ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.09.2017 Справа № 904/7318/17

За позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

до Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 74 202 грн. 80 коп.

Суддя Рудь І.А.

Представники:

від позивача:ОСОБА_1, дов. №672 від 17.05.2017р.;

від відповідача: ОСОБА_2, дов. №52-16/08 від 11.01.2017р.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулося до господарського суду з позовом, в якому просить стягнути з Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" заборгованість в розмірі 74 202 грн. 80 коп., з яких: 61 794 грн. 08 коп. - плата за користування вагонами, 12 408 грн. 72 коп. - збір за зберігання вантажу.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що взаємовідносини позивача з відповідачем щодо подачі та забирання вагонів регулюються Статутом залізниць України та укладеним між сторонами договором «Про експлуатацію залізничної підїзної колії публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", яка примикає до станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці» від 28.11.2013р. № ПР/М-13-2/11-131387/НЮдч в редакції додаткових угод На виконання умов договору, у січні-лютому 2017р. залізницею прийняті до перевезення вагони на адресу ПАТ "Південний ГЗК", але на шляху прямування, відповідно до вимог пунктів 9, 10 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999р. № 113, станціями Саксагань, Новоблочна вагони були затримані відповідно до наказів № 272 від 31.01.2017р., № 283 від 01.02.2017р., за актами про затримку вагонів форми ГУ-23а №35 від 31.01.2017р., № 9 від 01.02.2017р. та за актами загальної форми ГУ-23 № 35 від 31.01.2017р., № 9 від 01.02.2017р. Затримка виникла через зайнятість колій на станції призначення Кривий Ріг Придніпровської залізниці, у зв'язку із несвоєчасним збиранням вантажу одержувачем - ПАТ "Південний ГЗК" на свою під'їзну колію. На підставі зазначених актів, позивачем складені відомості плати за користування вагонами та накопичувальні картки із розрахунком плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу, які відповідачем підписані із застереженням щодо готовності прийняти спірні вагони. Як зазначає позивач, на момент видання наказів про затримку вагонів на станції призначення Кривий Ріг усі колії були зайняті вагонами, які несвоєчасно вивозилися комбінатом на свою підїзну колію. За цим фактом складені акти загальної форми ГУ-23, які доводять вину ПАТ "Південний ГЗК" у зайнятості колій станції призначення, що унеможливлювало доставку залізницею вантажу до станції призначення та спростовують заперечення відповідача, зазначені у відомостях плати за користування вагонами та у накопичувальних картках про те, що ПАТ "Південний ГЗК" було готове прийняти затримані на підходах вагони на свою підїзну колію.

Відповідач позовні вимоги не визнав. У відзиві на позов від 01.08.2017р. № 52-16/625 зазначив, що відомості плати за користування вагонами підписані його представниками із зауваженнями, оскільки шляхи підходу були вільні та ПАТ "Південний ГЗК" був готовий прийняти дані вагони, на підтвердження чого відповідачем до матеріалів справи надані відповідні довідки про зайнятість колій на ст. Допоміжна на час видання наказів про затримку спірних вагонів. На думку відповідача, вказані обставини свідчить про відсутність його вини у затримці спірних вагонів та про безпідставність нарахування позивачем плати за їх користування. Крім того, вказує, що поїзди № № 3552 та 3504 прибули на станції Новоблочна та Саксагань 31.01.2017р. о 01:20 год. та 01.02.2017р. о 01:48 год. відповідно, а накази про затримку вагонів видані залізницею лише 31.01.2017р. о 15:05 год. та 01.02.2017р. о 02:05 год. відповідно, тобто через значний проміжок часу. Відповідач стверджує, що весь інший час, окрім часу затримки, визначеному у актах загальної форми, зазначені вагони простоювали на станціях затримки безпідставно, жодних технологічних операцій за вагонами не проводилось, а колії на станції призначення були вільні для прийняття даних вагонів. Крім того, відповідач вважає, що позивачем має бути доведена правомірність дій диспетчера щодо відмови прийняти вагони на вільні колії, виходячи як технічної, так і юридичної точки зору, але матеріали справи не містять будь-яких обґрунтувань правомірності таких дій. Зазначає, що вимоги позивача про стягнення з ПАТ «Південий ГЗК» збору за зберігання вантажу у сумі 12 408 грн. 72 коп. необґрунтовані, при цьому зауважує, що одночасне стягнення або вимога про одночасне стягнення плати за користування вагонами та їх зберігання - це дії, які не можуть співпадати у часі і одне виключає інше, оскільки не можливо одночасно користуватися річчю, яка зберігається у іншої особи - залізниці; визначення поняття «зберігання вантажу», в розумінні позивача, не збігається з розумінням цього терміну наданого у ч. 1 ст. 936 Цивільного кодексу України та п.1 Правил зберігання вантажу. Вважає, що розрахунок плати за користування вагонами виконаний позивачем невірно, оскільки при розрахунку вказаної плати позивачем порушено вимоги Правил користування вагонами та контейнерами, а саме: плата за користування вагонами нараховувалась не за загальний час затримки вагонів за кожним актом, а за сумарний час знаходження вагонів на станції призначення та на підходах, у звязку із чим нарахована плата за користування вагонами, затриманими за наказами № 272 та № 283 є завищеною на 46 013 грн. 52 коп. Надав власний розрахунок плати за користування вагонами. Просив в задоволенні позову відмовити.

