.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

З урахуванням наведеного, керуючись п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позовну заяву з доданими до неї документами повернути позивачу без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Суддя В.М. Антонова