РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 року Справа №902/260/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Крейбух О.Г. , суддя Демянчук Ю.Г.

при секретарі судового засідання Новоселецький І.А.

за участю представників сторін:

позивача: представник ОСОБА_1

відповідача: представники ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача - ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Агрокомплекс "ОСОБА_5" від 01.09.2017р. на рішення господарського суду Вінницької області від 21.08.17р. у справі № 902/260/17 (суддя Білоус В.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Преміум"

до відповідача ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Агрокомплекс "ОСОБА_5 долина"

про стягнення 40 148 225,98 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Вінницької області від 21.08.2017р. у справі №902/260/17 задоволено позов Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Преміум" до ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Агрокомплекс "ОСОБА_5" в сумі 3663905,76грн. - боргу за кредитом, 763070,56 грн. - пені за несвоєчасну сплату процентів, 2341979,19грн. - пені за несвоєчасну сплату кредиту, 1859225,98грн. - штрафу за порушення умов сплати процентів та основного боргу. Судові витрати на проведення судової експертизи в сумі 22171,20грн. та судовий збір в сумі 129422,72грн. покладено на відповідача.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що за результатами проведеної судової експертизи заборгованість ТОВ Агрокомплекс ОСОБА_5 перед ПАТ КБ Преміум по поверненню кредиту за кредитним договором від 20.11.2015р. року №88/КЛ/15 станом на 24.04.2017р. документально підтверджується в сумі 28 600 000,00грн., яка, починаючи з 21.11.2016р. у всій сумі вважається простроченою.

Разом з тим, ухвалою господарського суду Вінницької області від 22.08.2017р. припинено провадження у справі № 902/260/17 в частині позовних вимог про стягнення 6584176,23грн.- прострочених процентів, 24936094,24грн.- простроченого кредиту на підставі п. 1-1 ч.1 ст.80 ГПК України.

Відтак залишок заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором станом на день розгляду справи становить 3663905,76грн., яка на підставі статей 526, 527, 625 Цивільного кодексу (ЦК) України та статті 193 Господарського кодексу (ГК) України підлягає стягненню.

Також підлягають стягненню нараховані суми: 763070,56грн. - пені за несвоєчасну сплату процентів, 2341979,19грн.- пені за несвоєчасну сплату кредиту, 1859225,98грн.- штрафу за порушення умов сплати процентів та основного боргу. Вказані суми розраховані експертом на підставі пунктів 6.3., 6.5. Кредитного договору та відображені у висновку експертизи № 2642/17-21 від 25.07.2017р. і підлягають стягненню на підставі статей 193, 217, 230, 232 ГК України, статей 546, 549, 550, 610, 611 ЦК України.

Заперечення відповідача щодо нарахування сум відповідальності за невиконання (несвоєчасне виконання) грошового зобовязання, його надмірний розмір по відношенню до суми основного боргу судом першої інстанції відхилено із посилання на висновок судового експерта.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю "Агрокомплекс "ОСОБА_5 долина" звернулося до суду з апеляційною скаргою від 01.09.2017р. у якій просить змінити рішення господарського суду Вінницької області від 21.08.2017р. у справі №902/260/17, і за результатами розгляду якої стягнути з ТОВ "Агрокомплекс "ОСОБА_5 долина" на користь ПАТ "Комерційний Банк "Преміум" 3663905,76грн. - боргу за кредитом, 38 153,53грн. - пені за несвоєчасну сплату процентів в розмірі, 117098,96грн. - пені за несвоєчасну сплату кредиту, 92961,29грн. - штрафу за порушення умов сплати процентів та основного боргу, судові витрати на проведення судової експертизи в сумі 22171,20грн. та 58681,79грн. для відшкодування витрат на судовий збір. Видати наказ в день набрання рішенням законної сили. Також просить стягнути з ПАТ "Комерційний Банк "Преміум" судові витрати - сплачений судовий збір в розмірі 264000,00грн. на користь ТОВ "Агрокомплекс "ОСОБА_5 долина".

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню. Крім того, апелянт, як на підставу скасування рішення суду першої інстанції, посилається на те, що задовольняючи позов про стягнення 763070,56грн. - пені за несвоєчасну сплату процентів, 2341979,19грн. - пені за несвоєчасну сплату кредиту, 1859225,98грн. - штрафу за порушення умов сплати процентів та основного боргу. Адже задовольняючи вимоги у частині нарахування сум неустойки, місцевий господарський суд обмежився лише проведеним розрахунком цих санкцій, які здійснені судовим експертом і відображені у експертному висновку.

При цьому наведених аргументів щодо надмірності нарахованих сум відповідальності судом першої інстанції враховано не було, і як наслідок клопотання про зменшення цих сум у судовому порядку, з урахуванням ч. 3 ст. 551 ЦК України, не задоволене.

