УХВАЛА

27.09.2017Справа № 910/11455/16
За позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний

банк»

До Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Державне підприємство «Донецька залізниця»

Про стягнення заборгованості

Суддя Спичак О.М.

Представники учасників судового процесу:

від позивача: Кренець О.С. - по дов., Награбовський О.В. - по дов.

від відповідача: Корсун Ю.Ю. - по дов.

від третьої особи: не з'явився

прокурор: Колодчина Р.В. - по посв.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.06.2016р. було залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державне підприємство «Донецька залізниця».

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.07.2016р., яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2016р., позовні вимоги позивача задоволені повністю, а саме, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" на користь Публічного акціонерного товариства "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" грошові кошти: 18 766 420,62 дол. США кредиту, що за офіційним курсом НБУ станом на 16.06.2016 року становить 467 051 958,01 грн., 3 285 116,99 дол. США процентів, що за офіційним курсом НБУ станом на 16.06.2016 року становить 81 758 815,58 грн та 206 700,00 грн. судового збору.

Постановою Вищого господарського суду України від 23.11.2016р. частково задоволено касаційну Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2016р. скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Згідно автоматизованого розподілу справи між суддями від 15.12.2016р. справу №910/11455/16 передано на розгляд судді Спичаку О.М.

Ухвалою суду від 26.12.2016р. справу № 910/11455/16 прийнято до свого провадження суддею Спичаком О.М. її розгляд призначено на 23.01.2017р.

20.01.2017р. через канцелярію суду від позивача надійшли письмові пояснення по справі, в яких останній позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача 23.01.2017р. через канцелярію суду подав письмові пояснення по справі, а в судовому засіданні 23.01.2017р. надав усні пояснення, в яких проти задоволення позовних вимог заперечив у повному обсязі.

У судовому засіданні 23.01.2017р. представники позивача заявив усне клопотання про витребування у відповідача передавального акту від 05.08.2015р., затвердженого Міністром інфраструктури України 18.08.2015р.

Розглянувши клопотання про витребування доказів, суд дійшов висновку про його задоволення.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду не виконав, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином.

У зв'язку з неявкою в судове засідання представників третьої особи та необхідністю витребувати додаткові докази по справі, ухвалою від 23.01.2017р. розгляд справи було відкладено на 06.02.2017р.

06.02.2017р. представником позивача подано письмові пояснення по справі та клопотання про долучення документів до матеріалів справи, яке судом розглянуто та задоволено.

Згідно приписів ст.77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 06.02.2017р. було оголошено перерву до 17.02.2017р.

Представником позивача у судовому засіданні 17.02.2017р. заявлено клопотання про відкладення розгляду справи, яке розглянуто та задоволено судом частково.

Одночасно, представником заявника подано клопотання про продовження строків розгляду справи на 15 днів, яке судом розглянуто та задоволено з урахуванням наступного.

Відповідно до ст.69 Господарського процесуального кодексу України у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

З огляду на наведене вище, суд дійшов висновку щодо задоволення клопотання позивача про продовження строків розгляду справи.

Ухвалою від 17.02.2017р. строк вирішення спору у справі № 910/11455/16 було продовжено на 15 днів.

У зв'язку з неявкою у судове засідання представника третьої особи, в судовому засіданні у відповідності до статті 77 Господарського процесуального кодексу України судом оголошено перерву до 27.02.2017р.

24.02.2017р. представником відповідача через відділ діловодства суду було подано клопотання про відкладення розгляду справи.

27.02.2017р. представником позивача також було подано клопотання про відкладення розгляду спору.

Представник відповідача у судовому засіданні 27.02.2017р. розгляд клопотання позивача залишив на розсуд суду.

Розглянувши наведені вище клопотання позивача та відповідача, суд дійшов висновку щодо їх задоволення.

У зв'язку з неявкою у судове засідання представника третьої особи, враховуючи клопотання сторін, в судовому засіданні у відповідності до статті 77 Господарського процесуального кодексу України судом оголошено перерву до 09.03.2017р.

06.03.2017р. представником позивача через відділ діловодства суду подано клопотання про зупинення провадження по справі.

09.03.2017р. представником відповідача було подано додаткові пояснення по справі.

09.03.2017р. Прокуратурою міста Києва подано повідомлення про вступ у справу.

У судове засідання 09.03.2017р. представник третьої особи не з'явився, проте, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Під час розгляду спору 09.03.2017р. представником позивача було надано усні пояснення з приводу клопотання про зупинення провадження, згідно змісту яких відповідну заяву підтримано в повному обсязі.

Представники відповідача проти задоволення клопотання позивача надали заперечення та просили суд відмовити в його задоволенні.

Прокурор проти задоволення означеного клопотання заявника також надав заперечення.

