ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 року Справа № 927/471/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:
головуючого: суддів:Нєсвєтової Н.М. (доповідач), Ємельянова А.С., Кондратової І.Д.
розглянувши касаційну скаргу приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група"
на постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.06.2017
у справі№ 927/471/16 Господарського суду Чернігівської області
за позовомприватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група"
довійськової частини НОМЕР_1
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача -
1. ОСОБА_1
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача -
2. ОСОБА_2
провідшкодування шкоди у розмірі 114 647,58 грн

за участю представників сторін:
позивача: Фур`яка Я.А.,

відповідача: не з`явився,

третьої особи на стороні позивача: не з`явився,

третьої особи на стороні відповідача: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" звернулось до Господарського суду Чернігівської області з позовною заявою про стягнення з військової частини НОМЕР_1 суми страхового відшкодування в розмірі 114 647,58 грн на підставі ст.ст. 993, 1172, 1191 ЦК України.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 18.05.2016 залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_1 та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 .

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 22.02.2017, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.06.2017 у справі № 927/471/16 позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 57 177,98 грн страхового відшкодування, 857,67 грн судового збору, 2 194,70 грн. витрат проведення експертизи; в решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів, ПАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.06.2017 та рішення місцевого господарського суду від 22.02.2017 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування попередніми судовими інстанціями норм матеріального та процесуального права при ухваленні зазначених судових рішень, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 24.11.2014 між ПАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" (страховик, позивач) та ОСОБА_1 (страхувальник, третя особа на стороні позивача) укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-5000-14-00389, відповідно до умов якого позивач бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити на умовах договору страхову виплату страхувальнику або вигодонабувачу, а страхувальник зобов`язується сплатити страхову премію у визначені терміни та виконувати інші умови договору. Предметом договору є страхування майнових інтересів страхувальника, що не суперечить чинному законодавству України, пов`язаних з: володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим транспортним засобом та додатковим обладнанням страхування наземного транспортного засобу; відшкодування страхувальником шкоди, заподіяної майну третіх осіб застрахованим транспортним засобом добровільне страхування цивільно-правової відповідальності водія; життям, здоров`ям та/або працездатністю застрахованих осіб добровільне страхування від нещасного випадку з водієм та пасажирами.

Відповідно до п.2 та 3 договору страхувальником та вигодонабувачем визначено ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

За умовами договору застрахований транспортний засіб Honda Civic 2008 року випуску, д.н. НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 , вартість транспортного засобу 168 000,00 грн, страхова сума КАСКО 168 000,00 грн, страховий тариф КАСКО 11,05%, загальна страхова премія за договором 18 564 грн.

Пунктом 7 укладеного договору сторонами визначено порядок оплати страхової премії та періоди страхування: розмір платежу 4 641,00 грн, термін сплати (включно) 24.11.2014 за період страхування з 25.11.2014 по 24.02.2015; 4 641,00 грн, термін сплати (включно) 24.02.2015 за період страхування з 25.02.2015 по 24.05.2015; 4 641,00 грн, термін сплати (включно) 24.05.2015 за період страхування з 25.05.2015 по 24.08.2015; 4 641,00 грн, термін сплати (включно) 24.08.2015 за період страхування з 25.08.2015 по 24.11.2015.

Згідно довідки позивача №ДКК-4316 від 13.06.2016 підтверджено факт того, що страхувальником ОСОБА_1 24.11.2014 було внесено на розрахунковий рахунок позивача страховий платіж у розмірі 4 641,00 грн по договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-5000-14-00389 від 24.11.2014.

Згідно укладеного додаткового договору №1 від 24.02.2015 до договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті №28-5000-14-00389 від 24.11.2014 змінено термін сплати 2-ї частини страхової премії, зазначеної в розділі 7 ч.1 договору, а саме з 24.02.2015 на 11.03.2015 та встановлено додаткову страхову премію за відстрочення сплати чергової частини страхової премії.

02.03.2015 між страховиком та страхувальником був укладений додатковий договір №2 до договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-5000-14-00389 від 24.11.2014, відповідно до якого сторони погодили викласти Графу "Страхова сума КАСКО (ТЗ та ДО)" Розділу 5 ч.1 договору в наступній редакції: 350 000,00 грн. Також сторони погодили викласти в наступній редакції розділ 6 "Загальна страхова премія за договором" частини 1 договору: загальна страхова премія 33 380,43 грн (КАСКО) + 0грн. (ДЦВ) + 0грн. (ДНВ) = 33 380,43 грн. Відповідно до даного додаткового договору №2 чергові платежі мали сплачуватися наступним чином: 1- частина у розмірі 9 563,15 грн в строк по 02.03.2015 включно за період страхування з 03.03.2015 по 24.05.2015, 2 частина у розмірі 9 563,14 грн в строк по 24.05.2015 включно за період страхування з 25.05.2015 по 24.08.2015, 3 частина у розмірі 9 563,14 грн в строк по 24.08.2015 включно за період страхування з 25.08.2015 по 24.11.2015.