Основними аргументами та доводами відповідача було те, що, по-перше, він жодним чином не ухилявся від повернення кредитних коштів, отриманих від позивача. З метою належного виконання своїх зобов'язань по поверненню кредитних коштів за Кредитним договором відповідач звертався до ПАТ "Комерційний Банк "Преміум" (далі по тексту даної постанови також Банк) із заявами про зарахування коштів, які знаходяться на поточному рахунку № 6041, відкритому ОСОБА_6 на підставі укладеного Договору №824 від 20.05.2013 року про відкриття та обслуговування банківських рахунків юридичної особи (надалі - Договір банківського рахунку). Такі дії відповідача були викликані відмовами ОСОБА_6 повертати грошові кошти, які належать ТОВ АК ОСОБА_5 долина і знаходяться на рахунку № 6041 без обґрунтування законних підстав.

По-друге, захищаючи свої права, відповідач був змушений укласти правочини з третіми особами з метою отримання права вимоги до ОСОБА_6, а саме:

- 02.03.2017 року між ТОВ АК ОСОБА_5 долина (Новий кредитор) та Приватним акціонерним товариством Корсунь-Шевченківське Хлібоприймальне Підприємство (Первісний кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги №159/1-АП-ЗД/ІН, відповідно до якого ТОВ Агрокомплекс ОСОБА_5 набуто право грошової вимоги до ПАТ КБ Преміум (Боржник) за Договором банківського рахунку № 23144-ЮР від 18.12.2015 року з додатками, додатковими угодами та договорами про внесення змін, укладеним між Первісним кредитором та Боржником в сумі 14 019 984,39 грн. Як наслідок, ТОВ Агрокомплекс ОСОБА_5 стало кредитором ОСОБА_6 на суму 14 019 984, 39грн. за Договором банківського рахунку № 23144-ЮР від 18.12.2015 року.

- 02.03.2017 року між ТОВ АК ОСОБА_5 долина (Новий кредитор) та ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Тотленд (Первісний кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги №160/1-АП-ЗД/ІН, відповідно до якого ТОВ Агрокомплекс ОСОБА_5 набуто право грошової вимоги до ПАТ КБ Преміум (Боржник) за Договором про відкриття та обслуговування банківських рахунків юридичної особи № 18565 від 13 серпня 2015 року з додатками, додатковими угодами та договорами про внесення змін укладеним між Первісним кредитором та Боржником в сумі 15 888 290, 35грн. Як наслідок ТОВ АК ОСОБА_5 долина стало кредитором ОСОБА_6 на суму 15 888 290, 35грн. за договором про відкриття та обслуговування банківських рахунків юридичної особи №18565 від 13 серпня 2015 року.

По-третє. У зв'язку із невизнанням ОСОБА_6 вчиненого зарахування зустрічних однорідних вимог поданням позову про стягнення заборгованості на суму наданих кредитних коштів в повному обсязі, і продовження нарахування штрафних санкцій на всю суму кредиту ТОВ Агрокомплекс ОСОБА_5 звернулось до Господарського суду м. Києва із позовом про визнання зобов'язань припиненими.

За наслідками розгляду позовних вимог Господарським судом м. Києва було прийнято рішення по справі №910/6665/17, про яке вже йшлося вище.

По-четверте. При розгляді справи в суді першої інстанції відповідач не погодився із висновками експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи від 25.07.2017 року №2642/17-21, надав свій розрахунок щодо нарахування прострочених відсотків, пені за невчасну; сплату кредиту, пені за невчасну сплату відсотків. Дана обставина встановлена оскаржуваним рішенням (сторінка 3 рішення).

По-пяте. Загальна сума неустойки, що підлягає стягненню з Відповідача відповідно до оскаржуваного рішення становить 4964275,73грн., що значно перевищує суму загального боргу за кредитом (3663905,76грн.), що у свою чергу може свідчити про наявність підстав для зменшення неустойки відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України.

По-шосте. Сплата штрафних санкцій у повному обсязі (відповідно до оскаржуваного рішення) вплине не лише на майнові інтереси Відповідача, а і на можливість виплати заробітних плат працівникам ТОВ Агрокомплекс ОСОБА_5, можливість виконання зобов'язань перед іншими кредиторами, сплати податків до бюджету України.

На думку апелянта, наведені обставини мали б бути враховані при прийнятті судом першої інстанції рішення, виходячи із принципу верховенства права.

Представники апелянта у судовому засіданні клопотань про відмову від апеляційної скарги не подавали, доводи апеляційної скарги підтримали.

Надали суду апеляційної інстанції більш детальні пояснення по доводах апеляційної скарги, у тому числі і з приводу неодноразового звернення до ОСОБА_6 із заявами про зарахування коштів із розрахункового рахунку (у загальній сумі біля 1600000грн.) в рахунок погашення процентів за кредитом, з метою недопущення накопичення боргу в цій частині.

Просять суд врахувати наведені доводи, а також судову практику з аналогічних питань, з метою співвідношення та збалансування інтересів сторін, зменшити розмір штрафу та пені, що підлягає стягненню з відповідача, на 95%, визнавши відповідне зменшення оптимальним балансом інтересів сторін, що також дозволить уникнути настанню негативних наслідків для обох сторін.

Представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого він просить суд рішення господарського суду Вінницької області від 21.08.17р. залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення з підстав, викладених у відзиві.

У судовому засіданні представник ОСОБА_6 підтримала позицію, яка наведена у відзиві на апеляційну скаргу.

Рівненський апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення представників сторін у судовому засіданні, розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що рішення господарського суду Вінницької області від 21.08.17р. у даній справі слід змінити в частині стягнутих сум пені і штрафу та залишити без змін в частині стягнення суми боргу за кредитом, виклавши резолютивну частину рішення в такій редакції, задоволивши таким чином апеляційну скаргу частково.

20.11.2015 року між Публічним акціонерним товариством КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК ПРЕМІУМ (в Договорі та надалі по тексту цієї постанови - Банк) та Публічним акціонерним товариством Агрокомплекс ОСОБА_5 долина (в Договорі та надалі по тексту цієї постанови - Позичальник), укладено Кредитний договір №88/КЛ/15 про надання кредиту у формі відновлювальної відкличної кредитної лінії (надалі - Кредитний договір).

Згідно п.1.1 Кредитного договору, Банк відкриває Позичальнику відновлювальну кредитну лінію (далі - кредит або кредитна лінія) з загальним лімітом в сумі 28 600 000,00 (Двадцять вісім мільйонів шістсот тисяч) гривень 00 копійок, а Позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в межах строку кредитування, встановленого в п.1.3. цього Договору, в розмірі 25,0% (двадцять пять) процентів річних, сплатити комісійну винагороду за надання (управління) кредитом.

Відповідно до п. 1.3.1. Кредитного договору Кредитна лінія відкривається: з 20 листопада 2015 року до 18 листопада 2016 року (включно).

Згідно з п. 1.3.2. Кредитного договору Позичальник у будь-якому випадку зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі.

Згідно п. 3.1. Кредитного договору, Кредитні кошти надаються ОСОБА_6 Позичальнику, шляхом:

- перерахування на поточний рахунок Позичальника №6041 (980), відкритий в ПАТ КБ ПРЕМІУМ код ОСОБА_6 339555. При цьому, за згодою ОСОБА_6 допускається часткове або повне конвертування кредитних коштів у відповідну валюту, згідно з умовами та на цілі, передбачені Кредитним договором, для подальшого використання за цільовим призначенням.

Надання ОСОБА_6 кредитних коштів здійснюється за умови отримання ОСОБА_6 у строк, не менше як за один банківський день до дати видачі коштів в межах суми, визначеної ви. 1.1, попередньої письмової заяви Позичальника.

Після отримання Позичальником повної суми кредиту в межах загального ліміту, встановленого в п. 1.1 цього Договору, подальше кредитування в межах строків та в межах сум ліміту кредитної лінії, може здійснюватися лише після погашення Позичальником частини або всієї суми наданого кредиту, у розмірі, який не може перевищувати обсягу такого погашення.

Відповідно до п. 3.3. Кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом по Договору здійснюється на суму фактичного щоденного залишку заборгованості за отриманими коштами, виходячи з процентної ставки у розмірі, визначеному п.1.1 цього Договору. При розрахунку процентів використовується метод факт/факт, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році.

Проценти за користування кредитом нараховуються ОСОБА_6 щомісячно, в дату, визначену ОСОБА_6, але не пізніше останнього робочого дня місяця. Нарахування процентів здійснюється за період з дати надання Кредиту по день, що передує останньому робочому дню місяця, в якому надано Кредит, включно, та надалі за період з останнього робочого дня місяця, попереднього звітному, по день, що передує останньому робочому дню звітного місяця, а при погашенні кредиту - по день, що передує дню погашення кредиту.

Згідно з п.3.4. Кредитного договору проценти за користування кредитом сплачуються Позичальником щомісячно, не пізніше 05 робочого дня місяця, наступного за тим, за який вони нараховані, а також в день закінчення строку, на який надано кредит, у відповідності з п.1.3 цього Договору, в день повного погашення заборгованості по кредиту, або в день дострокового погашення заборгованості по кредиту.

Відповідно до п. 3.6. Кредитного договору, за користування кредитними коштами, що не повернуті в строки/терміни, передбачені Кредитним договором (прострочена заборгованість), процентна ставка встановлюється в розмірі 35% (Тридцять пять) процентів річних (Проценти за понадстрокове користування кредитом). Нарахування процентів за користування кредитними коштами, що не повернуті в строки/терміни, передбачені Кредитним договором (Проценти за понадстрокове користування кредитом), здійснюється на суму фактичного щоденного залишку простроченої заборгованості по кредиту, виходячи з процентної ставки, зазначеної в першому абзаці цього пункту Договору.

