ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

"20" вересня 2017 р.Справа № 922/632/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Чистякової І.О.

при секретарі судового засідання Масаловій І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (вх. №23808 від 25.07.2017) про заміну сторони у виконавчому провадженні по справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРБУДБІЗНЕС", м. Київ
до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Харків
про стягнення 394200,00 грн.
за участю представників:

позивача - не з'явився;

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРБУДБІЗНЕС" (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (відповідач) про стягнення безпідставно набутих грошових коштів в розмірі 394200,00 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 20 березня 2017 року відмовлено в задоволенні позову повністю.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 25 травня 2017 року рішення господарського суду Харківської області від 20 березня 2017 року в справі № 922/632/17 скасовано та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено в повному обсязі, стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудбізнес" безпідставно набуті грошові кошти в сумі 394200,00 грн., судовий збір за подання позовної заяви в сумі 5913,00 грн. та судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 6504,31 грн. та доручено Господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.

07.06.2017 на виконання постанови Харківського апеляційного господарського суду від 25 травня 2017 господарським судом Харківської області видано відповідний наказ.

Не погоджуючись з постановою Харківського апеляційного господарського суду від 25 травня 2017 року ФОП ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на вказану постанову апеляційної інстанції.

У зв'язку з чим матеріали справи №922/632/17 на виконання приписів ст. 109 Господарського процесуального кодексу України 19.06.2017 були направлені до Харківського апеляційного господарського суду для вирішення питання у встановленому законом порядку.

25 липня 2017 року до суду надійшла заява Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (вх. №23808), в якій останній просить суд здійснити заміну сторони у виконавчому провадженні, у зв'язку з заміною боржника на ОСОБА_2 на підставі договору про переведення боргу від 18.05.2017.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.07.2017 відкладено вирішення питання про прийняття до розгляду заяви Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (вх. №23808 від 25.07.2017) про заміну сторони виконавчого провадження до повернення матеріалів справи № 922/632/17 з Вищого господарського суду України.

Постановою Вищого господарського суду України від 15 серпня 2017 року постанову Харківського апеляційного господарського суду від 25.05.2017 у справі №922/632/17 скасовано, а рішення господарського суду Харківської області від 20.03.2017 залишено в силі.

11 вересня 2017 року матеріали справи №922/632/17 повернулись до господарського суду Харківської області.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11 вересня 2017 року прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про заміну сторони (боржника) у виконавчому провадженні та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 20 вересня 2017 р. о 12:30 год.

Від позивача (стягувач) 20.09.2017 до суду надійшли письмові пояснення (вх. №30528), які судом долучено до матеріалів справи.

У наданих письмових поясненнях представник позивача, зокрема зазначає, що ним не надавалась згода на переведення боргу ФОП ОСОБА_1 на ОСОБА_2, як того вимагає ст. 520 Цивільного кодексу України, у зв'язку з чим просить відмовити в задоволенні заяви ФОП ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Позивач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно діючого законодавства.

Відповідач (боржник) в судове засідання також не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно діючого законодавства.

Копія ухвали господарського суду Харківської області від 11 вересня 2017 року надіслана на адресу відповідача: АДРЕСА_1 яка зазначена позивачем у позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, і не повернута підприємством зв'язку.

Відповідно до п.п.1) п.1 Розділу ІІ Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України 28.11.2013 р. N 958 нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв'язку (без урахування вихідних днів об'єктів поштового зв'язку): місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1; де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об'єкті поштового зв'язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення.

Згідно п.2 Розділу ІІ Нормативів при пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день.

У п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" господарським судам України надано роз'яснення, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Крім того, суд зазначає, що частиною 1 статті 9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 p. і набула чинності в Україні 11 вересня 1997 p. У ній сформульовано основні права і свободи людини, зокрема право при визначенні її громадянських прав і обов'язків, висуненні проти неї кримінального обвинувачення на справедливий і відкритий розгляд справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

«Розумність» строку визначається окремо для кожної справи. Для цього враховують її складність та обсяг, поведінку учасників судового процесу, час, необхідний для проведення відповідної експертизи (наприклад, рішення Суду у справі «G. B. проти Франції»), тощо. Отже, поняття «розумний строк» є оціночним, суб'єктивним фактором, що унеможливлює визначення конкретних строків судового розгляду справи, тому потребує нормативного встановлення.

