ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року Справа № 911/2099/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючий суддя суддіПоляк О.І.(доповідач), Данилова М.В., Ходаківська І.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуСільськогосподарського виробничого кооперативу імені Щорса
на постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.01.2017
у справі№ 911/2099/16 Господарського суду Київської області
за позовомСільськогосподарського виробничого кооперативу імені Щорса
до1.Княжицької сільської ради 2.Товариства з обмеженою відповідальністю "Камелія-РR"
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: 1.ОСОБА_8, 2.Приватного нотаріуса Броварського районного округу Київської області Бурлака Олега Вікторовича, 3.Броварської районної державної адміністрації
про визнання недійсним рішення суб'єкта владних повноважень щодо надання у власність земельних ділянок, визнання недійсним запису про право власності на земельну ділянку
за участю представників:

- від позивача: не з'явились;

- від відповідача-1: не з'явились;

- від відповідача-2: Здоровець С.А.;

- третьої особи-1: ОСОБА_7;

- третьої особи-2: не з'явились;

- третьої особи-3: не з'явились;

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року Сільськогосподарський виробничий кооператив імені Щорса (далі за текстом - СВК ім. Щорса, кооператив) звернувся до Господарського суду Київської області із позовом до Княжицької сільської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю "Камелія - PR"(далі за текстом - ТОВ "Камелія - PR", товариство), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: ОСОБА_8, приватного нотаріуса Броварського районного округу Київської області Бурлака Олега Вікторовича про визнання недійсним рішення Княжицької сільської ради "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_8 в с. Княжичі" № 543 (31-VІ) від 18.12.2014 (далі за текстом - рішення № 543 (31-VІ) від 18.12.2014) та визнання недійсним запису про право власності на спірну земельну ділянку, зареєстровану за ТОВ "Камелія - PR".

Рішенням Господарського суду Київської області від 29.09.2016 у справі №911/2099/16 (суддя Карпечкін Т.П.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.01.2017 (головуючий суддя - Скрипка І.М., судді - Тищенко А.І., Михальська Ю.Б.) у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими у справі судовими рішеннями, Сільськогосподарський виробничий кооператив імені Щорса звернувся до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, зокрема статей 12, 78, 79 Земельного кодексу України, статті 1 Закону України "Про особисте селянське господарство", статей 4, 44, 35 Господарського процесуального кодексу України, просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 29.09.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.01.2017, прийняти у справі нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

До Вищого господарського суду України надійшов відзив ТОВ "Камелія - PR", у якому відповідач-2 просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін з мотивів, у них викладених.

Відповідно до протоколу Вищого господарського суду України від 15.09.2017, у зв'язку із запланованою відпусткою судді Бакуліної С.В., для розгляду касаційної скарги СВК ім. Щорса у справі №911/2099/16, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи та визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Поляк О.І., судді - Данилова М.В., Ходаківська І.П.

Розглянувши матеріали касаційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій та підтверджується матеріалами справи, КСП імені Щорса () на праві колективної власності на землю володіло земельними ділянками в кількості 1932,8 га та мало в постійному користуванні земельні ділянки площею 232,0 га відповідно до Державних актів на право колективної власності на землю від 04.07.1997 за рішенням Княжицької сільської Ради народних депутатів від 18.03.1997 (15-ХП) та на право постійного користування землею від 04.07.1997 за рішенням Княжицької сільської Ради народних депутатів від 18.03.1997 (15-ХП).

У 2000-2003 роках відбулась ліквідація КСП імені Щорса.

Згідно з Актом прийому-передачі від 15.06.2000, ліквідаційною комісією КСП ім. Щорса передано СВК ім. Щорса нерухоме і рухоме майно, яке станом на 14.06.2000 перебувало на балансі і у власності КСП ім. Щорса.

Розглядаючи справу, судами встановлено, що КСП ім. Щорса та СВК ім. Щорса є різними юридичними особами, а правонаступництво обмежується майном, переданим за актом прийому-передачі від 15.06.2000.

За Договором купівлі-продажу від 22.03.2002 ліквідаційною комісією КСП ім. Щорса було продано ТОВ "Камелія-К" майно: арочні теплиці, тепличний комбінат, башту Рожновського, резервуар для води, огорожу (двір плівкових теплиць), що належало КСП ім. Щорса на підставі свідоцтва про право власності на майновий комплекс, виданого виконкомом Княжицької сільської ради 08.12.2000.

