ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року Справа № 904/7685/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого - суддіГрека Б.М., - (доповідача у справі),
суддів :Вовка І.В., Палія В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали касаційної скаргиПублічного акціонерного товариства "Укртрансгаз"
на постановуДніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.04.2017 р.
у справі№904/7685/16
господарського судуДніпропетровської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Укртрансгаз"
доПублічного акціонерного товариства "Дніпрогаз"
третя особаТовариство з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут"
простягнення суми

за участю представників від:
позивачаВасиленко А.О. (дов. від 10.01.17),
відповідачаПалькевич Н.С. (дов. від 30.12.16),
третьої особине з'явилися, були належно повідомлені
В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство "УКРТРАНСГАЗ" (далі - позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОГАЗ" (далі - відповідач) про стягнення 4 102 538,29 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 18.01.2017 р. (судді: Петренко Н.Е., Соловйова А.Є., Мартинюк С.В.), яке залишене без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.04.2017 р. (судд: І.Л. Кузнецова, Е.В. Орєшкіна, І.А. Сизько) позов задоволено частково, з ПАТ"Дніпрогаз" на користь позивача стягнуто три проценти річних в сумі 3287 грн. 91коп. та пені в сумі 33975 грн. 05 коп., провадження у справі в частині стягнення заборгованості за надані в червні 2016 року послуги з балансування обсягів природного газу в сумі 2 036 710 грн. 80 коп. припинено, в решті в позові відмовлено.

Не погоджуючись із постановою та рішенням судів попередніх інстанцій, Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить постанову, рішення господарських судів скасувати в частині відмови в задоволені позовних вимог та в цій частині прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в частині стягнення основного боргу за послуги с балансування природного газу за червень 2016 р., а в частині стягнення 637 454 грн. основного боргу провадження у справі припинити.

Відповідач і третя особа надали відзиви, просивши судові акти залишити без змін, касаційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, ПАТ "Укртрансгаз" (оператором) та ПАТ"Дніпрогаз" (замовником) укладено договір транспортування природного газу № , на підставі якого оператор зобов'язався надати замовнику послуги з транспортування природного газу, а замовник - сплатити оператору встановлену договором вартість цих послуг.

Згідно з п.2.2 договору послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі газотранспортної системи, затвердженому постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 р. № 2493.

Згідно з п.2.3 договору послугами, які можуть бути надані за цим договором, являються, у тому числі, послуги балансування обсягів природного газу, що подаються до газотранспортної системи і вибіраються з неї.

В п.п.3.1, 4.1 договору сторонами узгоджено, що оператор зобов"язаний розміщувати на своєму веб-сайті вартість послуг балансування, а замовник - вчасно врегульовувати небаланси.

За приписами до п.7.1 договору вартість послуг балансування розраховується за фактичною вартістю, яка визначається до порядку, встановленого Кодексом.

Згідно з п.9.1 договору у разі виникнення у замовника негативного місячного небалансу та неврегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, замовник зобов"язаний сплатити оператору за послуги балансування. Негативний місячний небаланс визначається відповідно до Кодексу.

В п.9.2 договору передбачена формула, за якою визначається вартість послуг балансування за газовий місяць на підставі даних про негативний місячний небаланс.

П. 9.4 договору передбачено, що оператор до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник зобов'язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п'яти банківських днів.

Відповідно до п. 11.4 договору послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого замовником відповідно до Кодексу.

П.13.5 договору встановлена відповідальність замовника за порушення строків оплати у вигляді сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Виходячи з умов договору, позивач встановив наявність у відповідача негативного місячного небалансу в червні 2016 року в обсязі 595.724 тис.куб.м, який не був врегульований відповідачем у строк та в порядку, визначеному договором та Кодексом.

У зв'язку з не врегулюванням відповідачем негативного місячного небалансу в червні 2016 року позивач надав відповідачу послуги балансування, про що було складено односторонній акт № 06- - баланс від 30.06.2016 р. на загальну вартість послуг 4046157 грн. 41коп.

Листом від 15.07.2016 р. № 10069/12 позивач повідомив відповідача про надання йому послуг балансування та надав вказаний вище акт, розрахунок вартості послуг, рахунок на їх оплату.

Відповідач порушив умови договору. У встановлений п. 9.4 договору строк вартість послуг не оплатив.

Внаслідок порушення відповідачем зобов'язань за договором позивач нарахував пеню в сумі 51406 грн. 10коп. та три проценти річних в сумі 4974 грн. 78коп. за період з 03.01.2016 р. по 17.08.2016р.

Викладені обставини слугували визначальними для звернення позивача з позовом до господарського суду про стягнення з відповідача вказаних вище сум заборгованості, пені та трьох процентів річних.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з обставин щодо наявності у позивача права звертатися до суду з вимогами по стягненню заборгованості за надані в червні 2016 року послуги з балансування обсягів природного газу, щодо перерахування відповідачем позивачу основного боргу в сумі 2036710 грн. 80 коп. після порушення провадження у справі, у зв'язку з чим, предмет спору в цій частині позовних вимог відсутній, щодо перерахування відповідачем основного боргу в сумі 637454 грн. 05 коп. до порушення провадження у справі, що призводить до відмови в задоволенні позовних вимог в зазначеній частині, щодо підписання сторонами 26.12.2016 р. та 27.12.2016 р. спільних протокольних рішень на загальну суму 2 308 579 грн. 88 коп., якими змінено порядок і строк проведення розрахунків за надані в червні 2016р. послуги, що свідчить про відсутність підстав для задоволення решти позовних вимог, а також з того, що розрахунки трьох процентів річних та пені виконані позивачем невірно, оскільки нарахування мають проводитися лише на погашену суму боргу, яка складає 2 674 164 грн. 85 коп.

