ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2017 року Справа № 914/3109/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддівМачульського Г.М. (доповідач), Алєєвої І.В., Данилової М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Компанія управління проектами "Акрополь"
на постановуЛьвівського апеляційного господарського суду
від06.06.2017
у справі№914/3109/16
Господарського судуЛьвівської області
за позовомЛьвівського міського комунального підприємства "Львівводоканал"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Компанія управління проектами "Акрополь"
третя особаФізична особа-підприємець ОСОБА_4
простягнення суми

за участю

- позивача:Локатир Ю.В. (довіреність від 24.01.2017)
- відповідача:Оленчик Р.Б. (керівник),

В С Т А Н О В И В :

Львівське міське комунальне підприємство "Львівводоканал" (далі -Комунальне підприємство), звернувшись в суд з позовом, просило стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія управління проектами "Акрополь" (далі - Компанія) 62 860, 98 грн. за безоблікове водокористування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що актом Комунального підприємства від 08.09.2014 в присутності представника фірми "Гіпсова ліпнина", встановлено, що за адресою АДРЕСА_1 виявлено фірму, яка займається комерційною діяльністю, в приміщенні є умивальник з краном, є водовідведення, працівники фірми перешкоджають проведенню обстеження, воду на аналіз надати відмовились. 04.11.2014 водоканалом у присутності директора відповідача складно акт яким зафіксовано безоблікове користування послугами водокористування та водовідведення. 05.11.2014 водоканалом в присутності директора Компанії та слідчо-оперативної групи Залізничного райвідділу міліції м. Львова складено акт про порушення, яким встановлено: відбір води без дозволу водоканалу, самовільне приєднання до мереж водопостачання. На підставі вказаних актів обстеження та пункту 3.3 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України (надалі - Правила), Комунальним підприємством виписано акт-попередження та рахунок на суму 62 860, 98 грн. за період з 08.09.2014 до 05.11.2014, який відповідачем не оплачено.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 06.02.2017 відмовлено в залученні ФОП ОСОБА_4 (далі - підприємець) в якості співвідповідача, однак залучено його до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 27.02.2017 (суддя Блавацька-Калінська О.М.), залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 06.06.2017 (колегія суддів у складі: Юрченко Я.О. - головуючий, Зварич О.В., Хабіб М.І.) позовні вимоги задоволено повністю. Суди визнали доведеним матеріалами справи факт самовільного приєднання до мереж водопостачання за відсутності відповідного договору на водокористування по спірному об'єкту.

Компанія звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій просить рішення і постанову у справі скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. Скарга мотивована порушенням судами норм матеріального та процесуального права, зокрема статей 43, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України, оскільки, на думку скаржника, для обґрунтування висновків суддів, було взято до уваги письмові докази, які не є належними та допустимими, не мають ознак документів та не підтверджують обставин, про які стверджував позивач. Також скаржник вказує на порушення норм ч.2 ст. 24 Господарського процесуального кодексу України, оскільки судами було задоволено позовні вимоги до особи, яка є неналежним відповідачем у даній справі. Скаржник вважає, що його доводи судами залишено поза увагою, що призвело до помилкових висновків судів про доведеність матеріалами справи самовільного приєднання саме відповідачем до системи централізованого комунального водопостачання, та, як наслідок, прийняття судових рішень, котрі ґрунтуються на припущеннях.

Позивач у відзиві заперечуючи проти касаційної скарги посилається на правомірність стягнення нарахованої суми із відповідача, тому просить касаційну скаргу залишити без задоволення.

Переглянувши у касаційному порядку судові рішення, колегія суддів Вищого господарського суду України, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, виходить з наступного.

Відповідно до приписів 1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної норм матеріального і процесуального права, а згідно статті 11111 ч.2 п.4 цього кодексу у постанові суду касаційної інстанції мають бути зазначені стислий виклад суті рішення місцевого господарського суду, рішення, постанови апеляційного господарського суду.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 08.09.2014 Комунальним підприємством складено акт №002736, яким зафіксовано, що за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться фірма, яка займається комерційною діяльністю. У вказаному приміщенні працівниками позивача виявлено умивальник з краном та водовідведення. Вказано, що працівники фірми перешкоджали проведенню обстеження, воду на аналіз у Комунальне підприємство надати відмовились. Акт складено у присутності представника приватної фірми "Гіпсова ліпнина", котрий відмовився від підпису про отримання акта. Об'єкт, в якому виявлено умивальник та санвузол знаходиться у приміщенні, позначеному на плані території літ."М".

Надалі, водоканалом складено у присутності представника Компанії та ПФ "Гіпсова ліпнина" акт про порушення № 000702 від 04.11.2014 про безоблікове користування послугами водопостачання та водовідведення.

Акт про порушення № 000913 від 05.11.2014 складено представниками позивача у присутності директора Компанії Оленчина Р.Б. та слідчо-оперативної групи Залізничного райвідділу міліції м. Львова про наступні порушення: відбір води без дозволу з Комунального підприємства і самовільне приєднання до мереж водопостачання та зобов'язано укласти договір на послугу з водопостачання та водовідведення, встановити та зареєструвати лічильник. Про зміст акта ознайомлено директора Компанії, який від підпису відмовився.

На підставі актів обстеження представниками ЛМКП "Львівводоканал" виписаний акт-попередження №002900 в якому викладені порушення Правил, що виявлені при обстеженні водопроводу відповідача та рахунок витрат води від 06.11.14 на суму 62 860,98 грн. розраховану згідно з п. 3.3 Правил.