Згідно квитанцій №1944 та №2917 від 02.03.2015, страхувальником було здійснено платежі відповідно на суму 6 900,00 грн та на суму 2 663,15 грн, а всього на суму 9 563,15 грн, з призначенням платежів "01-28-5000-14-00389 24.11.14 ОСОБА_1 НОМЕР_4 без ПДВ".

Судами встановлено, що 03.03.2015 о 15 год.50 хв. у м. Києві на просп. Бажана (метро Харківська) сталася ДТП за участю транспортного засобу легковий Honda Civic 2008 року випуску, (д.н. НОМЕР_2 ) під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу вантажний фургон "Volvo" (д.н.4429бб), що належить В/Ч НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 . В результаті ДТП було пошкоджено транспортні засоби.

Відповідно до довідки №58880963 про ДТП зовнішнім оглядом встановлено, що автомобіль Honda Civic 2008 року випуску, (д.н. НОМЕР_2 ) отримав такі механічні пошкодження: передня центральна частина; автомобіль "Volvo" (д.н. 4429бб) отримав такі механічні пошкодження: передня центральна частина.

У розділі IV довідки №58880963 вказано, що ДТП сталася внаслідок порушення ОСОБА_2 п.13.1. Правил дорожнього руху - водій незалежно від усіх факторів має дотримуватися безпечної дистанції та інтервалу.

Транспортний засіб "Volvo", державний номерний знак НОМЕР_5 , яким 03.03.2015 керував ОСОБА_2 , належить В/Ч НОМЕР_1 (відповідачу у справі), що підтверджується технічним талоном транспортного засобу №015904 від 28.03.2014.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 27.03.2015 встановлено, що 03.03.2015 о 15год 50хв. в. м Києві по вулиці просп. Бажана ст. м "Харківська" водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем "Volvo" державний номерний знак НОМЕР_5 не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем "Honda", д.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.13.1 ПДР. Вказаною постановою суду ОСОБА_2 визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та призначено йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 425 грн у дохід держави.

Судами попередніх інстанцій було встановлено, що 04.03.2015 страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, в якій зазначив, що страхове відшкодування просить виплатити на рахунок СТО для здійснення ремонту.

04.03.2015 представником позивача у присутності ОСОБА_1 складено акт огляду пошкодженого транспортного засобу, в якому зафіксовані результати огляду транспортного засобу Honda Civic 2008 року випуску, д.н. НОМЕР_2 .

В матеріалах справи міститься рахунок ТОВ "Дункан Моторс" №5КР0000143/0074 від 11.03.2015, оформлений на автомобіль Honda Civic, номерний знак НОМЕР_6 , номер кузова НОМЕР_3 , в якому зазначено: на оплату за ремонт а/м на суму 95 534,65 грн, ПДВ 19 106,93 грн, всього 114 641,58 грн.

Відповідно до зведених даних ремонтної калькуляції вартість робіт 6 512,50 грн, додаткові витрати 62,50 грн, фарбування 6 398,08 грн, загальна сума запасних частин 82 566,27 грн, вартість ремонту без ПДВ 95 534,65 грн, ПДВ 19 106,93 грн, загальна вартість ремонту з ПДВ 114 641,58 грн.

Позивачем на підставі страхового акту №ДККА-43146 від 31.03.2015 та розрахунку суми страхового відшкодування від 31.03.2015, страхового акту №ДККА-43146/1 від 10.07.2015 та розрахунку суми страхового відшкодування від 10.07.2015 визначена сума страхового відшкодування 114 641,58 грн.

У розрахунку страхового відшкодування зазначено: загальний страховий платіж 33 380,43 грн, фактично сплачений 14 254,15 грн, страхова сума на дату укладання договору страхування №28-5000-14-00389 в розмірі 168 000,00 грн., страхова сума на дату настання страхового випадку згідно із умовами договору страхування 350 000,00 грн, вартість відновлювального ремонту (без врахування зносу деталей, що змінюються) 114 641,58 грн, вартість відновлювального ремонту (з врахування зносу деталей, що змінюються) 114 641,58 грн, зменшення розміру страхового відшкодування 5 732,08 грн, сума страхового відшкодування 108 909,50 грн.