03.08.2017р. на адресу суду надійшло клопотання відповідача про витребування доказів у регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця": графіків руху поїздів по вузлу Кривий Ріг (у кольорі) за 31.01.2017р. та 01.02.2017р.; графіків виконаного руху по вузлу Кривий Ріг, у тому числі зайнятість приймально-відправних колій в на 31.01.2017р. та 01.02.2017р.; положення (пояснення) про зайнятість колій на ст.. Кривий Ріг з моменту прибуття потягу на ст.. Саксагань та ст.. Новоблочна і до закінчення затримки вагонів за наказами № 272 від 31.01.2017р., № 283 від 01.02.2017р.; затвердженого графіку руху ст. Кривий Ріг на 2017 рік; графіку маневрової роботи диспетчера ст. Кривий Ріг на дату видачі наказів 31.01.2017р. та 01.02.2017р.; технічно-розпорядчого акту ст.. Кривий Ріг.

Клопотання відповідача задоволено господарським судом, про що зазначено у протоколі судового засідання від 03.08.2017р.

03.08.2017р. відповідач подав до суду клопотання про призначення у справі судової експертизи для вирішення питань щодо наявності чи відсутності у залізниці можливості доставити спірні вагони на станцію призначення з урахуванням ситуації, що склалася на станції призначення в момент затримки спірних вагонів на станціях підходу, а також правильності здійснених позивачем нарахувань тощо.

20.09.2017р. на адресу суду надійшли письмові пояснення позивача, в яких він зазначає про правомірність затримки спірних вагонів за наказами № 272 від 31.01.2017р., № 283 від 01.02.2017р., а також про правомірність нарахуванням плати за користування спірними вагонами та збору за зберігання вантажу. Крім того, зауважує, що періоди часу з моменту прибуття вагонів на станцію підходу до моменту видачі наказів про їх затримку з вини одержувача ніяк не відносяться до предмету розгляду даної справи, так як цей час не є спірним і за нього плата за користування вагонами не нараховувалась. Одночасно надав докладні пояснення у вигляді таблиць щодо зайнятості колій станції Кривий Ріг у спірні періоди затримки. Також, позивачем наведено доводи з приводу заявленого відповідачем клопотання про витребування додаткових доказів та призначення судової експертизи.

21.09.2017р. відповідач надав до суду доповнення до відзиву на позовну заяву від 18.09.2017р. № 52-16/874, в яких зазначив, що в контексті ст. 119 Статуту залізниць України та п. 9 Правил користування вагонами і контейнерами станції затримки Новоблочна та Саксагань Придніпровської залізниці не є станціями призначення чи станціями підходу до станції призначення, оскільки станцією призначення є ст. Кривий Ріг, а відповідно до Єдиного технологічного процесу роботи під'їзної колії ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» і станції примикання Кривий Ріг Придніпровської залізниці підходами до ст. Кривий Ріг є станції Кривий Ріг-Західний та Кривий Ріг-Головний, що підтверджується схемою станції Кривий Ріг. Таким чином, залізниця неправомірно нарахувала збір за зберігання вантажу та плату за користування вагонами, що надходили на адресу відповідача на коліях станцій Новоблочна та Саксагань Придніпровської залізниці.

