ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03.10.2017р. Справа №905/2004/17

за позовом Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая», м.Вугледар

до відповідача Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ в особі

Регіональної філії «Донецька залізниця», м.Лиман

про стягнення збитків в розмірі 9582,73 грн.

Суддя Левшина Г.В.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

В засіданні суду брали участь:

СУТЬ СПРАВИ:

Державне підприємство «Шахта ім. М.С. Сургая», м.Вугледар, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ в особі Регіональної філії «Донецька залізниця», м.Лиман, про стягнення збитків в розмірі 9582,73 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на залізничну накладну №48497515 від 18.02.2017р., комерційний акт №482004/85 від 18.02.2017р., рахунок №2 від 16.01.2017р., акт приймання-передачі рядового вугілля від 16.01.2017р., акти звіряння по кількості та якості №2 від 16.01.2017р.

27.09.2017р. відповідач надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує, посилаючись на недоведеність позивачем факту оплати вантажу, відсутність переуступного напису у накладній №48497515 щодо передачі вантажоодержувачем права пред'явлення претензії та позову вантажовідправнику.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, господарський суд встановив:

Відповідно до ч.1 ст.909 Цивільного Кодексу України за договором перевезення перевізник зобов'язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу, відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.2 ст.307 Господарського кодексу України, підтверджується складанням транспортної накладної.

Відповідно до ст.6 Статуту залізниць України накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

Як встановлено, за накладною №48497515 від 16.02.2017р. Державне підприємство «Шахта ім. М.С. Сургая» (надалі - вантажовідправник) зі станції відправлення Південнодонбаська Донецької залізниці на станцію Красноармійськ Донецької залізниці відвантажило на адресу Філії ПАТ «ЦЗФ Комсомольська» (надалі - Вантажоотримувач) у вагоні №68618164 вантаж - вугілля кам'яне.

При оформленні вказаної залізничної накладної відправником вказано масу вантажу у вагоні №68618164 - нетто 67600 кг.

На станції Красноармійськ Донецької залізниці був складений комерційний акт №482004/85 від 18.02.2017р., згідно з яким вагон комісійно перевантажений на справних 150-тонних статичних вагах станції. В залізничній накладній значиться: брутто - не вказано, тара - 20300 кг., нетто - 67600 кг. Фактично вага брутто після перевірки складає - 77200 кг., тара - 20300 кг., нетто - 56900 кг., що на 10700 кг менше зазначеного в залізничній накладній. За описом перевірки встановлено, що поверхня вантажу нижче бортів на 50 см., маркування не проглядається. Скоси до бортів вагону на всю довжину, шириною 80 см., глибиною 70 см. До торців дверей скоси над 1, 7 люками 150х280х60 см. Двері люка закриті, течі вантажу немає.

Пунктом 10 Правил складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002р., передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Суд встановив, що комерційний акт підписаний належними особами у відповідності до п.10 Правил складання актів.

Згідно із ст.ст.4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

У відповідності з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судовими доказами за визначенням статей 32-36 Господарського процесуального кодексу України слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч.2 ст.924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 12 Закону України «Про залізничний транспорт» та ст.110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Стаття 110 Статуту залізниць України передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Ст.23 Закону «Про залізничний транспорт» передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Відповідно до ст.111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, нестачу вантажу у разі коли вантаж прибув у непошкодженому вагоні і якщо немає ознак втрати вантажу під час перевезення.

Відповідач не довів суду, що недостача вантажу відбулася не з вини залізниці.

Статтею 920 Цивільного кодексу України встановлено, що у випадку порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно ст.26 Закону України "Про залізничний транспорт" обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Так, невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній, засвідчено належним доказом - комерційним актом №482004/85 від 18.02.2017р.

Вказаний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнається судом належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у накладній, фактичній масі вантажу.

Частиною 1 статті 115 Статуту залізниць України передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

В матеріалах справи наявний рахунок Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» (постачальник вантажу) №2 від 16.01.2011р., щодо вартості вугілля кам'яного марки Г (Г2) 0-200 в розмірі 711,50 грн. з ПДВ за 1 т.

Відповідно до ч.2 ст.114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Норми природної втрати та граничного розходження у визначені маси нетто встановлені п.27. Правил видачі вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р., зареєстрованих в Міністерстві юстиції №862/5083 від 24.11.2000р., у яких закріплено, що при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження для визначення маси нетто) для вугілля кам'яного у вологому стані становить: 2% маси, зазначеної в перевізних документах.

Недостача згідно вищезазначеного комерційного акту у вагоні №68618164 складає 10700 кг.

Згідно розрахунку, що міститься в матеріалах справи, вартість недостачі розрахована позивачем з урахуванням норми природної втрати маси вантажу з застосуванням 2% маси, зазначеної в перевізному документі, та заявлена у розмірі 9582,73 грн.

Суд, перевіривши розрахунок позовних вимог встановив, що розрахунок є арифметично вірним.

Таким чином, за висновками суду, своїх зобов'язань за договором перевезення відповідач не виконав належним чином, оскільки не забезпечив збереження вантажу.

При цьому, суд відхиляє посилання відповідача недоведеність позивачем факту збитків у зв'язку з відсутністю належних доказів на підтвердження вартості вантажу та його оплати, оскільки матеріали справи містять рахунок на оплату №2 від 16.01.2017р. та відповідні платіжні доручення.

Враховуючи викладене, вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача вартості недостачі вантажу в сумі 9582,73 грн. підлягають задоволенню.

Судовий збір підлягає віднесенню на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4-3, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая», м.Вугледар до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ в особі Регіональної філії «Донецька залізниця», м.Лиман про стягнення збитків в розмірі 9582,73 грн. задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680 м.Київ, вул.Тверська, буд. 5, ) в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» (84400 м.Лиман, вул.Привокзальна, буд.22, ) на користь Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» (85670 м.Вугледар, ) збитки в сумі 9582,73 грн., судовий збір у розмірі 1600,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 03.10.2017р. оголошено повний текст рішення.

Суддя Г.В. Левшина