У страховому акті №ДККА-43146 від 31.03.2015 визначено розмір страхового відшкодування 108 909,50 грн, порядок виплати страхового відшкодування: першу частину платежу в розмірі 19 126,28 грн зарахувати в рахунок несплаченої частини страхового платежу; другу частину страхового відшкодування в розмірі 89 783,22 грн перерахувати одержувачу ТОВ "Дункан Моторс" за зазначеними реквізитами. Підставою для визначення розміру збитку зазначено рахунок №5КР0000143/0074 від 11.03.2015.

У розрахунку страхового відшкодування від 10.07.2015 зазначено: загальний страховий платіж 33 380,43 грн, фактично сплачений 33 380,43 грн, призначений до оплати страховий платіж за період, в якому настав страховий випадок 9 563,14 грн, сплачений 9 563,14 грн, страхова сума на дату укладання договору страхування №28-5000-14-00389 в розмірі 168 000,00 грн, страхова сума на дату настання страхового випадку згідно із умовами договору страхування 350 000,00 грн, вартість відновлювального ремонту (без врахування зносу деталей, що змінюються) 114 641,58 грн, вартість відновлювального ремонту (з врахування зносу деталей, що змінюються) 114 641,58 грн, зменшення розміру страхового відшкодування 108 909,50 грн, сума страхового відшкодування 5 732,08 грн.

У страховому акті №ДККА-43146/1 від 10.07.2015 визначено порядок виплати страхового відшкодування: перерахувати страхове відшкодування в розмірі 5 732,08 грн одержувачу ТОВ "Дункан Моторс" за зазначеними реквізитами. Підставою для визначення розміру збитку зазначено Акт виконаних робіт №5КР0000143/02064 від 29.05.2015.

Перерахування позивачем страхового відшкодування за договором №28-5000-14-00389 від 24.11.2014 на рахунок ТОВ "Дункан Моторс" відповідно до страхових актів ДККА-43146 від 31.03.2015 та ДККА-43146/1 від 10.07.2015, підтверджується матеріалами справи, а саме: платіжними дорученнями №6488 від 31.03.2015 на суму 89 783,22 грн та №13286 від 10.07.2015 на суму 5 732,08 грн, а всього на суму 95 515,30 грн.

Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги та понесені збитки, посилається на складений між виконавцем ТОВ "Дункан Моторс" та замовником ПАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" Акт виконаних робіт №5КР0000143/02064 кузовний ремонт відкритий 13.05.2015, закритий 29.05.2015 на суму 114 641,58 грн (ПДВ 19 106,93 грн, сума без ПДВ 95 534,65 грн); на ремонтну калькуляцію №ДККА-43146/2 від 11.03.2015 складену в системі AUDATEX, в якій, зокрема, зазначено перша реєстрація автомобіля-01.01.2008, пробіг - 133913км.

Задовольняючи частково позовні вимоги, місцевий господарський суд, з яким також погодився й апеляційний суд, виходив з того, що відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до позивача не могло перейти більше прав, ніж їх мала особа, що отримала страхове відшкодування, тобто зношеність пошкодженого майна має враховуватися при вирішенні спору у даній справі, відтак підлягає до стягнення з відповідача суми виплаченого страхового відшкодування у розмірі вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з огляду на таке.

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Частиною 1 ст. 1188 ЦК України встановлено, що цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки настає у особи, винної у заподіянні збитків.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 9 Закон України "Про страхування" страхова виплата - це грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Відповідно до п.13.18 Правил добровільного страхування наземних транспортних засобів (крім залізничного) дійсних на момент ДТП (в редакції від 2005 року), при будь-яких виплатах страхового відшкодування за договором страхування, якими передбачено внесення страхових платежів частинами, страховик вираховує із розміру суми страхового відшкодування суму несплачених частин страхового платежу, якщо інше не передбачено договором.

Відповідно до п.12.2 частини 2 договору сторони передбачили, якщо розмір страхового відшкодування по КАСКО до вирахування всіх несплачених частин страхової премії по договору (НЧСП) менший за розмір НЧСП, то страховик не вираховує НЧСП із суми страхового відшкодування. Якщо страхувальник не сплатив в повному обсязі чергову частину страхової премії до початку відповідного періоду страхування, страхувальник в будь-якому випадку вираховує НЧСП із суми страхового відшкодування, в тому числі , якщо розмір страхового відшкодування по КАСКО до вирахування НЧСП менший за розмір НЧСП. Якщо страховик вираховує НЧСП із суми страхового відшкодування, всі чергові частини страхової премії за договором вважаються оплаченими в розмірі врахованого НЧСП із суми страхового відшкодування.

Колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що позивачем правомірно зараховану першу частину платежу страхового відшкодування згідно з страховим актом №ДККА-43146 від 31.03.2015 в рахунок несплаченої страхувальником частини страхового платежу у сумі 19 126,28 грн, а саме: по строком платежу 24.05.2015 у сумі 9 563,14 грн та по строком платежу 24.08.2015 у сумі 9 563,14 грн, відповідно до умов договору № 28-5000-14-00389 від 24.11.2014.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Зміст ст. 993 ЦК України кореспондується з положенням ст. 27 Закону України "Про страхування" і визначає можливість виникнення у страховика права регресу до заподіювача страхувальнику шкоди.

Такий перехід до страховика ще називають суброгацією (переміною кредитора у вже існуючому зобов`язанні, яке виникло із заподіяння шкоди). Таке правило поширюється тільки на договори майнового страхування. Перехід права вимоги до страховика може мати місце тільки у тому випадку, коли наявними буде факт заподіяння шкоди майну, тобто цивільне деліктне правопорушення. Таким чином, лише у разі наявності ознак цивільного правопорушення до страховика може перейти право вимоги до заподіювача шкоди. За загальним правилом це може мати місце тільки за наявності протиправної поведінки заподіювача шкоди, наявності збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою, збитками та виною заподіювача. У разі завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки виникає право регресу до заподіювача шкоди (відповідно до володільця джерела підвищеної небезпеки) незалежно від наявності вини у діях заподіювача шкоди. Особа, яка завдала збитки може оспорювати розмір фактичних витрат, здійснених як страхова виплата. Тобто, здійснена страхова виплата не є неспростовною обставиною, її розмір як обсяг відповідальності заподіювача шкоди перед страховиком підлягає доказуванню на загальних підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Як вбачається із матеріалів справи, судом першої інстанції у відповідності до частини 1 статті 41 ГПК України було призначено судову автотоварознавчу та економічну експертизи.

Під час експертного дослідження, судовим експертом встановлено, що строк експлуатації в роках автомобіля Honda Civic на дату скоєння ДТП становить - 7,20, що вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу (КТЗ) з урахуванням значення коефіцієнту його фізичного зносу та ПДВ станом цін на 03.03.2015 (момент скоєння ДТП) складає 57 177,98 грн.

Згідно висновку експертів за результатами проведення автотоварознавчої та економічної експертизи №2754/2755/16-24 від 22.12.2016: вартість матеріального збитку (шкоди), завданого власнику легкового автомобіля Honda Civic державний номерний знак НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 , 2008 року випуску, ОСОБА_1 , внаслідок ДТП, яка сталася 03.03.2015 у м. Києві на дату скоєння ДТП, складає 57 177,98 грн; дійсна вартість відновлювального ремонту вказаного легкового автомобіля складає 111 525,90 грн, в т.ч. вартість робіт Ср=9600,00 грн., вартість матеріалів См=9810,78 грн, вартість складових Сс=92115,12 грн.

Згідно експертного висновку № 2754/2755/16-24 від 22.12.2016 розмір страхового відшкодування заявленого позивачем у сумі 114 641, 58 грн документально не підтверджений.

Судами правомірно встановлено, що станом на дату скоєння ДТП (03.03.2015) строк експлуатації автомобіля Honda Civic більше семи років, відтак суди дійшли правомірного висновку щодо недоведення позивачем факту того, що під час відновлення були використані нові складники іншої модифікації КТЗ замість пошкоджених.

Відповідно до ч. 1, п.1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є в тому числі втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.988 ЦК України у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. При цьому, страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладання договору, і не може перевищувати розміру реальних збитків (втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.)

Статтею 1192 частиною 2 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

На підставі викладеного колегія погоджується з висновками судів попередніх судових інстанцій про те, що відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до позивача не могло перейти більше прав, ніж їх мала особа, що отримала страхове відшкодування, тобто зношеність пошкодженого майна має враховуватися при вирішенні спору у даній справі.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій обґрунтовано задовольнили позовні вимоги частково, а саме в частині стягнення з відповідача суми виплаченого страхового відшкодування у розмірі вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу, тобто у межах прав, які мав потерпілий, що одержав страхове відшкодування, до особи, відповідальної за завдані збитки, а саме в сумі 57 177,98 грн.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного господарського суду та не впливають на них, а тому підстави для її задоволення і скасування постанови Київського апеляційного господарського суду від 13.06.2017, прийнятої з правильним застосуванням норм матеріального права та дотриманням норм процесуального законодавства, відсутні.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.06.2017 у справі № 927/471/16 без змін.

ГоловуючийН. Нєсвєтова
Судді:А. Ємельянов
І. Кондратова