21.09.2017р. відповідачем подані пояснення за результатами ознайомлення з положенням (поясненням) про зайнятість колій та графіками виконаного руху, в яких комбінат зазначає, що за спірними наказами доводи позивача щодо зайнятості колій на станції призначення з вини відповідача спростовуються фактичною зайнятістю колій безпосередньо залізницею, тобто з вини позивача внаслідок недотримання вимог Єдиного технологічного процесу роботи підїзної колії ПАТ «Південний ГЗК» та станції призначення Кривий Ріг Придніпровської залізниці, а також наявністю достатньої кількості вільних колій.

21.09.2017р. відповідач подав до суду клопотання про призначення у справі судової експертизи для вирішення питання щодо значення словосполучення «підхід до станції» та зясування чи міститься в документі Єдиний технологічний процес роботи під'їзної колії ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» і станції примикання Кривий Ріг Придніпровської залізниці ПАТ «Українська залізниця» інформація про те, що станції Саксагань та Новоблочна Придніпровської залізниці є станціями підходу до станції Кривий Ріг.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, у судовому засіданні оголошувалася перерва з 03.08.2017р. по 21.09.2017р.

В порядку ст.85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

28.11.2013р. між Державним підприємством "Придніпровська залізниця", правонаступником якого згідно уставних документів є Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" (залізниця) та Відкритим акціонерним товариством "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", яке відповідно до статуту, змінило найменування на Публічне акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (власник колії), укладений договір «Про експлуатацію залізничної підїзної колії публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" яка примикає до станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці» № ПР/М-13-2/11-131387/НЮдч/2013/у/ТО/1466, відповідно до умов якого, згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів і на умовах цього договору експлуатується підїзна колія, яка належить власнику, що примикає до станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці спареною стрілкою № 2/4 в парній горловині станції. Під'їзна колія обслуговується власним локомотивом. Межею підїзної колії є знак „Межа підїзної колії, який встановлено біля вхідного сигналу Ч станції Допоміжна власника колії на відстані 4 779 метрів від стрілки примикання (п. 1 Договору).

Час перебування вагонів на підїзній колії обчислюється з моменту закінчення передавальних операцій при передачі вагонів Залізницею Власнику колії до моменту закінчення цих операцій при поверненні вагонів Залізниці (пункт 11 договору).

Відповідно до пункту 15 Договору Власник колії сплачує Залізниці плату, у тому числі:

- за користування вагонами згідно з Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України;

- за зберігання вантажів у вагонах у разі затримки їх з вини одержувача після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї) згідно з Правилами зберігання вантажів.

Згідно п.6 Договору вагони для під'їзної колії подаються локомотивом залізниці на одну з приймально-здавальних колій станції Допоміжна. Подальший рух вагонів виконується локомотивом власника колії. Здавання вагонів провадиться на одній з приймально-здавальних колій станції Допоміжна.

За умовами п 20 Договору в редакції додаткової угоди № 6 від 18.08.2014р., цей договір укладається терміном на пять років з 11.12.2013 року до 10.12.2018 року включно.

15.12.2015р. між сторонами укладено додаткову угоду № 9 до договору (т. 2, а.с. 15), у зв'язку з проведенням реєстрації ПАТ Укрзалізниця, яке згідно з Законом України Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування є правонаступником Укрзалізниці та підприємств і установ, реорганізованих шляхом злиття відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200 Про утворення публічного акціонерного товариства Українська залізниця, сторони дійшли згоди назву договору викласти в редакції:

Договір про експлуатацію залізничної під'їзної колії Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", яка примикає до станції Кривий Ріг філії Придніпровська залізниця ПАТ Укрзалізниця. (п. 1 додаткової угоди № 9). Преамбулу діючого договору в частині Залізниця викласти в наступній редакції:

Публічне акціонерне товариство Українська залізниця, (далі - залізниця), в особі виконуючого обов'язки першого заступника начальника регіональної філії Придніпровська залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності від 11.12.2015 № 2057, ОСОБА_4 про регіональну філію Придніпровська залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця і виконуючого обов'язки начальника структурного підрозділу Служба комерційної роботи та маркетингу регіональної філії Придніпровська залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця ОСОБА_5, який діє па підставі довіреності від 11.12.2015 № 2049, ОСОБА_4 про регіональну філію Придніпровська залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, з однієї сторони, (п. 2 додаткової угоди № 9).

