КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про прийняття апеляційної скарги до провадження

"18" вересня 2017 р. Справа №925/960/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Пантелієнка В.О.

Сотнікова С.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ухвалу Господарського суду Київської області від 12.10.2016 року

у справі № 925/960/16 (суддя Наріжний С.Ю.)

за спільною заявою 1) Приватного підприємства „Сіам-М";

2) Товариства з обмеженою відповідальністю „Черкаси-Егс-Трейд"

до Публічного акціонерного товариства „Ватутінський хлібокомбінат"

про порушення справи про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Київської області від 12.10.2016 року порушено провадження у справі про банкрутство ПАТ „Ватутінський хлібокомбінат". Визнано безспірні грошові вимоги кредитора-1 - ПП „Сіам-М" до боржника у сумі 1 283 395,52 грн. та кредитора-2 - ТОВ „Черкаси-Егс-Трейд" - у сумі 154 373,45 грн. Введено процедуру розпорядження майном боржника. Розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Завору О.І. Вирішено інші процедурні питання.

Постановою господарського суду Київської області від 28.03.2017 року боржника визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Завору О.І.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою суду першої інстанції про порушення відносно боржника справи про банкрутство, ФОП ОСОБА_2 звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Київської області від 12.10.2016 року у даній справі та прийняти нове рішення, яким провадження у справі припинити.

При цьому скаржник звернувся з клопотанням про відновлення пропущеного строку для подання апеляційної скарги.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищевказану апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Пантелієнко В.О., Сотніков С.В.

Досліджуючи матеріали апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Приписами ст. 129 Конституції України встановлено основні засади судочинства, до яких, зокрема, віднесено забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною 2 ст. 124 Конституції України визначено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

У відповідності до ст. 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону. Іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи мають право на судовий захист в Україні нарівні з громадянами і юридичними особами України. Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України. кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону. Кожен має право на участь у розгляді своєї справи у визначеному процесуальним законом порядку в суді будь-якої інстанції.

Таким чином, конституційне право на судовий захист передбачає як невід'ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об'ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-1 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Згідно з ч. 6 ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду можуть подавати сторони та інші учасники судового процесу, зазначені у цьому Кодексі та Законі про банкрутство.

Між тим, відповідно до ч. 1 ст. 91 ГПК України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

В той же час, звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ФОП ОСОБА_2 вказує на те, що 01.08.2016 року, до винесення оскаржуваної ухвали судом першої інстанції, між ПП „Сіам-М" як первісним кредитором та ФОП ОСОБА_2 укладено договір про відступлення права вимоги №5, копію якого долучено до апеляційної скарги, за умовами якого первісний кредитор відступає новому кредитору, а новий кредитор набуває відступлене право на отримання 37 736,07 грн. основної заборгованості (1 263 531,68 грн.), які боржник повинен сплатити у відповідності із Основним договором (договір поставки № 31 від 01.10.2013 року, укладений між ПП „Сіам-М" та ПАТ „Ватутінський хлібокомбінат") та яке підтверджене рішенням господарського суду Черкаської області від 31.03.2016 року у справі № 925/234/16.

За твердженням скаржника, визнавши безспірні вимоги ПП „Сіам-М" до боржника у сумі 1 283 395,52 грн., які складаються з 1 263 531,68 грн. боргу та 19 863,84 грн. судового збору, суд першої інстанції вирішив спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття оскаржуваного рішення є скаржник.

Таким чином, визнаючи за ініціюючим кредитором вимоги, частина яких належить ФОП ОСОБА_2, суд першої інстанції, на думку апелянта, неправомірно позбавив останнього відповідних вимог.

Відповідно до п. 5-2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» від 17.05.2011 № 7 у розгляді апеляційної скарги, поданої особою, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції і яка вважала, що місцевим господарським судом вирішено питання про її права та обов'язки, апеляційний господарський суд, прийнявши апеляційну скаргу до провадження (якщо вона не підлягала поверненню з передбачених ГПК України підстав), повинен з'ясувати наявність правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі.

Якщо при цьому буде встановлено, що права такої особи оскаржуваним судовим рішенням не порушені та що питання про її права і обов'язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою припиняє апеляційне провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, оскільки у такому випадку не існує правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі, в зв'язку з чим відсутній суб'єкт апеляційного оскарження.