Проценти за понадстрокове користування кредитом нараховуються ОСОБА_6 щомісячно в дату, визначену ОСОБА_6, але не пізніше останнього робочого дня місяця. Проценти нараховуються за період з дати виникнення простроченої заборгованості по Кредиту по день, що передує останньому робочому дню місяця, в якому виникла така заборгованість (або до дня погашення простроченої заборгованості), та надалі з дня, в якому здійснювалось нарахування процентів в минулому місяці, по день, що передує дню нарахування процентів в поточному місяці, включно та з дня попереднього нарахування до дня погашення простроченої заборгованості в місяці, в якому відбулось таке погашення. Сплата процентів за понадстрокове користування кредитом здійснюється в порядку, та в терміни, зазначені у п.3.4 цього Договору.

Згідно п. 3.9 Кредитного договору № 88/КЛ/15 від 20.11.2015р. укладеного між сторонами, за наявності заборгованості по кредиту та/або процентах за користування ним, та/або процентах за понадстрокове користування кредитом, сторони встановлюють наступну черговість погашення Позичальником заборгованості:

- в першу чергу сплаті підлягають нараховані, але не сплачені в строк проценти;

- в другу чергу сплаті підлягають нараховані проценти, строк сплати яких ще не сплинув;

- в третю чергу сплаті підлягає прострочена заборгованість за кредитом;

- в четверту чергу сплаті підлягає заборгованість за Кредитом, строк сплати якої ще не сплинув;

- в пяту чергу сплаті підлягає неустойка (пеня, штраф), передбачена Кредитним договором, а також збитки, що сплачуються понад неустойку.

Згідно з п.5.2. Кредитного договору Позичальник зобовязаний:

Використовувати кредит за цільовим призначенням і, у встановлені п.1.3 цього Договору строки, повернути отримані в межах кредитної лінії суми кредиту (підпункт 5.2.1. Кредитного договору).

Своєчасно сплачувати плату за кредит на умовах і в порядку, передбачених Кредитним договором, а також суми передбаченої Кредитним договором неустойки (підпункт 5.2.2. Кредитного договору).

Згідно п. 6.3. Кредитного договору, за порушення визначених в цьому Договорі строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитними коштами та/або комісійних винагород Позичальник зобовязаний сплатити ОСОБА_6 пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня, за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 6.5. Кредитного договору за кожний випадок невиконання прийнятих на себе зобовязань, передбачених п.п.5.2.1.-5.2.16 цього Договору, Позичальника сплачує штраф у розмірі 0,5% від суми кредитної лінії. Сплата штрафу не звільняє Позичальника від належного виконання зобовязань за Кредитним договором. Штрафні санкції (пеня, штраф) нараховуються та сплачуються Позичальником до повного виконання зобовязань за Кредитним договором.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

В ч.1 ст.1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ухвали господарського суду Вінницької області від 24.04.2017р. про призначення у справі № 902/260/17 судової експертизи, супровідним листом № 902/260/17/753/17 від 03.05.2017 матеріали справи № 902/260/17 були направлені до Вінницького відділення Київського науково - дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України для проведення експертизи.

На вирішення експертизи судом у вказаній ухвалі було поставлено наступні питання:

- Чи підтверджується документально розрахунок позовних вимог, щодо нарахування Публічним акціонерним товариством "Комерційний Банк "Преміум" суми 6584176,23грн. прострочених відсотків згідно умов кредитного договору від 20.11.2015 № 88/КЛ/15, укладеного між позивачем та відповідачем станом на 24.04.2017 року?

- Чи підтверджується документально розрахунок позовних вимог, щодо нарахування Публічним акціонерним товариством "Комерційний Банк "Преміум" суми 763070,56грн. пені за несвоєчасну сплату відсотків згідно умов кредитного договору від 20.11.2015 № 88/КЛ/15, укладеного між позивачем та відповідачем станом на 24.04.2017 року?

- Чи підтверджується документально розрахунок позовних вимог, щодо нарахування Публічним акціонерним товариством "Комерційний Банк "Преміум" суми 28600000грн. простроченого кредиту згідно умов кредитного договору від 20.11.2015 № 88/КЛ/15, укладеного між позивачем та відповідачем станом на 24.04.2017 року?

- Чи підтверджується документально розрахунок позовних вимог, щодо нарахування Публічним акціонерним товариством "Комерційний Банк "Преміум" суми 2 341 979,19 грн. пені за несвоєчасну сплату кредиту згідно умов кредитного договору від 20.11.2015 № 88/КЛ/15, укладеного між позивачем та відповідачем станом на 24.04.2017 року?

- Чи підтверджується документально розрахунок позовних вимог, щодо нарахування Публічним акціонерним товариством "Комерційний Банк "Преміум" суми 1859225,98грн. штрафу за порушення умов сплати процентів та основного боргу згідно умов кредитного договору від 20.11.2015 № 88/КЛ/15, укладеного між позивачем та відповідачем станом на 24.04.2017 року?

У висновку експертизи № 2642/17-21 від 25.07.2017 експертом зазначено про те, що видача ОСОБА_6 кредиту ТОВ Агрокомплекс ОСОБА_5 за договором №88/КЛ/15 про надання кредиту у формі відновлюваної відкличної кредитної лінії від 20.11.2015р. документально підтверджується в сумі 28 600 000,00грн.