Як встановлено судами зі змісту протоколу Зборів уповноважених членів КСП ім. Щорса № 1 від 12.03.2002, на відповідних зборах вирішувалось питання про передачу земельної ділянки під майновим комплексом "Тепличний комбінат" покупцю ТОВ "Камелія-К".

В ході обговорення питання продажу майнового комплексу "Тепличний комбінат" вирішено продати ТОВ "Камелія-К" майновий комплекс "Тепличний комбінат" і виручені кошти спрямувати на погашення боргу по заробітній платі. Одночасно обговорювалось питання про передачу площі земельної ділянки тепличного комплексу покупцю в межах розташування проданого майна.

На зборах також було прийнято рішення про надання згоди ліквідаційній комісії на продаж майнового комплексу "Тепличний комбінат" та вирішено передати покупцю земельну ділянку площею 23 га в постійне користування.

Як встановлено судами з відповіді Управління Держгеокадастру у Броварському районі Київської області за вих. № 27-1008-99.3-1163/2-16 від 25.08.2016 на підставі рішення зборів уповноважених членів КСП імені Щорса від 12.03.2002 земельну ділянку загальною площею 19,20 га, на якій розміщено майновий комплекс "Тепличний комбінат", було вилучено у попереднього землекористувача - КСП ім. Щорса (ВАТ "Княжицьке") та передано Броварською районною державною адміністрацією в оренду ТОВ "Камелія-К" за договором оренди від 05.08.2002. У подальшому вказана земельна ділянка переведена до земель запасу на підставі договору про розірвання договору оренди від 05.12.2012, укладеного між Броварською районною державною адміністрацією та ТОВ "Камелія-К".

30.09.2014 Княжицька сільська рада прийняла рішення № 479 "Про надання дозволу ОСОБА_8 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 2,000 га (яка є частиною земельної ділянки двору плівкових теплиць).

Рішенням Княжицької сільської ради № 543 від 18.12.2014 гр. ОСОБА_8 була передана безоплатно у приватну власність земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га (кадастровий номер НОМЕР_1).

05.08.2015 ОСОБА_8 відчужив належну йому земельну ділянку на користь ТОВ "Камелія-РR" за Договором купівлі-продажу, про що приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Бурлакою О.В. внесено запис в державний реєстр прав № 10681448.

Предметом позову у справі, що переглядається є вимога СВК ім. Щорса про визнання недійсним рішення Княжицької сільської ради № 543 від 18.12.2014, як такого, що порушує земельні права позивача. В обґрунтування позовних вимог, кооператив наголошує на протиправності надання у власність третій особі земельної ділянки за умови, що право власності попереднього власника ВАТ "Княжицьке" - КСП імені Щорса - СВК імені Щорса у встановленому законом порядку не було припинене. Також позивачем заявлено вимогу про визнання недійсним і таким, що підлягає виключенню з Державного реєстру прав запису про право на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 ТОВ "Камелія РR" за № 10681448 від 05.08.2015.

Розглядаючи спір по суті заявлених вимог, місцевий господарський суд, позицію якого підтримав суд апеляційної інстанції, керуючись приписами статей 116, 123, 125, 140 Земельного кодексу України, пунктами 17-19 Наказу Міністерства аграрної політики від 14.03.2001 № 63 "Про затвердження Порядку оформлення правонаступництва за зобов'язаннями реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств" дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання незаконним та скасування рішення ради від 18.12.2014 №543, з огляду на недоведення позивачем факту набуття та наявності права на спірну земельну ділянку. Оскільки така земельна ділянка на момент її передачі третій особі-1 обліковувалась як землі запасу, то у діях та рішеннях відповідача-1 відсутні будь-які порушення чи ознаки протиправності. Відмова у задоволенні вимоги позивача про скасування рішення ради від 18.12.2014 №543 виключає задоволення вимоги кооперативу про визнання недійсним і таким, що підлягає виключенню з Державного реєстру прав запису про право на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 ТОВ "Камелія РR" за № 10681448 від 05.08.2015 як такої, що є похідною від вимоги про визнання незаконним згаданого рішення Княжицької сільської ради.

Переглядаючи рішення у касаційному порядку, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

За приписами статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, СВК ім. Щорса посилається на набуття ним права власності на спірну земельну ділянку у порядку правонаступництва на підставі Наказу Міністерства аграрної політики від 14.03.2001 № 63 "Про затвердження Порядку оформлення правонаступництва за зобов'язаннями реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств".