У січні-лютому 2017р. за накладними №№ 47005392, 47004999, 47004973, 41225822, 41225855, 41241043, 41229261, 96376835, 34263848, 46918785, 46942249, 46942264, 46942256, 46931887, 46931879, 46889788, 46889754, 46889770, 48008593, 48008098, 48008569, 48008536, 48008494, 48008577, 48008551, 48008528, 46907655, 46907622, 46907663, 46907648, 46907614, 41170648, 46878708, 46878781 залізницею прийняті вагони для перевезення на адресу публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат".

Згідно зазначених накладних станція та залізниця призначення Кривий Ріг Придніпровської залізниці.

На шляху прямування на підставі наказу № 272 від 31.01.2017р. були затримані вагони (№№ голова 52995206 хвіст 58825381 у кількості 57 вагонів, індекс поїзда 4671-258-4672 з вантажем 40 вагонів на своїх осях; 9 вагонів флюси, 8 вагонів кокс) на станції Новоблочна Придніпровської залізниці через неможливість приймання їх станцією Кривий Ріг Придніпровської залізниці з причини скупчення вагонів на станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці, що прибули на адресу ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", у зв'язку з неприйняттям вагонів вантажовласником - ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" і несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, що прибув на його адресу (т.1, а.с. 43)

За наказом № 283 від 01.02.2017р. були затримані вагони (№№ голова 61764668 хвіст 60247277 у кількості 53 вагонів, індекс поїзда 4579-27-4672 з вантажем руда) на станції Саксагань Придніпровської залізниці через неможливість приймання їх станцією Кривий Ріг Придніпровської залізниці з причини скупчення вагонів на станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці, що прибули на адресу ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", у зв'язку з неприйняттям вагонів вантажовласником - ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" і несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, що прибув на його адресу (т.1, а.с. 47).

За наведеним фактом станціями затримки вагонів Новоблочна, Саксагань у порядку, передбаченому пунктами 9, 10 Правил користування вагонами та контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113, пунктом 9 Правил зберігання вантажів складено:

- акти про затримку вагонів форми ГУ-23а: №35 від 31.01.2017р. (т.1, а.с. 46), № 9 від 01.02.2017р. (т.1, а.с. 50);

- акти загальної форми ГУ-23: № 35 від 31.01.2017р. (т. 1, а.с. 45), № 9 від 01.02.2017р. (т.1, а.с. 49);

- повідомлення про затримку вагонів (станція Новоблочна Придніпровської залізниці), що перевозяться в поїзді № 3552 індекс 4671-258-4672 отримане відповідачем 31.01.2017р. о 15:45 год. (т. 1, а.с. 44);

- повідомлення про затримку вагонів (станція Саксагань Придніпровської залізниці), що перевозяться в поїзді № 3504 індекс 4579-027-4672 отримане відповідачем 01.02.2017р. о 02:20 год. (т. 1, а.с. 48).

Відповідно до акту про затримку вагонів форми ГУ-23а № 35 від 31.01.2017р. затримані вагони, що прибули поїздом № 3552 31.01.2017р. о 01 год. 20 хв. відправлені поїздом № 3503 - 02.02.2017р. о 14 год. 30 хв. (т. 1 а.с. 46).

Відповідно до акту про затримку вагонів форми ГУ-23а № 9 від 02.01.2017р. затримані вагони, що прибули поїздом № 3504 01.02.2017р. о 01 год. 40 хв. відправлені поїздом № 2504 - 01.02.2017р. о 12 год. 50 хв. (т. 1 а.с. 50).

