УХВАЛА

про припинення провадження у справі

27.09.2017Справа № 910/14029/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайк Сіті"

До Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

(далі - відповідач-1)

Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНВЕСТГРУП"

(далі - відповідач-2)

Про визнання права та визнання відсутнім права

Суддя Трофименко Т.Ю.

Представники сторін:

Від позивача: не з»явився

Від відповідача-1: Чорна Т.О. - по дов. № 8222-К-О-О від 23.08.17.

Діденко І.В. по дов. №7590-К-О-О від 27.12.16.

Від відповідача-2: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайк Сіті" до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" та Товариства з обмеженою відповідальністю " ІНВЕСТГРУП" про визнання права та визнання відсутнім права.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.08.2017р. порушено провадження у справі №910/14029/17, розгляд справи призначено на 27.09.2017р.

Представник позивача та відповідача -1 в судове засідання не з»явився. Про час та місце розгляду справи судом повідомлені належним чином.

В судовому засіданні представниками відповідача заявлено клопотання про припинення провадження у даній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши дане клопотання, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що дане клопотання підлягає задоволенню, а провадження у справі припиненню провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України з огляду на наступне.

Статтею 1 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Зазначене право на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду.

Конституційний Суд України у рішенні від 12.06.2007 № 2-рп/2007 вказав, що необхідно відрізняти поняття "обмеження основоположних прав і свобод" від прийнятого у законотворчій практиці поняття "фіксація меж самої сутності прав і свобод" шляхом застосування юридичних способів (прийомів), визнаючи таку практику допустимою (абзац другий пункту 10 мотивувальної частини).

При цьому, як слідує зі змісту Рішення Конституційного Суду України від 25.12.1997 № 9-зп, не є порушенням права на судовий захист відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених не у відповідності до чинного законодавства.

Так, в силу ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ст. 125 Конституції України, судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Статтею 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності. Найвищим судом у системі судоустрою є Верховний Суд. Систему судоустрою складають: 1) місцеві суди; 2) апеляційні суди; 3) Верховний Суд.

Згідно ч. 3 зі ст. 22 названого Закону, місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Підвідомчість визначається як коло справ, віднесених до розгляду і вирішення господарських судів у силу прямої вказівки закону. Підвідомчість визначає також властивості (характер) спірних правовідносин, у силу яких їх вирішення віднесене до компетенції господарського суду.

В основу визначення підвідомчості покладено два критерії: суб'єктний склад правовідносин і характер діяльності суб'єктів (характер спірного правовідношення).

Відповідно до першого критерію господарський суд вирішує господарські спори, що виникають між підприємствами, організаціями (юридичними особами), а також громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності, а у випадках, передбачених чинним законодавством, може вирішувати спори і розглядати справи за участю державних та інших органів, а також громадян, які не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Підвідомчість справ загальним і господарським судам визначається законодавством, а у разі відсутності прямої вказівки закону застосовується принцип розмежування підвідомчості за суб'єктним складом.

Відповідно до статті 12 ГПК України, господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім:

спорів про приватизацію державного житлового фонду;

спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов;

спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін;

спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів;

інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів;

4-1) справи у спорах між господарським товариством та його посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, завданих такою посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю);

5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери;

6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів;

7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України;

8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач просить суд:

- визнати право ТОВ "ЛАЙК СІТІ" вимагати від ТОВ "ІНВЕСТГРУП" сплати суми боргу за Кредитним договором №4И13700Д від 01.11.2013 в розмірі 901 089 106,78 грн., який був сплачений ПАТ КБ "Приватбанк" ТОВ " ЛАЙК СІТІ" за ТОВ " ІНВЕСТГРУП" по Договору поруки № 4И13700Д/П від 20.10.2016;

- визнати відсутнім у ПАТ КБ "Приватбанк" право вимагати від ТОВ "ІНВЕСТГРУП" сплати суми боргу за Кредитним договором №4И13700Д від 01.11.2013 в розмірі 901 089 106,78 грн., який був сплачений ТОВ "ЛАЙК СІТІ" ПАТ КБ "Приватбанк" за ТОВ " НВЕСТГРУП" по Договору поруки № 4И13700Д/П від 20.10.2016.

Позовні вимоги про визнання за позивачем права вимоги на сплату грошового зобов'язання та визнання погашеними зобов'язання є нічим іншим як встановленням факту, що має юридичне значення.

Юридичні факти можуть встановлюватися господарськими судами лише при існуванні та розгляді між сторонами спору про право цивільне. Його встановлення є елементом оцінки фактичних обставин справи та обґрунтованості вимог.

Таким чином, Господарський процесуальний кодекс України не містить положень щодо підвідомчості таких спорів господарським судам. Отже, категорія спорів щодо встановлення певних юридичних фактів у правовідносинах між юридичними особами не підвідомча господарським судам. Такі факти можуть встановлюватись господарським судом під час розгляду справи, яку віднесено до юрисдикції господарського суду чинним законодавством, тобто у разі, коли позивач звертається з позовом за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Такий правовий висновок суду узгоджується із позицією Верховного Суду України, викладеної у постанові від 14.01.2002, постанові Вищого господарського суду України від 08.10.2009 у справі № 16/121, від 02.02.2010 у справі № 6/444.

Вимоги про встановлення юридичних фактів не підвідомчі господарським судам України, відтак, зазначене є підставою для припинення провадження у справі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України суддя припиняє провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Враховуючи вищенаведене, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 80, ст.86 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі 910/14029/17 припинити.

Суддя Т. Ю. Трофименко