Пунктами 17-19 Наказу Міністерство аграрної політики від 14.03.2001№ 63 "Про затвердження Порядку оформлення правонаступництва за зобов'язаннями реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств" визначено, що обсяг правонаступництва визначається за передавальним (роздільним) актом (балансом), складеним на дату реорганізації КСП і затвердженим вищим органом управління КСП, який може бути уточнений на дату врегулювання майнових відносин у частині боргових зобов'язань підприємства і затверджений загальними зборами співвласників або іншим уповноваженим органом. Разом з установчими документами підприємства-правонаступника роздільний (передавальний) баланс є правовою підставою для встановлення наявності та обсягів правонаступництва за майновими правами та обов'язками КСП.

До статутних фондів підприємств-правонаступників КСП передається майно лише в частині, вартість якої дорівнює сукупній вартості майнових паїв членів КСП - засновників такої юридичної особи-правонаступника.

Передача майна КСП підприємствам-правонаступникам, яке виділене під забезпечення боргових зобов'язань, здійснюється після їх державної реєстрації протягом терміну, що визначається вищим органом управління КСП, та оформляється актом приймання-передавання.

Як встановлено судами, згідно з Актом прийому-передачі від 15.06.2000 ліквідаційною комісією КСП ім. Щорса передано СВК ім. Щорса нерухоме і рухоме майно, яке станом на 14.06.2000 перебувало на балансі і у власності КСП ім. Щорса. Однак, з наведеного в Акті прийому-передачі від 15.06.2000 переліку не вбачається передачі двору плівкових теплиць з земельною ділянкою під теплицями. Натомість, Актом передбачено, що майно спільного майнового паю членів КСП ім. Щорса обраховується в СВК ім. Щорса як таке, що перебуває в оренді. Неподільне майно, не витребуване майно (нерухомість, земельні ділянки) зараховується на баланс СВК ім. Щорса до настання правових підстав для подальшого розпорядження ним.

Водночас, позивачем не надано суду пояснень та доказів, яке майно станом на 14.06.2000 перебувало на балансі і у власності КСП ім. Щорса, яке майно (неподільне майно, не витребуване майно) було зараховано на баланс, яке майно складало спільний майновий пай членів КСП ім. Щорса і підлягало розпаюванню.

Розглядаючи спір, судами також було встановлено, що свідоцтво про право власності на майно, продане КСП ім. Щорса ТОВ "Камелія-К" за Договором купівлі-продажу від 22.03.2002 ліквідаційною комісією КСП ім. Щорса було отримано лише у грудні 2000 року. Відтак, як обґрунтовано зауважено судами, останнє не могло передаватись (і позивачем не доведено відповідного факту) за Актом прийому-передачі від 14.06.2000 на користь новоствореного СВК ім. Щорса.

Оскільки, майно двору плівкових теплиць не передавалось за Актом від 14.06.2000, не передавались і відповідні права, пов'язані з таким майном, зокрема, на землю, на якій розташований двір плівкових теплиць.

Отже, правові підстави стверджувати про правонаступництво позивачем прав та обов'язків КСП ім. Щорса, на підставі Акту від 14.06.2000 року стосовно майна, яке в грудні 2000 року належало КСП ім. Щорса і в березні 2002 року було відчужене ТОВ "Камелія-К" - відсутні.

Крім цього, згідно зі статтею 123 Земельного кодексу України (в редакції на момент прийняття рішення Зборів уповноважених) надання земельних ділянок юридичним особам у постійне користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування за проектами відведення цих ділянок.

Частиною 5 статті 116 Земельного кодексу України (в редакції на момент прийняття рішення Зборів уповноважених) передбачено, що надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 141 Земельного кодексу України (в редакції на момент прийняття рішення Зборів уповноважених) передбачено, що підставами припинення права власності на земельну ділянку є, зокрема, добровільна відмова користувача від права на земельну ділянку.

Як встановлено судами зі змісту протоколу Зборів уповноважених членів КСП ім. Щорса № 1 від 12.03.2002, на відповідних зборах вирішено передати покупцю майнового комплексу "Тепличний комбінат" ТОВ "Камелія-К" земельну ділянку площею 23 га, на якій розміщено цю нерухомість, у постійне користування.