Позивачем складені акти загальної форми ГУ-23 на віднесення на відповідальність вантажовласника стосовно зайнятості колій призначення вагонами у період, який охоплює період з моменту прибуття спірних вагонів на станцію підходу і до закінчення їх затримки.

На підставі ст. 42 Статуту залізниць України, якою передбачено, що залізниця зобов'язана повідомити одержувача в день прибуття вантажу або до 12-ї години наступного дня, позивач своєчасно повідомив відповідача про готовність залізниці передати вагони, щодо яких складено вищевказані акти загальної форми про затримку вагонів на станції призначення на під'їзну колію відповідача, про що зроблено відповідні записи у Книзі повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці (т.1, а.с. 117-120).

Враховуючи викладені обставини, щодо затримки вагонів за вказаними накладними на станціях Саксагань, Новоблочна, позивачем розраховано та заявлено до стягнення плату за користування вагонами у загальній сумі 61 794 грн. 08 коп., яка включена до відомостей плати за користування вагонами (ф. ГУ-46): №№ 04029140, 04029142, 04029144, 04029145, 04029146, 06029151, 06029155, 07029156, 07029157, 07029158, 07029166, 08029171, 09029180, 10029189, 17029211, 19029218 (відомості зі сторони відповідача підписані із застереженням про готовність прийняти вагони на під'їзну колію). Крім того, позивачем нарахований збір за зберігання вантажів у загальній сумі 12 408 грн. 72 коп. за накопичувальною карткою ф. ФДУ-92 № 06029037, які з боку відповідача також підписані із аналогічним застереженням (т.1, а.с. 121-152, 153).

Відповідач плату за користування вагонами у розмірі 61 794 грн. 08 коп. та збір за зберігання вантажів у сумі 12 408 грн. 72 коп. не сплатив, що і стало підставою для звернення позивача до господарського суду з позовом за захистом своїх прав.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши представників сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень частини п'ятої статті 307 Господарського кодексу України, які кореспондуються з положеннями частини другої статті 908 та статті 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Статтею 71 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року № 457, (далі - Статут), визначено взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під'їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під'їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Відповідно до статті 46 Статуту одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Статтею 119 Статуту визначено, що за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Пунктом 6.4. Правил реєстрації та експлуатації власних вантажних вагонів встановлено, що порожні власні вагони перевозяться за перевізними документами, в яких у графі "найменування вантажу" вказується: "Власник вагона (найменування власника). Направляється до пункту навантаження (у ремонт тощо)". Порядок та розмір нарахування плати за перевезення власних приватних порожніх вагонів встановлений у пункті 17 розділу 1 Тарифного керівництва № 1.

Отже, порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", які залізниця зобов'язана доставити на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній, а одержувач має щодо залізниці права та обов'язки, передбачені Статутом залізниць України, зокрема, обов'язок отримати їх від залізниці, а у разі несвоєчасного приймання вагонів від залізниці - сплатити плату за користування вагонами, які знаходяться на коліях залізниці чи на станціях підходу, та збір за зберігання у розмірах, встановлених Тарифним керівництвом № 1, а також інші права та обов'язки, які має одержувач відносно вантажу, що прибув на його адресу.

Збір за зберігання вантажу розраховується згідно з пунктом 8 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644.

Відповідно до наведеного пункту Правил зберігання вантажів збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Про зазначене також йдеться у пункті 14 оглядового листа Вищого господарського суду України від 29.11.2007 року № 01-8/917 "Про деякі питання судової практики застосування Статуту залізниць України, інших норм транспортного законодавства" та у пункті 5.3. роз'яснення президії Вищого господарського суду України в редакції від 29.09.2008 року №04-5/225 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею". При цьому згідно вказаного роз'яснення підставою для нарахування та стягнення збору за зберігання, в тому числі при затримці вагонів (контейнерів) на шляху перевезення, є акт загальної форми, який складається для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, і підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами, відповідно до Правил складання актів, Правил користування вагонами і контейнерами.