Вищий господарський суд України погоджується з висновками судів, з огляду на наступне.

Ст.525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.530 названого Кодексу якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк.

Відповідно до ст.611 Кодексу у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За приписами ч.2 ст. 625 Кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Ст. 629 Кодексу встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п.п.1-1 п.1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

В п.4.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, порушення провадження по останній здійснено господарським судом 02.09.2016 р., заборгованість по оплаті послуг в сумі 637454 грн. 05 коп. погашена третьою особою 31.08.2016 р., тобто до порушення провадження.

Отже, господарські суди правомірно відмовили в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Як встановлено судами, заборгованість в сумах 625 150 грн., 570 050 грн., 840 000 грн. та 1510 грн. 80 коп. погашена третьою особою та відповідачем в процесі розгляду справи господарським судом і господарський суд цілком вірно припинив провадження у справі у зазначеній частині. Загальна сума позовних вимог, в якій господарський суд припинив провадження складає 2036710 грн. 80 коп.

Суд касаційної інстанції погоджується з судами, з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, а саме: порушення відповідачем зобов'язань за договором № від 17.12.2015 р. в частині повної та своєчасної оплати вартості послуг з балансування обсягів природного газу і ненадання ним належних і допустимих доказів, які б спростували таке порушення господарським судом зроблено правильний висновок про визнання обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені в сумі 33975 грн. 05 коп. та трьох процентів річних в сумі 3287 грн. 91 коп., нарахованих на суму заборгованості 2 674 164 грн. 85 коп. (2 036 710 грн. 80коп. + 637454 грн. 05 коп.) за період з 03.01.2016 р. по 17.08.2016 р.

Як встановлено господарським судом, 26. та 27.12.2016р. між сторонами у справі, третьою особою, Головним управлінням Державної казначейської служби в Дніпропетровській області, департаментом фінансів Дніпропетровської обласної державної адміністрації, департаментом економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради, фінансовим управлінням Центральної районної у м.Дніпрі ради і управлінням праці та соціального захисту населення Центральної районної у м.Дніпрі ради укладені спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №№58/утч, 60/утч, 63/утч за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України, предметом яких є організація проведення сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. №20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій".

П.п. 2.9, 2.10 рішень передбачено, що ПАТ "Дніпрогаз" перераховує ПАТ "Укртрансгаз" кошти в сумах 559043 грн. 40 коп., 100000 грн., 1649536 грн. 48коп. за надані у 2016 році послуги згідно з договором від 17.12.2015 р. №. ПАТ"Укртрансгаз" перераховує кошти в перелічених сумах до загального фонду Державного бюджету України або на рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість

Таким чином, держава забезпечує відшкодування частини витрат підприємства паливно-енергетичного комплексу, пов'язаних з газопостачанням населенню, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме - витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.

Фактично, визнаючи неможливість розрахунків у цій частині підприємствами паливно-енергетичного комплексу, держава, приймаючи відповідні нормативно-правові акти, змінює цим самим характер регулювання відповідних правовідносин, що склалися між сторонами на підставі укладених між ними договорів.

Отже, як вірно встановлено судами, підписання сторонами спільних протокольних рішень свідчить про те, що сторони фактично погодилися на те, що залишок оплати вартості наданих позивачем послуг підлягає погашенню шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі кожного з цих рішень за рахунок бюджетних коштів, а також на зміну порядку розрахунків на відповідні суми заборгованості.

При цьому внаслідок бюджетної компенсації суми коштів пільговій категорії населення відповідач позбавлений можливості самостійно впливати на своєчасність розрахунків і це свідчить також про відсутність вини відповідача в простроченні платежів, що, в свою чергу, виключає можливість застосування до нього відповідальності у вигляді стягнення пені та наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України.

З огляду на викладене позовні вимоги в частині стягнення безпосередньо з відповідача 1 371 992 грн. 56 коп., на які сторонами підписані спільні протокольні рішення по залишку заборгованості з оплати послуг за червень 2016 року, а також пені та трьох процентів річних, нарахованих на цю суму обґрунтовано не задоволені.

Доводи скаржника колегією суддів визнані необґрунтованими, оскільки лист Державної казначейської служби України від 03.01.2017 р. №9-08/12-41 про повернення платіжних доручень, сформованих ПАТ "Укртрансгаз" у зв'язку з проведенням розрахунків за спільними протокольними рішеннями виключно в межах бюджетного року не свідчить про відсутність бюджетного фінансування, у разі відсутності якого спільні протокольні рішення є нечинними.

Отже, доводи касаційної скарги спростовуються вищевикладеним та не можуть бути підставою для скасування постанови у справі, а тому її слід залишити без змін, таку як ухвалену при повному з'ясуванні всіх обставин справи та при вірному правозастосуванні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.111-5, 111-7, 111-9, 111-11 ГПК України Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.04.2017 р. та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 18.01.2017 р. у справі № 904/7685/16 залишити без змін.

Головуючий - суддя Б. М. Грек

Судді І. В. Вовк

В. В. Палій