Точкою відліку часу розгляду цивільної справи протягом розумного строку умовно можна вважати момент подання позовної заяви до суду.

Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (§51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Європейський суд з прав людини, у своїх рішеннях, наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки. Зокрема, в § 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України", Європейський суд зазначив, що нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. У справі "Бочан проти України" Європейський суд з прав людини навіть дійшовши висновку про законність і обґрунтованість оскаржених судових рішень, все ж стягнув грошову компенсацію в розмірі 2 тис. євро лише за порушення судами України "розумних строків" розгляду справи.

Зважаючи на вищевикладене, враховуючи належне повідомлення сторін про час та місце розгляду заяви, та оскільки відповідно до ст. 121-4 Господарського процесуального кодексу України господарський суд у десятиденний строк розглядає питання про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником у судовому засіданні, та неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження, суд вважає за можливе розглядати заяву в даному судовому засіданні за відсутності представників позивача та відповідача.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Як вищевстановлено, товариство з обмеженою відповідальністю "УКРБУДБІЗНЕС" (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (відповідач) про стягнення безпідставно набутих грошових коштів в розмірі 394200,00 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 20 березня 2017 року відмовлено в задоволенні позову повністю.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 25 травня 2017 року рішення господарського суду Харківської області від 20 березня 2017 року в справі № 922/632/17 скасовано та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено в повному обсязі, стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудбізнес" безпідставно набуті грошові кошти в сумі 394200,00 грн., судовий збір за подання позовної заяви в сумі 5913,00 грн. та судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 6504,31 грн. та доручено Господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.

07.06.2017 на виконання постанови Харківського апеляційного господарського суду від 25 травня 2017 господарським судом Харківської області видано відповідний наказ.

Не погоджуючись з постановою Харківського апеляційного господарського суду від 25 травня 2017 року ФОП ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на вказану постанову апеляційної інстанції.

Постановою Вищого господарського суду України від 15 серпня 2017 року постанову Харківського апеляційного господарського суду від 25.05.2017 у справі №922/632/17 скасовано, а рішення господарського суду Харківської області від 20.03.2017 залишено в силі.

У своїй заяві відповідач, який є боржником за наказом господарського суду Харківської області, виданому 07.06.2017 на виконання постанови Харківського апеляційного господарського суду від 25 травня 2017 року, просить здійснити заміну сторони у виконавчому провадженні, у зв'язку з заміною боржника на ОСОБА_2 на підставі договору про переведення боргу від 18.05.2017.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд зазначає наступне.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження")

Згідно ч.5 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У ч.1, ч.2 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов'язок щодо виконання рішення.

Згідно ч.1 ст. 121-4 Господарського процесуального кодексу України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за заявою державного виконавця, приватного виконавця або за заявою сторони господарський суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

У п.1.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011 роз'яснено, що статтею 25 ГПК передбачено процесуальне правонаступництво, у тому числі заміни кредитора або боржника у зобов'язанні (статті відповідно 512 і 520 Цивільного кодексу України). Процесуальне правонаступництво в розумінні статті 25 ГПК допускається на будь-якій стадії судового процесу, включаючи стадію виконання судового рішення, і здійснюється господарським судом без виклику сторін у справі, якщо їх явка не зумовлена необхідністю з'ясування судом певних обставин, але з повідомленням сторін, оскільки інше суперечило б приписам частини другої статті 22 ГПК стосовно прав сторін у судовому процесі.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 520 Цивільного кодексу України закріплено, що боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Боржником не надано доказів укладання договору про переведення боргу від 18.05.2017 та надання на це згоди кредитора, який є позивачем у цій справі. До того ж, як повідомив позивач він не надавав відповідної згоди на переведення боргу на ОСОБА_2 на підставі договору про переведення боргу від 18.05.2017.

Також, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи вищевикладене та те, що постанова Харківського апеляційного господарського суду від 25 травня 2017 року, на виконання якої було видано наказ господарського суду Харківської області від 07.06.2017 скасована постановою Вищого господарського суду України від 15 серпня 2017 року, суд відмовляє в задоволенні заяви ФОП ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Керуючись ст.ст.509, 520 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 15, п.5 ч.1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", статтями 86, 121-4 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні (вх. №23808 від 25.07.2017) - відмовити.

Суддя І.О. Чистякова