Відповідно до підпункту 2.1. пункту 2 розділу ІІІ Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009р. №317, збір за зберігання власного (орендованого) рухомого складу на своїх осях (з одиниці) справляється в розмірі 5,9 грн. за добу. У всіх випадках неповна доба зберігання вантажів округляється до повної.

Відповідно до абзацу третього пункту 2.6. Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за № 864/5085) усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.

Правилами користування вагонами чітко встановлено порядок і умови обліку вагонів, які були затриманими на підходах до станції призначення.

Відповідно до пунктів 6, 8 Правил усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника. У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Про затримку вагонів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані в цьому акті, передаються станцією у повідомленні про затримку вагонів на станцію призначення. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв'язком, через посильних, факсом або іншим способом) (пункти 9, 10 Правил).

Облік часу користування вагонами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, яка складається на підставі Пам'яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, Актів загальної форми ГУ-23 (пункт 3 розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999р. № 113).

Відповідно до пункту 12 розділу ІІІ Правил користування вагонами і контейнерами загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.

Як вбачається з матеріалів справи, станцією затримки Саксагань, Новоблочна Придніпровської залізниці оформлені відповідні документи, у тому числі акти форми ГУ-23а, ГУ-23, на підставі яких за час знаходження спірних вагонів на станції затримки відповідно до наказів № 272 від 31.01.2017р., № 283 від 01.02.2017р., згідно із Тарифним керівництвом № 1 (затвердженим наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009р. № 317, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.04.2009р. за № 340/16356) розрахована плата за користування спірними вагонами за відомостями ф. ГУ-46 №№ 04029140, 04029142, 04029144, 04029145, 04029146, 06029151, 06029155, 07029156, 07029157, 07029158, 07029166, 08029171, 09029180, 10029189, 17029211, 19029218 у загальній сумі 61 794 грн. 08 коп. та збір за зберігання вантажів за накопичувальними картками ф. ФДУ-92 № 06029037 в розмірі 12 408 грн. 72 коп.

Судом здійснено перевірку розрахунків наданих позивачем, за результатами якої суд приходить до висновку про їх обґрунтованість.

Враховуючи, що в обґрунтування своїх позовних вимог позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження того, що затримка вагонів на станції підходу до станції призначення відбулась через неможливість приймання їх станцією призначення з причин скупчення на ній вагонів, що прибули на адресу публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", у зв'язку з неприйняттям вагонів вантажовласником - Публічним акціонерним товариством "Південний гірничо- збагачувальний комбінат" і несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, що прибув на його адресу, які складені відповідно до встановлених законодавством вимог, суд вважає що позивачем правомірно нарахована відповідачу плата за користування вагонами та збір за зберігання вантажу.

Заперечення відповідача судом відхиляються, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Як встановлено судом, через те, що ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" несвоєчасно звільняв колії станції Кривий Ріг від вантажу який прибув на його адресу - спричинив ситуацію, з якої залізниця не мала можливості виконати свої зобов'язання за договором на перевезення по накладним і довезти власні вагони на станцію призначення його одержувачу - ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат". При цьому, через затримку вагонів на станції призначення і на підходах до неї, з вини відповідача була знижена пропускна спроможність для перевезення і інших поїздів.

Згідно з ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Належних і допустимих доказів відсутності своєї вини у скупченні вагонів на станції призначення відповідач суду не надав. Натомість його вина підтверджується наступним.

За змістом пунктів 5, 6 укладеного між сторонами договору № ПР/М-13-2/11-131387/НЮдч/2013/у/ТО/1466 від 28.11.2013р. «Про експлуатацію залізничної під'їзної колії ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", яка примикає до станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці», передача (здача) порожніх вагонів під навантаження для під'їзної колії здійснюється локомотивом залізниці через інтервал часу 1,5 год. на одну з приймально-здавальних колій станції Допоміжна. Подальший рух вагонів виконується локомотивом власника колії.

Відповідно до пункту 8 цього Договору, про готовність вагонів до забирання, диспетчер цеху зовнішнього транспорту УЗТ по прямому телефонному зв'язку повідомляє старшого прийомоздавальника або маневрового диспетчера станції Кривий Ріг. Повідомлення передається не пізніше ніж за 2 години до фактичної здачі вагонів з реєстрацією у книзі повідомлень форми ГУ-2.