За результатами дослідження банківських виписок по рахункам №6041, №6041 та №6041 за період з 20.11.2015р. по 24.04.2017р. погашення ТОВ Агрокомплекс ОСОБА_5 кредитних коштів виданих в рамках кредитного договору №88/КЛ/15 про надання кредиту у формі відновлюваної відкличної кредитної лінії від 20.11.2015р. не проводилось.

Заборгованість ТОВ Агрокомплекс ОСОБА_5 перед ПАТ КБ Преміум по поверненню кредиту за кредитним договором від 20.11.2015р. року №88/КЛ/15 станом на 24.04.2017р. документально підтверджується в сумі 28600000,00грн., яка, починаючи з 21.11.2016р. у всій сумі вважається простроченою.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про підтвердження висновком експерта розрахунку позивача щодо суми боргу за кредитним договором в сумі 28 600 000 грн..

Разом з тим, ухвалою суду від 22.08.2017р. припинено провадження у справі № 902/260/17 в частині позовних вимог про стягнення 6584176,23грн. - прострочених процентів, 24 936 094,24 грн. - простроченого кредиту на підставі п. 1-1 ч.1 ст.80 ГПК України.

Тому залишок заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором станом на день розгляду справи становить 3663905,76грн.(28 600 000 грн. - 24936094,24грн.).

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України).

Частиною першою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Станом на день розгляду справи в суді, відповідач не надав суду доказів здійснення з позивачем розрахунків по сумі 3663905,76грн. - заборгованості за кредитом, а тому дані вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог по стягнення пені та штрафу.

У позовній заяві позивачем також пред'явлено до стягнення 763070,56грн. - пені за несвоєчасну сплату процентів, 2341979,19грн. - пені за несвоєчасну сплату кредиту, 1859225,98грн. - штрафу за порушення умов сплати процентів та основного боргу.

Згідно п. 6.3. Кредитного договору, за порушення визначених в цьому Договорі строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитними коштами та/або комісійних винагород Позичальник зобовязаний сплатити ОСОБА_6 пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня, за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 6.5. Кредитного договору за кожний випадок невиконання прийнятих на себе зобовязань, передбачених п.п.5.2.1.-5.2.16 цього Договору, Позичальника сплачує штраф у розмірі 0,5% від суми кредитної лінії. Сплата штрафу не звільняє Позичальника від належного виконання зобовязань за Кредитним договором. Штрафні санкції (пеня, штраф) нараховуються та сплачуються Позичальником до повного виконання зобовязань за Кредитним договором.

За змістом частини 2 ст.193 ГК України встановлено, що порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених ГК України, іншими законами або договором.

Частиною 2 ст. 217 ГК України передбачено такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції, оперативно-господарські санкції.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

Стаття 549 ЦК України вказує, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. При цьому штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Стаття 610 цього ж Кодексу передбачає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У п.3 ч.1 ст.611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

У висновку експертизи № 2642/17-21 від 25.07.2017 експертом зазначено про те, що розмір пені за порушення строків сплати тіла кредиту ТОВ Агрокомплекс ОСОБА_5 за кредитним договором №88/КЛ/15 від 20.11.2015р. за період з 30.09.2016р. по 23.04.2017р. станом на 24.04.2017р. становить 3489113,44 грн..

У висновку експертизи № 2642/17-21 від 25.07.2017р. експертом зазначено про те, що розрахунок заборгованості виконаний Позивачем станом на 24.04.2017р. щодо нарахування Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк Преміум суми пені за несвоєчасну сплату відсотків згідно умов кредитного договору від 20.11.2015 №88/КЛ/15, укладеного між позивачем та відповідачем:

1) частково розрахунково підтверджується в розмірі 803477,56грн. (враховуючи строк позовної давності в один рік);

2) розрахунково підтверджується в сумі 1042345,66грн. (без врахування строку позовної давності в один рік); в т.ч. розрахунок позовних вимог, щодо нарахування ПАТ Комерційний Банк Преміум пені за несвоєчасну сплату відсотків в сумі 763070,56грн., виконаний позивачем станом на 02.03.2017р.

У висновку експертизи № 2642/17-21 від 25.07.2017р. експертом зазначено про те, що за результатами дослідження розмір штрафу за порушення умов сплати основного боргу та порушення умов сплати відсотків за договором №88/КЛ/15 від 20.11.2015р. станом на 24.04.2017р. частково підтверджується в сумі 2574000грн.

Заперечуючи щодо порядку та правильності нарахування сум пені та штрафу, який відображений у висновку експертизи, відповідач не наводить свій детальний розрахунок цих сум. Навпаки, формулюючи прохальну частину у своїй апеляційній скарзі про зменшення сум пені та штрафу на 95%, відповідач виходить саме із сум, які розраховані судовим експертом та у подальшому були покладені в основу мотивувальної та резолютивної частини оспорюваного рішення.

