ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2017 Справа №917/1000/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер-ТО", вул. Академіка Павлова 120, офіс 32, м. Харків, 61054,

до Приватного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод", вул. Зіньківська, 6, м. Полтава, 36029,

про стягнення 69982,90 грн.

Суддя Паламарчук В.В.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: ОСОБА_1 дов. №12/16-014533 від 29.08.2017р.

Суть спору: розглядається позовна заява про стягнення заборгованості по договору №Чех002550 від 21.04.2017р. на транспортні послуги з перевезення вантажу в сумі 69982,90 грн.

Позивач надав заяву №НП01092017-1 від 01.09.2017р. (вхід. №10952 від 04.09.2017р.) про зменшення позовних вимог, де просить стягнути заборгованість в розмірі 3358,94 грн., з них: 1157,85 грн. інфляційних збитків, 233,31 грн. 3% річних, 1967,78 грн. пені, так як відповідачем сплачена сума основного боргу у розмірі 37350,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №73 від 18.07.2017р.

Згідно ч.4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Дана заява прийнята судом до розгляду. Таким чином, розглядається позовна заява про стягнення заборгованості по договору №Чех002550 від 21.04.2017р. на транспортні послуги з перевезення вантажу в розмірі 3358,94 грн., з них 1157,85 грн. інфляційних збитків, 233,31 грн. 3% річних, 1967,78 грн. - пені.

Відповідач надав відзив на позов №19-юр від 18.07.2017р. (вхід. №8950 від 18.07.2017р.) у якому позовні вимоги визнає частково, з підстав викладених у відзиві.

Розглянувши матеріали справи №917/1000/17, заслухавши представника відповідача, суд встановив:

21 квітня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПАРТНЕР-ТО» та Публічним акціонерним товариством «Полтавський турбомеханічний завод» був укладений Договір № Чех002550 від 21.04.2017 року на транспортні послуги.

У відповідності до умов п. 1.1 Договору №Чех002550 від 21.04.2017 року ТОВ «ПАРТНЕР-ТО» здійснює для ПАТ «Полтавський турбомеханічиий завод» послуги з перевезення вантажу у міжнародному сполученні за маршрутом Чехія - Україна (Пльзень - Полтава). У п. 1.2 сторонами обумовлювалась вартість перевезення без ПДВ - 37 350 грн. за 1 CMR, а умовами п. 3.3 Договору передбачено строк оплати наданих ТОВ «ПАРТНЕР-ТО» послуг за фактом розвантаження впродовж 5 (п'яти) банківських днів за факсокопією акту виконаних робіт та рахунку-фактури.

На виконання умов Договору 27 квітня 2017 року ТОВ «ПАРТНЕР-ТО» надав ПАТ «Полтавський турбомеханічиий завод» обумовлені замовленням послуги, надавши при цьому відповідачеві повний комплект документів для оплати наданих послуг. Відповідач надані послуги прийняв, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною CMR № 610270, на якій проставлений штамп ПАТ «Полтавський турбомеханічиий завод», рахунком-фактурою № 3-20042017-2 від 27.04.2017 року, актами про надання транспортних послуг № 3-20042017-2/1 від 27.04.2017 року на суму 500,00 грн. та № 3-2004201 7-2 від 27.04.2017 року на суму 36850,00 грн.

Безпосередньо виконання перевезення вантажу виконувалось Фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 на підставі Договору № Д-20042017-2 від 20.04.2017 року на перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполученні та Заявки №3-20042017-2.

Таким чином, Позивач свої зобов'язання перед ПАТ «Полтавський турбомеханічиий завод» виконав в повному обсязі. Між Перевізником та Замовником виникло господарське зобов'язання на підставі заявки перевезення вантажу. Правилами ч. 1 ст. 307 ГК України встановлено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносаменту) відповідно до вимог чинного законодавства, що передбачено правилами ч. 2 ст. 307 ГК України. Аналогічна норма міститься в ч. 3 ст. 909 ЦК України.

У випадку укладеного між ТОВ «ПАРТНЕР-ТО» та ПАТ «Полтавський турбомеханічиий завод» таким документом є товарно-транспортна накладна CMR № 610270. Позивач свої зобов'язання за Договором виконав належним чином - вантаж доставив та видав вантажоотримувачу.