Жодних доказів на підтвердження повідомлення залізниці прямим телефонним зв'язком, відповідно до умов договору чи іншим чином, щодо готовності забрати на свою під'їзну колію вагони зі станції призначення відповідач суду не надав. Доказів на підтвердження прийняття заходів до залізниці з приводу порушення нею умов договору в частині дотримання строку здачі вагонів на під'їзну колію вантажовласника відповідачем також не надано.

В обґрунтування своєї позиції щодо готовності забрати вагони зі станції призначення на свої під'їзні колії, відповідач надав довідки щодо зайнятості колій на станції Допоміжна на момент видачі залізницею спірних наказів про затримку вагонів, з яких вбачається наявність вільних колій. Але навіть за умов наявності вільних під'їзних колій на станції Допоміжна, за обставин відсутності з боку відповідача доказів на підтвердження прийняття ним передбачених договором заходів до забирання вагонів зі станції призначення, що прибули на його адресу, не можна погодитися з відсутністю його вини у їх скупченні, а навпаки - це може бути свідченням саме його вини у такому скупченні, внаслідок допущеної бездіяльності у забиранні його вагонів зі станції призначення за наявності вільних під'їзних колій. Зазначене спростовує твердження відповідача про його готовність прийняти спірні вагони на свою під'їзну колію та відсутність його вини у їх затримці.

Зайнятість приймально-відправних колій по станції призначення згідно технологічного процесу роботи станції планує поїзний диспетчер залізниці з урахуванням підводу під навантаження порожніх вагонів парку "Укрзалізниці" і власних, вагонів з вантажем на адресу підприємства, маневрової роботи, необхідності приймання навантажених маршрутів з ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", обгону локомотивів, для чого необхідна наявність вільних колій станції тощо. Підпунктом 14.2.1 пункту 14.2 Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв'язків України від 30.08.2005р. №5076, визначено, що приймання поїздів на станцію має проводитись тільки на вільні колії, які призначені для цього технічно - розпорядчим актом станції.

Визначення можливості або неможливості доставити на станцію призначення затриманих вагонів відноситься до технології роботи залізниці, для чого необхідні спеціальні знання.

За таких обставин, висновок відповідача про наявну можливість позивача доставити спірні вагони на станцію призначення внаслідок наявних деяких вільних колій, вільних проміжків часу на деяких з них на фоні встановлених ним випадків перевищення позивачем часу обробки поїздів, проведення на цих коліях маневрової роботи та інших технологічних операцій, який зроблений за результатом самостійного аналізу наданого позивачем ОСОБА_4 про зайнятість колій на станції призначення, носить суб'єктивний характер. Надане позивачем ОСОБА_4 про зайнятість колій на станції призначення носить інформативний характер.

Разом із тим безспірним є та обставина, що наявність тимчасово вільних колій на станції - це звичайний виробничий процес роботи станції, передбачений нормами Статуту залізниць України, положеннями Тимчасової угоди та ЄТП, у той час як несвоєчасне забирання з колій станції відповідачем вантажів, які прибули на його адресу, є порушенням вимог, передбачених пунктом 33 Правил видачі вантажів та статтями 46, 47 Статуту залізниць України, якими визначено, що одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти вантаж, що надійшов на його адресу, навіть поставка якого йому не передбачена планом (договором, контрактом, замовленням тощо).

Крім того, суд звертає увагу, що між сторонами відсутні договірні зобов'язання щодо обов'язкового використання Залізницею тих чи інших колій станції призначення у разі прибуття на адресу ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" вантажу. За таких обставин, відсутні підстави стверджувати про обов'язок залізниці використовувати усі існуючі колії (у тому числі вільні та придатні за своїм призначенням) для прийняття вантажу, що прибув на адресу відповідача.

Отже, відповідно до наявних матеріалів справи, відповідачем не доведена відсутність своєї вини у спричиненні скупчення вагонів на станції призначення Кривий Ріг Придніпровської залізниці. Крім того, плата за користування вагонами не є мірою відповідальності, яка може застосовуватися лише за наявності вини сторони у зобов'язанні.