Клопотання Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» було розглянуто та задоволено судом.

Ухвалою від 09.03.2017р. зупинено провадження по справі №910/11455/16 за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Державного підприємства «Донецька залізниця» про стягнення заборгованості за кредитним договором до розгляду справи №826/2625/17 Окружним адміністративним судом міста Києва та набрання рішенням по вказаній справі законної сили.

Постановою від 06.04.2017р. Київського апеляційного господарського суду ухвалу від 09.03.2017р. Господарського суду міста Києва про зупинення провадження по справі №910/11455/16 було залишено без змін.

Не погоджуючись з означеними судовими актами Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» та Заступником прокурора міста Києва було подано касаційні скарги, в яких останні просили Вищий господарський суд України скасувати ухвалу від 09.03.2017р. Господарського суду міста Києва та постанову від 06.04.2017р. Київського апеляційного господарського суду по справі №910/11455/16.

Постановою від 16.06.2017р. Вищого господарського суду України касаційні скарги Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» та Заступника прокурора міста Києва задоволено; ухвалу від 09.03.2017р. Господарського суду міста Києва та постанову від 06.04.2017р. Київського апеляційного господарського суду по справі №910/11455/16 скасовано; справу направлено на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Після повернення справи до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/14455/16 передано для розгляду раніше визначеному складу суду.

Ухвалою від 14.07.2017р. розгляд справи було призначено на 01.08.2017р.

01.08.2017р. представником позивача через відділ діловодства суду було подано клопотання про витребування доказів, в який вказаний учасник судового процесу просив витребувати у відповідача та третьої особи додатки №18 та №21 до передавального акту від 05.08.2015р. стосовно короткострокових та довгострокових зобов'язань, переданих від Державного підприємства «Донецька залізниця» до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»; заключний передавальний акт від 01.12.2015р. з додатками №18 та №21 стосовно короткострокових та довгострокових зобов'язань, переданих від Державного підприємства «Донецька залізниця» до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

У судовому засіданні 01.08.2017р. представником позивача було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи, яке судом було розглянуто та задоволено, та клопотання про витребування у відповідача та третьої особи додатки №18 та №21 до передавального акту від 05.08.2015р. стосовно короткострокових та довгострокових зобов'язань, переданих від Державного підприємства «Донецька залізниця» до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»; заключний передавальний акт від 01.12.2015р. з додатками №18 та №21 стосовно короткострокових та довгострокових зобов'язань, переданих від Державного підприємства «Донецька залізниця» до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», а у разі відсутності вказаних документів пояснення з приводу конкретизації сум, переданих кредитних зобов'язань.

У судовому засіданні представниками позивача було надано пояснення, відповідно до яких означені клопотання про витребування доказів підтримано.

Представники відповідача проти задоволення вказаного клопотання заявника не заперечували.

У судове засідання 01.08.2017р. представник третьої особи не з'явився, проте, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Розглянувши клопотання представника позивача, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для їх задоволення з урахуванням наступного.

За приписами ст.38 Господарського процесуального кодексу України сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, що перешкоджають його наданню; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація; 4) обставини, які може підтвердити цей доказ. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує необхідні докази.

Таким чином, враховуючи предмет та підстави позовних вимог, з метою повного та всебічного з'ясування всіх обставин справи, суд дійшов висновку щодо необхідності витребування вказаних вище документів у відповідача та третьої особи, а отже - задоволення клопотань позивача.

Ухвалою від 01.08.2017р. розгляд справи відкладено на 04.09.2017р.

У судовому засіданні 04.09.2017р. представником позивача було подано клопотання про призначення по справі судової експертизи.

Представник відповідача проти задоволення вказаного клопотання надав заперечення.

Прокурор проти задоволення клопотання позивача про призначення судової експертизи також надав заперечення.

У судове засідання 04.09.2017р. представник третьої особи не з'явився, проте, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Згідно приписів ст.77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 04.09.2017р. було оголошено перерву до 11.09.2017р.

У судовому засіданні 11.09.2017р. представниками позивача було надано усні пояснення по справі.

Представниками відповідача було надано заперечення по суті спору.

Представник третьої особи не з'явився у судове засідання 11.09.2017р., проте, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Ухвалою від 11.09.2017р. розгляд справи відкладено на 18.09.2017р.

У судовому засіданні 18.09.2017р. представником відповідача було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи, яке судом було розглянуто та задоволено.

Згідно приписів ст.77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 18.09.2017р. було оголошено перерву до 25.09.2017р.

У судовому засіданні 25.09.2017р. представником позивача було надано пояснення по справі, відповідно до змісту яких підтримано раніше подане клопотання про призначення по справі судової експертизи.

Представник відповідача проти задоволення клопотання позивача надав заперечення.