Відтак, з огляду на викладене, позовні вимоги позивача про стягнення 763070,56грн. - пені за несвоєчасну сплату процентів, 2341979,19грн. - пені за несвоєчасну сплату кредиту, 1859225,98грн. - штрафу за порушення умов сплати процентів та основного боргу підлягають задоволенню.

Станом на день розгляду справи в суді, відповідач не надав суду доказів здійснення з позивачем розрахунків по сумі 763070,56грн. - пені за несвоєчасну сплату процентів, 2341979,19грн. - пені за несвоєчасну сплату кредиту, 1859225,98грн. - штрафу за порушення умов сплати процентів та основного боргу, а тому дані вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню.

Поряд з тим, враховуючи, що нараховані пеня та штраф у своїй сукупності (4964275,73грн.) перевищують розмір основного боргу за несплаченим кредитом (3663905,76грн.) у сумі 1300369,97грн., суд апеляційної інстанції, користуючись правом наданим йому статтею 83 ГПК України, статтею 551 ЦК України, дотримуючись принципу верховенства права, вважає за можливе та доцільне зменшити розмір нарахованих сум пені та штрафу, виходячи із наступного.

Як уже зазначалося вище у даній постанові, відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Верховний суд України при розгляді справ, у яких мало місце зменшення розміру неустойки та пені виклав свої правові позиції, за якими частина третя статті 551 ЦК України, з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків (постанова Верховного Суду України від 03.09.2014року по справі № 6-100цс14).

Вищий господарський суд України під час розгляду справ у касаційній інстанції, не заперечуючи права судів нижчих інстанцій на зменшення сум пені та штрафу, звертає увагу, що підставою для зменшення таких нарахованих сум мають бути обставини не лише надмірності нарахування таких сум по їх відношенню до нарахованої суми основного боргу, а й наявність інших обставин, які мають істотне значення (постанова від 19.05.2016 року по справі № 904/4950/15).

У випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п.6 ст.3, ч.3 ст.509 та ч.ч.1-2 ст.627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшити. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірі грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Статтею 233 ГК України надано суду можливість пом'якшити розмір неустойки у випадку її надмірності порівняно з наслідками порушення зобов'язання. Це є одним з правових способів, наданих законом, який направлений проти зловживання правом вільного визначення розміру неустойки, тобто по суті, направлений на реалізацію вимог ч.2 ст.13 ЦК України відповідно до якої при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утриматися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Застосовуючи дану норму, суд зобов'язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки й оцінкою дійсного, а не покладеного: розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення (Рішення Конституційного суду України від 11.07.13 №7-рп/2013).

Таким чином, чинне законодавство передбачає неустойку в якості засобу виконання зобов'язань й міру майнової відповідальності за їх невиконання або неналежне виконання, а правом на пом'якшення неустойки наділений суд за для усунення явної її неспіврозмірності й подальшого порушення зобов'язань.

Враховуючи комплексний характер цивільно-правової відповідальності, під співрозмірністю суми неустойки у результаті порушення зобов'язань, кодекс допускає виплату кредитору такої компенсації його втрат, які будуть адекватними й співрозмірними з порушеним інтересом.

При цьому відповідач має надати докази явної неспіврозмірності неустойки наслідкам порушення зобов'язання, зокрема, що покладений розмір збитків кредитора, які могли виникнути у наслідок порушення зобов'язань, значно вище основного невиконаного; зобов'язання.

Згідно ч. з ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен з'ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

При застосуванні частини третьої статті 551 Цивільного Кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України слід мати на увазі, що поняття "значно" та "надмірно" є оціночними і мають конкретизуватися судом у кожному конкретному випадку. При цьому слід враховувати, що правила частини третьої статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов'язання боржником (пункт 42 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 07.04.2008 № 01-8/211 "Про деякі питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України").

Згідно з Роз'яснень вказаним у пункті 3.17.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Згідно з п. 3 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язання боржником, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру неустойки наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Таким чином, питання про зменшення розміру неустойки вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто, сукупності з'ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.

Рівненським апеляційним господарським судом встановлено, що відповідач не ухилявся від повернення кредитних коштів, отриманих від позивача. З метою належного виконання своїх зобов'язань по поверненню кредитних коштів за Кредитним договором відповідач звертався до ОСОБА_6 із заявами про зарахування коштів, які знаходяться на поточному рахунку № 6041, відкритому ОСОБА_6 на підставі укладеного Договору №824 від 20.05.2013 року про відкриття та обслуговування банківських рахунків юридичної особи (надалі - Договір банківського рахунку). Такі дії Відповідача були викликані відмовами ОСОБА_6 повертати грошові кошти, які належать ТОВ АК ОСОБА_5 долина і знаходяться на рахунку № 6041 без обґрунтування законних підстав.