Щодо твердження відповідача стосовно завищеного розміру плати за користування вагонами суд зазначає наступне.

Так, Правилами користування вагонами та контейнерами не передбачена відповідальність у вигляді плати за користування вагонами окремо за затримку вагонів на підходах до станції призначення з вини вантажовласника, і за затримку вагонів на коліях станції призначення, а тільки за загальний час. Тобто, вагони, які затримані по наказах на станціях підходу та призначення з вини вантажовласника, знаходиться у користуванні чи розпорядженні вантажовласника. У такому разі, розмір плати за користування вагонами обчислюється за загальний час що дорівнює: час з моменту видачі наказу про затримку вагонів на підходах до станції призначення до моменту закінчення такої затримки + час з початку затримки до моменту її закінчення на коліях станції призначення за мінусом від отриманої суми плати за користування за затримку вагонів на коліях станції призначення, яку вантажовласник не заперечує. Факти затримки вагонів на станціях Саксагань, Новоблочна Придніпровської залізниці з вини відповідача засвідчені в актах загальної форми ГУ-23, які наведені в якості доказу правомірності нарахування спірної суми у позовній заяві.

Таким чином, спірні плату за користування та збір за зберігання розраховано залізницею на підставі норм чинного законодавства з урахуванням фактичних обставин затримки спірних вагонів, у той час як розрахунок відповідача не містить нормативного обґрунтування.

Заперечення відповідача в частині неправомірної видачі спірних № 272 від 31.01.2017р., № 283 від 01.02.2017р. щодо затримки спірних вагонів на станціях Новоблочна та Саксагань, які не є станціями підходу до станції призначення, не приймаються до уваги судом, оскільки законодавство не містить норм, які б визначали станцією підходу лише станцію перед станцією призначення, навпаки, з системного аналізу нормативних актів щодо залізничних перевезень можна дійти висновку, що станціями підходу є станції, які знаходяться на шляху прямування до станції призначення.

Відповідач також зазначав, що з актів про затримку вбачається, що спірні вагони прибували на станцію Новоблочна за 14 годин до моменту видачі відповідних наказів.

В частині даного заперечення суд відзначає, що вказані обставини не входить до предмету спору у даній справі, оскільки за цей час плата залізницею не нараховувалася та у даній справі не заявлена до стягнення. Отже, вказані обставини не є спірними, а їх дослідження та аналіз не впливає на оцінку доказів щодо предмета спору.

За встановлених обставин, суд зазначає, що наявність заперечень відповідача у відомостях плати, не є, згідно з вимогами ст. 34 Господарського процесуального кодексу України належними і допустимими доказами відсутності вини відповідача у спричиненні скупченості вагонів на станції призначення, відповідач не спростував доводів позивача, не надав доказів того, що мав можливість прийняти спірні вагони, а також не довів наявності обставин, що могли б бути підставою для відмови у позові з огляду на положення пункту 121 Статуту та пункту 16 Правил користування вагонами і контейнерами.

Щодо клопотань відповідача про призначення судових експертиз, заявлених під час судового розгляду даної справи, господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 41 ГПК України, для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу. Учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом. Остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі.

Пунктом 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду від 23.03.2012 р. № 4 Про деякі питання практики призначення судової експертизи передбачено, що відповідно до статті 1 Закону України "Про судову експертизу", судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Наразі, вирішення господарського спору у даній справі не потребує спеціальних знань, а матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору по суті, у звязку із чим господарський суд не вбачає підстав для призначення у справі судової експертизи та відмовляє в задоволенні поданих відповідачем клопотань.

За встановлених вище обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 36, 43, 49, 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Південний гірничо-збагачувальний комбінат (50026, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, б. 5а, ) в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (49600, м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, б. 108, ) 61 794 грн. 08 коп.(шістдесят одну тисячу сімсот девяносто чотири грн. 08 коп.) плати за користування вагонами, 12 408 грн. 72 коп. (дванадцять тисяч чотириста вісім грн. 72 коп.) збору за зберігання вантажу, 1 600 грн. 00 коп. (одну тисячу шістсот грн. 00 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя І.А. Рудь

Повне рішення складено 26.09.2017