У судове засідання 25.09.2017р. представник третьої особи не з'явився, проте, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Згідно приписів ст.77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 25.09.2017р. було оголошено перерву до 27.09.2017р.

У судове засідання 27.09.2017р. представник третьої особи не з'явився, проте, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Під час розгляду справи у судовому засіданні 27.09.2017р. суд дійшов висновку щодо часткового задоволення клопотання позивача про призначення по справі судової експертизи. При цьому, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.41 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Згідно із положеннями ст.1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи.

Як зазначено в листі №01-8/2651 від 27.11.2006р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання призначення судових експертиз» судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Аналогічні за змістом положення містить ч.2 п.2 Постанови №4 від 23.03.2012р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики призначення судової експертизи».

Зі змісту позовної заяви вбачається, що обґрунтовуючи поданий позов позивач посилається на неналежне виконання третьою особою умов кредитних договорів №13.11-555 від 07.11.2013р., №13.11-556 від 07.11.2013р., №13.11-557 від 07.11.2013р. За твердженнями заявника, зобов'язання Державного підприємства «Донецька залізниця» перейшли до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в порядку правонаступництва.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідачем зазначено, що Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» не стало правонаступником Державного підприємства «Донецька залізниця» у зв'язку з нездійсненням державної реєстрації припинення Державного підприємства «Донецька залізниця», відсутністю укладеного між позивачем та третьою особою передавального акту, який би підтверджував перехід прав та зобов'язань саме за спірними правочинами, та положеннями постанови Кабінету Міністрів України №604 від 12.11.2014р. «Деякі питання інвентаризації майна підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, яке розміщено на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції». До того ж, вказаним учасником судового процесу наголошено, що до наявних в матеріалах справи передавальних актів, в яких відображено права та обов'язки щодо майна, що після реорганізації шляхом злиття переходить до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», грошові зобов'язання третьої особи за кредитними договорами №13.11-555 від 07.11.2013р., №13.11-556 від 07.11.2013р., №13.11-557 від 07.11.2013р. не включено.

Отже, обставини щодо передання Державним підприємством «Донецька залізниця» в процесі реорганізації шляхом злиття Публічному акціонерному товариству «Українська залізниця» зобов'язань (довгострокові кредити банків) за договорами №13.11-555 від 07.11.2013р., №13.11-556 від 07.11.2013р., №13.11-557 від 07.11.2013р. входять до предмету доказування у справі, а отже, повинні бути встановлені для прийняття обґрунтованого, справедливого рішення по справі.

Разом з цим, для з'ясування вказаних вище обставин є необхідним застосування відповідних методів та методик дослідження бухгалтерського та податкового обліку суб'єктів господарювання, що не може бути зроблено господарським судом самостійно без залучення відповідних фахівців.

Враховуючи викладене вище, приймаючи до уваги предмет та підстави позовних вимог, з огляду на клопотання позивача, виходячи з того, що під час розгляду справи №910/11455/16 виникла необхідність дослідження обставин передання чи непередання Державним підприємством «Донецька залізниця» в процесі реорганізації шляхом злиття Публічному акціонерному товариству «Українська залізниця» зобов'язань (довгострокових кредитів банків) за договорами №13.11-555 від 07.11.2013р., №13.11-556 від 07.11.2013р., №13.11-557 від 07.11.2013р., суд дійшов висновку про необхідність призначення у даній справі судової експертизи.

При цьому, суд зауважує, що висловлені представником відповідача заперечення не спростовують висновків суду, щодо необхідності для встановлення обставин, які входять до предмету доказування у справі, застування спеціальних знань та призначення судової експертизи.

Відповідно до ч.2 ст.41 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом. Остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі.

Згідно з ч.3 ст.41 Господарського процесуального кодексу України проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України «Про судову експертизу».

Пунктом 1.5 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень встановлено, що експертизи та дослідження проводяться експертними установами, як правило, за зонами регіонального обслуговування. За наявності обставин, що зумовлюють неможливість або недоцільність проведення експертизи в установі за зоною обслуговування, особа або орган, які призначають експертизу, зазначивши відповідні мотиви, можуть доручити її виконання експертам іншої установи.

У клопотанні про призначення судової експертизи заявником запропоновано доручити проведення судової експертизи Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз Імені Засл.проф.М.С.Бокаріуса.

Представником відповідача пропозицій з приводу експертної установи чи окремого експерта, якому слід доручити проведення експертного дослідження по справі не надано.

Проте, виходячи з принципів незалежності та безсторонності суду, визначених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., з метою уникнення сумнівів у законності, незалежності, об'єктивності і повноти здійсненої судової експертизи, суд дійшов висновку про недоцільність підтримання позиції позивача та необхідність з урахуванням досвіду у проведенні судових експертиз, доручити проведення судової експертизи по справі Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз (65026, Одеська обл., місто Одеса, вул..Ланжеронівська, будинок 21, ).