Разом з тим, захищаючи свої порушені права в частині не повергнення ОСОБА_6 грошових коштів, які знаходилися на його розрахунковому рахунку, відповідач уклав правочини з третіми особами з метою отримання права вимоги до ОСОБА_6, а саме:

А) 02.03.2017 року між ТОВ АК ОСОБА_5 долина (Новий кредитор) та Приватним акціонерним товариством Корсунь-Шевченківське Хлібоприймальне Підприємство (Первісний кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги №159/1-АП-ЗД/ІН, відповідно до якого ТОВ Агрокомплекс ОСОБА_5 набуто право грошової вимоги до ПАТ КБ Преміум (Боржник) за Договором банківського рахунку № 23144-ЮР від 18.12.2015 року з додатками, додатковими угодами та договорами про внесення змін, укладеним між Первісним кредитором та Боржником в сумі 14019984,39грн. Як наслідок, ТОВ Агрокомплекс ОСОБА_5 стало кредитором ОСОБА_6 на суму 14019984,39грн. за Договором банківського рахунку № 23144-ЮР від 18.12.2015 року.

Б) 02.03.2017 року між ТОВ АК ОСОБА_5 долина (Новий кредитор) та ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Тотленд (Первісний кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги №160/1-АП-ЗД/ІН, відповідно до якого ТОВ Агрокомплекс ОСОБА_5 набуто право грошової вимоги до ПАТ КБ Преміум (Боржник) за Договором про відкриття та обслуговування банківських рахунків юридичної особи № 18565 від 13 серпня 2015 року з додатками, додатковими угодами та договорами про внесення змін укладеним між Первісним кредитором та Боржником в сумі 15888290,35грн. Як наслідок ТОВ АК ОСОБА_5 долина стало кредитором ОСОБА_6 на суму 15888290,35грн. за договором про відкриття та обслуговування банківських рахунків юридичної особи №18565 від 13 серпня 2015 року.

У зв'язку із невизнанням ОСОБА_6 вчиненого зарахування зустрічних однорідних вимог поданням позову про стягнення заборгованості на суму наданих кредитних коштів в повному обсязі, і продовження нарахування штрафних санкцій на всю суму кредиту ТОВ Агрокомплекс ОСОБА_5 звернулось до Господарського суду м. Києва із позовом про визнання зобов'язань припиненими.

За наслідками розгляду позовних вимог Господарським судом м. Києва було прийнято рішення по справі №910/6665/17, яке набрало законної сили та яким визнано припиненими зобов'язання ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «ОСОБА_5» в частині сплати заборгованості в розмірі 31520270грн.47коп. на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Преміум» по кредитному договору № 88/КЛ/15 від 20.11.2015 р. про надання кредиту у формі відновлювальної відкличної кредитної лінії та зобов'язання Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Преміум» по сплаті на користь ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «АК «Зелена Долина» боргу за договором про відкриття та обслуговування банківських рахунків юридичної особи № 824 від 20.05.2013 р., договором про відкриття та обслуговування банківських рахунків юридичної особи № 18565 від 13.08.2015 р. та договором банківського рахунку № 23144-ЮР від 18.12.2015 р. на загальну суму 31520270грн.47коп. внаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав.

По-друге. При розгляді справи в суді першої інстанції Відповідач не погодився із висновками експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи від 25.07.2017 року №2642/17-21, надав свій розрахунок щодо нарахування прострочених відсотків, пені за невчасну; сплату кредиту, пені за невчасну сплату відсотків. Дана обставина встановлена оскаржуваним рішенням (сторінка 3 рішення).

Загальна сума неустойки, що підлягає стягненню з Відповідача відповідно до оскаржуваного рішення становить 4 964 275,73грн., що значно перевищує суму загального боргу за кредитом (3663905,76грн.), що свідчить про наявність підстав для зменшення неустойки відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України.

Стягнення (сплата) штрафних санкцій у повному обсязі (відповідно до оскаржуваного рішення у даній справі) вплине не лише на майнові інтереси відповідача, а й на можливість виплати заробітних плат працівникам ТОВ Агрокомплекс ОСОБА_5, можливість виконання зобов'язань перед іншими кредиторами, сплати податків до бюджету України, сплати обовязкових платежів до страхових та пенсійного фонду.

Відповідно до практики Вищого господарського суду України можливо зменшувати розмір неустойки на 95 % від розрахованої кредитором (постанова ВГС У від 12.07.2017 року по справі № 921/517/16-г/8).

В суді апеляційної інстанції відповідачем доведено, що не сплата кредитних коштів зі сторони відповідача не є неналежним виконанням умов Кредитного договору з його сторони, а є наслідком протиправних дій ОСОБА_6 щодо неповернення власних коштів ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс ОСОБА_5, які знаходились на поточному рахунку № 6041, відкритому ОСОБА_6 на підставі укладеного Договору №824 від 20.05.2013 року про відкриття та обслуговування банківських рахунків юридичної особи. При цьому, ОСОБА_6 не приймалося належне виконання зобов'язань відповідачем, зокрема шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог строк виконання яких настав.

В судовому засіданні ні суду першої ні суду другої інстанцій ОСОБА_6 не доведено, що неналежним виконанням зобов'язань за Кредитним договором відповідач наніс збитки позивачу.