Відповідач, в свою чергу, взяті на себе умовами Договору зобов'язання належним чином не виконав, не сплатив вартість наданої Позивачем послуги в повному обсязі. Загальна сума заборгованості Відповідача склала 37 350,00 грн.

Після порушення провадження по справі ПАТ «Полтавський турбомеханічний завод» 18 липня 2017 року сплатив на користь ТОВ «Партнер-ТО» 37 350 грн. в рахунок повної оплати основної заборгованості за Договором, що підтверджується випискою з рахунку Позивача (копія додається).

Разом з тим, позовні вимоги ТОВ «Партнер-ТО» щодо сплати на його користь збитків, завданих інфляцією, трьох процентів річних від простроченої суми боргу та неустойки (пені) відповідачем залишились не сплаченими.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Так, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Після порушення провадження по справі №917/1000/17 відповідач в рахунок повної оплати основного боргу за договором сплатив позивачу 37 350,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №73 від 18.07.2017р.

Оскільки Позивач виконав зобов'язання за Договором перевезення 27 квітня 2017 року, а відповідач, в свою чергу, у відповідності до вимог п.3.3 Договору повинен був здійснити оплату наданої Позивачем послуги впродовж п'яти банківський, днів за фактом відвантаження вантажу, то прострочення Відповідача, як вважає Позивач, розпочалось з 03 травня 2017 року.

Таким чином, інфляційне збільшення простроченої поверненням Відповідачем суми боргу перед Позивачем станом на 18 липня 2017 року, тобто на день, колиВідповідач в повному обсязі сплатив на користь Позивача основну заборгованість за Договором в розмірі 37 350 грн., розраховане Позивачем наведеним нижче чином істановить:

Прострочена поверненням сума заборгованості, грн.Індекс інфляції за відповідний місяць Передбачений ст. 625 ЦК України індекс інфляції, грн..
123
37 350ТІ-5 за травень 2017 року - 101,3485,55 (3= ІІ-5/100 х 37 350 - 37 350)
37 350ІІ-6 за червень 2017 року - 101.6597,60 (3= ІІ-6/100 х 37 350 - 37 350)
37 350П-7 за липень 2017 року - 100,274,70 (3=ІІ-7/100x37 350 -37 350)
Загалом: 1 157,85
Виходячи з того, що станом на 18 липня 2017 року, тобто на день, коли Відповідач в повному обсязі сплатив на користь Позивача основну заборгованість за Договором, сума боргу за Договором становила 37 350,00 грн., Відповідач повинен сплатити Позивачу суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення за період з 03 травня 2017 року по 17 липня 2017 року включно в розмірі 1 157 грн. 85 коп.

Три проценти річних від простроченої поверненням сумиборгу Відповідача перед Позивачем станом на 18 липня 2017 року, тобто на день, коли Відповідач в повному обсязі сплатив на користь Позивача основну заборгованість за Договором в розмірі 37 350 грн., розраховані Позивачем наведеним нижче чином і дорівнюють:

Прострочена поверненням сума заборгованості, грн.Період простроченняПеріод, днівПередбачені ст. 625 ЦК України три проценти річних, грн. (1/100% х 3% / 365 днів (в році) х 3)
1234
37 350з 03 травня 2017 року по 17 липня 2017 року 76233,31
Отже, сума належних до стягнення з Відповідача на користь Позивача трьох процентів річних від простроченої поверненням Відповідачем суми заборгованості за період з 03 травня 2017 року по день сплати Відповідачем суми основної заборгованості за Договором (18 липня 2017 року) в розмірі 37 350 гри., складає суму 233 грн. 31 коп.

Крім зазначеного, у поданій позовній заяві ТОВ "Партнер-ТО" просить суд стягнути з ПАТ "Полтавський турбомеханічний завод» неустойку в сумі 32 000 грн., яка нараховувалась Позивачем у відповідності до умов п. 3.4 Договору в розмірі 800 грн. за кожну добу прострочки та яка за своєю природою є пенею.