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст. 15 Закону України «Про судову експертизу» витрати на проведення судових експертиз науково-дослідними установами Міністерства юстиції України, зокрема, у господарських справах відшкодовуються в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Згідно з п.9 Постанови №4 від 23.03.2012р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» про призначення судової експертизи виноситься ухвала, в якій, крім відомостей, передбачених частиною другою статті 86 Господарського процесуального кодексу України, зазначається, зокрема, сторона, на яку покладено оплату витрат з проведення судової експертизи.

За змістом п.23 вказаної постанови Пленуму Вищого господарського суду України витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести заінтересована сторона, а у разі призначення господарським судом судової експертизи з власної ініціативи - сторона, визначена в ухвалі господарського суду про призначення судової експертизи. Тому в зазначеній ухвалі суд вправі зобов'язати відповідну сторону перерахувати, в тому числі шляхом здійснення попередньої оплати, суму витрат на проведення експертизи на рахунок експертної установи.

Представником позивача у клопотанні про призначення судової експертизи було гарантовано оплату експертного дослідження по справі.

Враховуючи, що обов'язок доказування обставин наявності грошових зобов'язань у відповідача перед позивачем лежить саме на Публічному акціонерному товаристві «Перший український міжнародний банк», суд дійшов висновку про покладення обов'язку з оплати судової експертизи саме на вказаного учасника судового процесу.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, господарський суд вважає за необхідне для всебічного, повного та об'єктивного дослідження усіх обставин справи призначити судову експертизу, проведення якої доручити Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз, а витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, покласти на позивача.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст.ст.41, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Призначити судову експертизу по справі №910/11455/16, проведення якої доручити Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз (65026, Одеська обл., місто Одеса, вул.Ланжеронівська, будинок 21, ).

На вирішення експерту поставити наступні питання:

1. Чи підтверджується даними бухгалтерського та податкового обліку Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» та Державного підприємства «Донецька залізниця» передання у порядку правонаступництва Державним підприємством «Донецька залізниця» на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» грошових зобов'язань (заборгованості) за кредитним договором №13.11-555 від 07.11.2013р., укладеним між Публічним акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» та Державним підприємством «Донецька залізниця», (з урахуванням внесених відповідними додатковими угодами змін)? Якщо так, то визначити в якому розмірі? Якщо ні, визначити яким чином станом на теперішній час у бухгалтерському та податковому обліку Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» та Державного підприємства «Донецька залізниця» відображено заборгованість за вказаним правочином?

2. Чи підтверджується даними бухгалтерського та податкового обліку Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» та Державного підприємства «Донецька залізниця» передання у порядку правонаступництва Державним підприємством «Донецька залізниця» на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» грошових зобов'язань (заборгованості) за кредитним договором №13.11-556 від 07.11.2013р., укладеним між Публічним акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» та Державним підприємством «Донецька залізниця», (з урахуванням внесених відповідними додатковими угодами змін)? Якщо так, то визначити в якому розмірі? Якщо ні, визначити яким чином станом на теперішній час у бухгалтерському та податковому обліку Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» та Державного підприємства «Донецька залізниця» відображено заборгованість за вказаним правочином?

3. Чи підтверджується даними бухгалтерського та податкового обліку Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» та Державного підприємства «Донецька залізниця» передання у порядку правонаступництва Державним підприємством «Донецька залізниця» на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» грошових зобов'язань (заборгованості) за кредитним договором №13.11-557 від 07.11.2013р., укладеним між Публічним акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» та Державним підприємством «Донецька залізниця», (з урахуванням внесених відповідними додатковими угодами змін)? Якщо так, то визначити в якому розмірі? Якщо ні, визначити яким чином станом на теперішній час у бухгалтерському та податковому обліку Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» та Державного підприємства «Донецька залізниця» відображено заборгованість за вказаним правочином?

2. Витрати по проведенню експертизи покласти на Публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» (04070, м.Київ, вул.Андріївська, будинок 4, ).

3. Зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» (04070, м.Київ, вул.Андріївська, будинок 4, ) забезпечити оплату експертизи Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз (65026, Одеська обл., місто Одеса, вул.Ланжеронівська, будинок 21, ).

4. Зобов'язати учасників судового процесу надати в розпорядження експерта на його вимогу всі необхідні документи для проведення судової експертизи.

5. Зобов'язати експерта після проведення експертизи копію висновку направити на адресу позивача та відповідача.

6. Попередити експерта про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку, та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків відповідно до ст.ст. 384, 385 Кримінального Кодексу України.

Суддя Спичак О.М.