УХВАЛА

про повернення позовної заяви

22.09.2017Справа № 927/866/17

Суддя Гумега О.В., розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВОФІЛ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "Енергетичні ресурси"

про відшкодування збитків 350993,06 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 18.09.2017 № 927/866/17 позовні матеріали Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВОФІЛ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "Енергетичні ресурси" про відшкодування збитків 350993,06 грн. направлено за підсудністю до Господарського суду міста Київа.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.09.2017 вищевказані позовні матеріали передано на розгляд судді Господарського суду міста Києва Гумеги О.В.

Вивчивши позовні матеріали, суд дійшов висновку, що позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВОФІЛ" № 14-09/17 від 14.09.2017 (вх. № 16128/17 від 20.09.2017) і додані до неї документи підлягають поверненню позивачеві без розгляду з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Відповідно до вимог ст. 54 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником, прокурором, громадянином - суб'єктом підприємницької діяльності або його представником.

Частиною 3 статті 57 ГПК України передбачено, що до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Відповідно ч. 2 ст. 36 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі, або в належним чином засвідченій копії.

Відповідно до пункту 5.27 Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації" (затв. Наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55) відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціали та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту "підпис".

Позовну заяву № 14-09/17 від 14.09.2017 від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВОФІЛ" підписано "Представником ТОВ "НОВОФІЛ" за довіреністю" Д.О.Тіток.

Проте, до наведеної позовної заяви в якості додатку № 29 додано копію довіреності № 174 від 01.09.2017, яка належним чином не засвідчена. Так, вказана довіреність фактично подана у вигляді ксерокопії та не містить проставленої на ній відмітки про засвідчення копії документа, визначеної приписами пункту 5.27 Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації".

Оскільки копія довіреності № 174 від 01.09.2017 належним чином не засвідчена, у суду відсутні підстави вважати її у якості доказу виконання позивачем приписів ч. 3 ст. 57 ГПК України.

Виходячи із зазначеного, суд не може дійти однозначного висновку, що позовна заява № 14-09/17 від 14.09.2017 підписана особою, яка має право її підписувати, що, в свою чергу, є підставою для повернення позовної заяви без розгляду відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Пунктом 3 частини 1 ст. 57 ГПК України встановлено, що на позивача покладається обов'язок додати до позовної заяви документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Частиною 2 статті 44 ГПК України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, передбачено справляння судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016 № 1801-VIII, прожитковий мінімум для працездатних осіб станом 01.01.2017 встановлено у розмірі 1600,00 грн.

Відповідно до п.п. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлена ставка судового збору - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1600,00 грн.) та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (240000,00 грн.).

Враховуючи викладене, при зверненні до господарського суду з позовною заявою, яка містить вимогу майнового характеру про стягнення 350993,06 грн., позивач повинен був сплатити судовий збір в сумі 5264,90 грн. (1,5 відсотки ціни позову: 350993,06 : 100 х 1,5).

Натомість, до позовної заяви не додано жодних доказів здійснення позивачем оплати судового збору у встановлених порядку та розмірі (не зазначені такі докази і в "Додатках" до позовної заяви).

Зважаючи на викладене, позивач не дотримався приписів Закону України "Про судовий збір", п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України, що в свою чергу, є підставою для повернення позовної заяви без розгляду згідно з п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Як роз`яснено господарським судам у п. 2.22. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", якщо заявником не подано належних доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, заява повертається господарським судом з підстав передбачених ГПК, зокрема пунктом 4 частини першої статті 63. При цьому якщо таке повернення здійснюється у зв'язку з недодержанням заявником вимог закону щодо порядку та/або розміру сплати судового збору, то у відповідній ухвалі господарського суду має бути зазначено правильний порядок сплати та/або розмір судового збору.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Згідно ч. 1 ст. 56 ГПК України позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Належним доказом відправлення відповідачеві позовної заяви та доданих до неї документів є опис вкладень в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), надані в оригіналі або належним чином засвідченій копії.

Натомість, до позовної заяви не додано жодних доказів на підтвердження відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів (не зазначені такі докази і в "Додатках" до позовної заяви).

Тож, враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що позивачем не дотримано вимог ч. 1 ст. 56 та п. 2 ч. 1 ст. 57 ГПК України, що, в свою чергу, є підставою для повернення позовної заяви без розгляду згідно з п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

При цьому суд взяв до уваги правову позицію Вищого господарського суду України, викладену в абз. 1 п.п. 3.5 п. 3 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011, № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", згідно якої недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК.

Отже, за наведених обставин, позовна заява 18.09.2017 № 927/866/17 не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню для усунення допущених порушень.

Водночас, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Крім того, при можливому повторному зверненні до господарського суду з відповідною позовною заявою слід врахувати, що відповідно ч. 2 ст. 36 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі, або в належним чином засвідченій копії.

Копії документів повинні бути засвідчені з додержанням вимог вищенаведеного пункту 5.27 Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003".

Натомість, всі додані до позовної заяви № 14-09/17 від 14.09.2017 копії документів жодним чином не засвідчені та фактично подані у вигляді ксерокопій.

Також слід врахувати, що сплата судового збору за подання позовних заяв до Господарського суду міста Києва здійснюється за реквізитами щодо вказаного суду.

Керуючись п.п. 1, 4, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути без розгляду.

Суддя О.В. Гумега