Як вже зазначалось, задовольняючи позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 62 860, 98 грн. вартості безоблікового водокористування, суди керувались тим, що відповідними актами встановлено факт самовільного приєднання до мереж водопостачання на об'єкті, що належить відповідачеві на праві власності, за відсутності відповідного договору на водокористування по спірному об'єкту.

Приймаючи оскаржувані судові акти, суди виходили з того, що згідно біржового договору № 19-06/23 від 29.03.2006 та акта приймання-передачі від 10.07.2006 ВАТ "Лівівагрореммашпостач" продав товариству "Акрополь" споруди (благоустрій території котельні 1 200 кв.м та огорожа 100 м п.) та будівлі, передавальні пристрої, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. У п.4 акта зазначено: лінії каналізації, довжиною 0,3 км.

Поряд з цим, судами встановлено і те, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Акрополь" та ФОП ОСОБА_4 укладено договір за №29 від 01.11.2011, яким відповідач передав підприємцю в строкове платне користування майданчик з твердим покриттям для розташування виставкового, торгового павільйону, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Із висновками судів погодитися не можна виходячи із наступного.

Згідно статті 46 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" у редакції від 16.10.2012, яка була чинна на час складання актів про порушення, визначає, що особи, винні у самовільному підключенні споживачів до об'єктів та систем питного водопостачання і водовідведення притягаються до відповідальності згідно із законами України.

Положеннями статті 47 цього Закону передбачено відшкодування шкоди, завданої порушенням законодавства у сфері питної води, питного водопостачання та водовідведення, зокрема частиною 1-ю цієї статті визначено, що підприємствам питного водопостачання та централізованого водовідведення, яким заподіяно шкоду юридичними чи фізичними особами внаслідок порушення ними правил користування системами питного водопостачання та централізованого водовідведення, пошкодження цих систем, а також внаслідок створення перешкод у проведенні аварійно-відновлювальних робіт, у забезпеченні нормальної експлуатації систем питного водопостачання та централізованого водовідведення або шляхом забруднення, засмічення чи виснаження джерел питного водопостачання, збитки відшкодовуються відповідно до закону.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 №190, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07.10.2008 за №936/15627, затверджено Правила користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України (далі - Правила №190).

Із встановлених судами обставин справи вбачається, що між сторонами виникли позадоговірні відносини із відшкодування шкоди, завданої порушенням законодавства у сфері питної води, питного водопостачання та водовідведення.

Відповідно до п. 3.2. цих Правил №190 водокористування вважається безобліковим, якщо споживач самовільно приєднався до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільно користується ними.

Отже безоблікове водокористування включає у себе дві самостійні дії - самовільне приєднання до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення, та самовільне користування ними.

Приписами п. 3.4. Правил №190 визначено, що розрахунковий період при безобліковому водокористуванні встановлюється з дня початку такого користування. Якщо термін початку безоблікового водокористування виявити неможливо, розрахунковий період становить один місяць.

Із наведених положень Правил №190 вбачається, що важливим є встановлення початку безоблікового водокористування.

Як встановлено судами спірна сума за безоблікове водокористування відповідачу нарахована за період з 08.09.2014 до 05.11.2014 за самовільне приєднання до мереж водопостачання на об'єкті, що належить відповідачеві на праві власності.

Разом з тим, судами не встановлено, що під час перевірки, оформленої актом від 08.09.2014, було встановлено самовільне приєднання до мереж водопостачання, а із обставин справи вбачається, що таке самовільне підключення було зафіксовано в акті перевірки від 04.11.2014.

При цьому із встановлених судами обставин справи вбачається, що акт перевірки від 08.09.2014 складено у присутності представника приватної фірми "Гіпсова ліпнина", а не відповідача.

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 32- 34, 43, 82, 84 Господарського процесуального кодексу України, визначено обов'язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовів.

Наведені норми зобов'язують суд у кожному конкретному випадку оцінювати наявні докази в їх сукупності, з урахуванням повноти встановлення всіх обставин справи, які необхідні для правильного вирішення спору, на основі вичерпних і достеменно підтверджених висновків.

Отже висновки судів про початок безоблікового водокористування не ґрунтуються на відомостях, зазначених у акті перевірки від 08.09.2014.

Відповідно до приписів статті 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права, зокрема, додатково перевіряти докази, а отже позбавлена можливості усунути неповноту щодо початку порушення, що у свою чергу має суттєве значення для правильного обрахунку безоблікового водокористування.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарським судом першої інстанції, позивач і відповідач упродовж розгляду даного спору стверджують, що на підставі договору №29 від 01.11.2011, що діяв на час виявлення порушення, ФОП ОСОБА_4 є фактичним користувачем приміщення, по якому складено акт №002736 від 08.09.2014.

Разом тим, судами не досліджувалось на підставі актів перевірок, а відтак і не встановлено у якому конкретно приміщенні чи місці було здійснено самовільне приєднання до мереж водопостачання, а також яка особа на відповідній правовій підставі використовувала у цей період об'єкт, на якому було виявлено таке приєднання.

З огляду на викладене, рішення та постанова прийнятті з порушенням норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а тому підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 п.3, 11110 п.1, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія управління проектами "Акрополь" задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 06.06.2017 та рішення Господарського суду Львівської області від 27.02.2017 у справі №914/3109/16 скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Головуючий суддя Г.М. Мачульський

Судді І.В. Алєєва

М.В. Данилова