Адже апелянт вживав усіх можливих заходів для переміщення коштів, які знаходились на рахунках, відкритих у ОСОБА_6, для погашення заборгованості за Кредитним договором. В той самий час, ці кошти перебували у повному володінні та розпорядження ОСОБА_6. Проте, ОСОБА_6 ігнорував ці заяви, порушуючи тим самим права Відповідача, з метою неповернення коштів, які знаходились на поточному рахунку № 6041, а також нарахування штрафних санкцій за порушення строків і умов повернення повернення кредитних коштів і власного збагачення за рахунок Відповідача у майбутньому. Про неможливість такого збагачення йдеться у п. 42 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 07.04.2008 № 01-8/211 "Про деякі питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України", відповідно до якого правила частини третьої статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов'язання боржником.

Факт неналежного виконання ОСОБА_6 своїх зобов'язань по поверненню грошових коштів, які належать Відповідачу, і розміщені на поточному рахунку № 6041, відкритому ОСОБА_6 на підставі укладеного Договору №824 від 20.05.2013 року про відкриття та обслуговування банківських рахунків юридичної особи вже встановлений рішенням Господарського суду м. Києва від 10.07.2017 року (справа № 910/6665/17).

Представник ОСОБА_6 вважає, що жодних підстав для зменшення сум пені та штрафу не має. Затримки, а у подальшому і відмова у перерахуванні із розрахункового рахунку на кредитний рахунок коштів зумовлена була тим, що Банк знаходився у процедурі ліквідації і дія ліцензії була призупинена.

Оскільки підстави та розмір зменшення стягуваної неустойки мотивовані та обґрунтовані відповідачем, з урахуванням співрозмірності розміру неустойки причинам і наслідкам порушення виконання Відповідачем умов Кредитного договору, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у даному випадку наявні підстави для зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню з ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс ОСОБА_5, на 90%, а не 95%, як просить у апеляційній скарзі апелянт.

Відповідно до ст.ст.33, 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обовязковим. Обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

В зв'язку із задоволенням позову, судові витрати на проведення судової експертизи в сумі 22 171,20 грн. та судовий збір в сумі 129 422,72 грн. на підставі ст. 49 ГПК України, підлягають покладенню на відповідача.

З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи апеляційний господарський суд приходить до висновку, що доводи, викладені позивачем в апеляційній скарзі, є частково обґрунтованими, оскільки вони підтверджуються зібраними по справі доказами та відповідають вимогам закону.

Таким чином апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, а рішення господарського суду Вінницької області слід змінити частково в частині стягнутих сум пені і штрафу та залишити без змін в частині стягнення суми боргу за кредитом. Слід стягнути із відповідача на користь позивача - Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Преміум" 3663905грн.76коп. - боргу за кредитом, 76307грн.06коп. - пені за несвоєчасну сплату процентів, 234197грн.92коп. - пені за несвоєчасну сплату кредиту, 185922грн.60коп. - штрафу за порушення сплати процентів та основного боргу, 129422грн.72коп. - для відшкодування витрат на судовий збір.

В частині стягнення пені за несвоєчасну сплату процентів - 686763грн.50коп., пені за несвоєчасну сплату кредиту - 2107781грн.27коп., штрафу за порушення сплати процентів та основного боргу - 1673303грн.38коп. позивачу слід відмовити.

У звязку з цим резолютивна частина оскаржуваного рішення підлягає викладенню у новій редакції з урахуванням встановлених обставин у справі.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта, оскільки він фактично погодився із сумою нарахованих та стягуваних сум пені та штрафу. Правомірність нарахування цих сум встановлена як судом першої інстанції так і судом апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Агрокомплекс "ОСОБА_5 долина" від 01.09.17р. задоволити частково.

Рішення господарського суду Вінницької області від 21 серпня 2017 року у справі №902/260/17 змінити в частині стягнутих сум пені і штрафу та залишити без змін в частині стягнення суми боргу за кредитом, виклавши резолютивну частину рішення в такій редакції:

"1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Агрокомплекс "ОСОБА_5 долина" (24200, Вінницька обл., Томашпільський р-н, смт.Томашпіль, вул.Івана Богуна, буд.4, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Преміум" (01014, м.Київ, вул.Бастіонна, буд.1/36, код ЄДРПОУ 35264грн.76коп. - боргу за кредитом, 76307грн.06коп. - пені за несвоєчасну сплату процентів, 234197грн.92коп. - пені за несвоєчасну сплату кредиту, 185922грн.60коп. - штрафу за порушення сплати процентів та основного боргу, 129422грн.72коп. - для відшкодування витрат на судовий збір.

3. В частині стягнення пені за несвоєчасну сплату процентів - 686763грн.50коп., пені за несвоєчасну сплату кредиту - 2107781грн.27коп., штрафу за порушення сплати процентів та основного боргу - 1673303грн.38коп. - відмовити."

Доручити господарському суду Вінницької області видати наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу №902/260/17 повернути господарському суду Вінницької області.

Головуючий суддя Юрчук М.І.

Суддя Крейбух О.Г.

Суддя Демянчук Ю.Г.