В той же час, розглянувши клопотання скаржника про відновлення пропущеного строку для подання апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що дане клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 року № 7 „Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України", статтею 93 ГПК встановлено, що апеляційна скарга, яка подана після закінчення строків, установлених цією статтею, повертається, якщо апеляційний господарський суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Відповідну заяву (клопотання) може бути викладено в апеляційній скарзі чи в окремому документі, і в останньому випадку її має бути подано одночасно з апеляційною скаргою. Заява розглядається, якщо вона надійшла до винесення ухвали про повернення апеляційної скарги.

Заява про поновлення строку розглядається одноособово одним із суддів колегії суддів апеляційного господарського суду, склад якої визначений у встановленому законом порядку.

Наявність або відсутність підстав для задоволення заяви про відновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги визначається за правилами частини першої статті 53 ГПК.

Про поновлення або про відмову у поновленні пропущеного строку може зазначатися в ухвалі як окремому документі (за підписом судді, який розглядав відповідне питання у порядку частини другої статті 93 ГПК) або в ухвалах (за підписами суддів) про повернення апеляційної скарги (частина друга статті 93, пункт 4 частини першої статті 97 ГПК) чи про прийняття її до провадження (стаття 98 ГПК).

Відповідно до статті 53 ГПК України відновлення пропущеного строку здійснюється господарським судом за наявності поважної причини його пропуску. Виходячи зі змісту статті 53 ГПК України, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Згідно із п. 8 ч. 4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 року № 7 „Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи статті 53 ГПК повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

Отже, наведені норми пов'язують можливість відновлення процесуального строку з обов'язковою наявністю поважної причини (чи причин) пропуску відповідного строку. Це стосується й тих випадків, коли таке відновлення здійснюється з ініціативи господарського суду, що має зазначити відповідну причину (причини) в судовому рішенні, в якому йдеться про відновлення строку. Якщо відновлення процесуального строку здійснюються за заявою сторони чи прокурора, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього за загальними правилами розділу V ГПК."

Так, обґрунтовуючи причини пропуску строку на апеляційне оскарження вищевказаної ухвали місцевого господарського суду, скаржник посилається на те, що про існування оскаржуваної ухвали йому стало відомо лише 28.08.2017 року з Єдиного державного реєстру судових рішень, тобто вже після спливу строку на апеляційне оскарження, що позбавило можливості ФОП ОСОБА_2 подати апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції протягом встановленого строку, оскільки скаржник не був залучений до участі у справі та відповідно не отримував від суду та від сторін по справі будь-яких документів.

Під час розгляду заявленого клопотання, колегія суддів враховує позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 13.07.2016 року у справі № Б29/162-10, відповідно до якої одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рябих проти Росії»).

Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам перш за все належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання в принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційних повноважень судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України»).

Як вбачається з матеріалів справи, скаржник не був учасником провадження у даній справі про банкрутство, під час винесення оскаржуваної ухвали в суді першої інстанції участі не приймав, судом у якості учасника у справі про банкрутство не залучався та жодних повідомлень про судові засідання, як і оскаржувана ухвала, на його адресу не направлялось.

Відтак, розглянувши клопотання, суддя - доповідач у справі вважає його таким, що підлягає задоволенню, оскільки скаржником наведено суду поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції в розумінні ст. 53 ГПК України.

За таких обставин, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду визнає подані матеріали достатніми для прийняття апеляційної скарги до провадження.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 86, 93, 98, 106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Поновити Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 строк для подання апеляційної скарги.

2. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду Київської області від 12.10.2016 року у справі № 925/960/16 прийняти до провадження.

3. Розгляд справи № 925/960/16 призначити на 03.10.2017 року. Судове засідання відбудеться о 12 год. 10 хв. за адресою: м. Київ, вул. Шолуденка, 1, зал судових засідань № 1.

4. Запропонувати іншим учасникам провадження у справі подати завчасно відзив на апеляційну скаргу у відповідності до вимог статті 96 ГПК України із документальним обґрунтуванням своїх доводів та заперечень.

5. Викликати для участі в судовому засіданні повноважних представників учасників провадження у справі.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді В.О. Пантелієнко

С.В. Сотніков