У подальшому, земельна ділянка площею 19,2 га, була передана ТОВ "Камелії-К" в оренду Броварською РДА (розпорядник земель державної власності) на підставі ч. 3 статті 5 Закону України "Про оренду землі", статей 84, 141 Земельного кодексу України на підставі Договору оренди від 05.08.2002.

Судами встановлено, що по питанню виділення земельної ділянки площею 19,2 га та передачу ТОВ "Камелія-К" в оренду, Броварською РДА була створена комісія, до складу якої входили в тому числі сільський голова с. Княжичі - ОСОБА_9 та голова КСП імені Щорса - ОСОБА_10, яка в подальшому була керівником СВК ім. Щорса. При прийнятті рішення про надання згаданої земельної ділянки в оренду були також враховані рішення сесії Княжицької сільради №08 0П-ХХІУ від 17.05.2002 та рішення "Узгоджувальної комісії з питань розташування та інженерного забезпечення району" (Протокол №4 від 05.06.2002).

З огляду на встановлені обставини, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку стосовно припинення у КСП імені Щорса права користування земельною ділянкою, площею 19,2 га у зв'язку з добровільною відмовою, оформленою Рішенням зборів уповноважених членів від 12.03.2002.

Статтею 21 Цивільного кодексу України (в редакції, станом на час прийняття оскаржуваного розпорядження) передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він прийнятий з перевищенням повноважень, суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси позивача у справі.

Статтею 125 Земельного кодексу України (у редакції, яка діяла на момент прийняття спірного рішення) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Перехід до позивача частини прав та обов'язків КСП ім. Щорса є підставою для оформлення відповідного обсягу прав на землю у встановленому чинним законодавством порядку. Однак, Державні акти на ВАТ "Княжицьке", правонаступником якого було КСП ім. Щорса, не є правопідтверджуючими документами на землю для СВК ім. Щорса, яке є іншою юридичною особою з визначеним (обмеженим) обсягом правонаступництва майном за Актом від 14.06.2000, до якого не входило майно тепличного двору, оскільки право власності на таке майно належало КСП ім. Щорса згідно свідоцтва, виданого в 2002 році і було ним правомірно відчужено на користь ТОВ "Камелія-К". Відсутність факту передачі за Актом прийому-передачі від 14.06.2000 майнового комплексу Тепличного комбінату, виключає факт передачі, відповідно і набуття правонаступництва (в 2000 році) щодо земельної ділянки, на якій розташований Тепличний комплекс.

Оскільки, право на спірну земельну ділянку (частину двору тепличного комплексу) не набуто та не оформлено позивачем у встановленому законодавством порядку (взагалі відсутній правовстановлюючий документ), факт набуття та наявності у позивача фактичного права на земельну ділянку потребує встановлення по суті відповідних фактів, що за відсутності правовстановлюючого документа та наявності спору про право, не підлягає встановленню в матеріалах даної справи, оскільки позивач має право на захист уже існуючого права.

Водночас, оскільки позивачем не доведено наявності у останнього прав на земельну ділянку, приватизовану громадянином ОСОБА_8 та у подальшому відчужену ТОВ "Камелія-РR", колегія суддів погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій про те, що рішення Княжицької сільської ради "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_8 в с. Княжичі" № 543 (31-VІ) від 18.12.2014 не порушує права позивача у справі.

З огляду на встановлені судами обставини, колегія суддів вважає обґрунтованим та таким, що зроблений з дотриманням вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України висновок судів першої та апеляційної інстанцій щодо відсутності фактичних та відповідно правових підстав для задоволення позовних вимог.

При цьому, колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги про порушення судами статей 12, 78, 79 Земельного кодексу України, статті 1 Закону України "Про особисте селянське господарство", статей 4, 44 ,35 Господарського процесуального кодексу України як такі, що не знайшли свого підтвердження під час касаційного перегляду справи.

Враховуючи межі перегляду справи і повноваження касаційної інстанції щодо переоцінки доказів, встановлені статтею 1117 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваних СВК ім. Щорса судових рішень.

За таких обставин, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.01.2017 та рішення Господарського суду Київської області від 29.09.2016 у справі №911/2099/16 слід залишити без змін, а касаційну скаргу СВК ім. Щорса - без задоволення.

У силу приписів статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за розгляд касаційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу СВК ім. Щорса на постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.01.2017 у справі №911/2099/16 залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.01.2017 у справі №911/2099/16 залишити без змін.

Головуючий суддя О.І. Поляк

Судді М.В. Данилова

І.П. Ходаківська