Разом з тим у відповідності до вимог ч. 6 ст. 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюється у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного Банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

За приписом ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» та ч. 2 ст. 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Виходячи з наведеного, Позивач зменшив розмір неустойки (пені), яку він просив у позові стягнути з ПАТ «Полтавський турбомеханічний завод» в розмірі 32 000 грн. та розраховує її у відповідності до вимог ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» та ч.2 ст.343 ГК України у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період з 03 травня 2017 року по 17 липня 2017 року включно (тобто до 18 липня 2017 року, коли Відповідачем було сплачено на користь Позивача суму основної заборгованості за Договором перевезення в повному обсязі в розмірі 37 350 грн.).

Отже, загальний розмір належної до сплати ПАТ «Полтавський турбомеханічний завод» на користь ТОВ «Партнер-ТО» неустойки (пені) розрахований Позивачем наведеним нижче чином і станом на 18 липня 2017 року становить:

Прострочена поверненням сума заборгованості, грн.Період користування чужими коштамиПеріод, днівПодвійна облікова ставка НБУ у відповідному періодіЗагальний розмір неустойки (пені)
1 2 3 4 5
37 500з 03 травня 2017р. по 25 травня 2017р. 23 13*2=26 611,93
37 500з 26 травня 2017р. по 06 липня 2017р. 42 12,50*2=25 1074,45
37 500з 07 липня 2017р. по 17 липня 2017р. включно 11 12,50*2=25 281,40
Загалом 1967,78

Таким чином, ТОВ «Партнер-ТО» просить стягнути з ПАТ «Полтавський турбомеханічний завод 1 157,85 грн. - інфляційне збільшення простроченої суми боргу, 233,31 гри. - три проценти річних від простроченої сум» боргу, 1 967,78 грн. - неустойка (пеня) за порушення виконання зобовязання.

При винесенні рішення суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Згідно ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За змістом статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

У відповідності до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч. 6 ст. 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюється у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного Банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

За приписом ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» та ч. 2 ст. 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Позивачем заявлені до стягнення вимоги в розмірі 3358,94 грн., з них 1157,85 грн. інфляційних збитків, 233,31 грн. 3% річних, 1967,78 грн. пені, 7000,00 грн. витрат на послуги адвоката.

Відповідно до умов договору №Чех002550 від 21.04.2017р. на транспортні послуги, сплата повинна бути здійснена протягом 5 банківських днів (п.3.3 договору), а відповідно розрахунок заборгованості повинен розраховуватись з 04.05.2017р.

Після перерахунку зробленого судом за допомогою система "Ліга Закон" за період з 04.05.2017р. по 17.07.2017р. до стягнення підлягає: 1157,85 грн. - інфляційних збитків, 230,24 грн. -3% річних, 1941,18 грн. - пені.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Відповідач не спростував факт наявності спірної заборгованості. Докази оплати в справі відсутні.

Таким чином, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, є вимоги позивача про стягнення з відповідача 1157,85 грн. - інфляційних збитків, 230,24 грн. - 3% річних, 1941,18 грн. - пені.

Відповідно до ст.49 ГПК України судовий збір у розмірі 1600,00 грн. покладається на відповідача.

Позивач, також просить відшкодувати його витрати на оплату послуг адвоката у розмірі 7000,00 грн. в підтвердження чого надані:

- договір про надання правових послуг адвоката, укладений з адвокатом ОСОБА_3

- копія рахунку-фактури від 12.06.2017р. на суму 7000,00 грн.;

- копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №1841 від 12.12.2013р.;

- квитанція по сплату 7000,00 грн. - №635205 від 12.06.2017р.

В зв'язку з тим, що розмір витрат на оплату послуг адвоката повинен бути сорозмірним з позовними вимогами, а також те, що розрахунок позовних вимог при подачі позовної заяви був зроблений невірно, суд задовольняє витрати на оплату послуг адвоката у розмірі 5000,00 грн.

Решта позовних вимог - підлягає відмові.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 43, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод" (вул. Зіньківська, 6, м. Полтава, 36029, , інші відомості: р/р 7700 в ПАТ "Укрсоцбанк", МФО 300023, ІПН 21, № свідоцтва 100283589) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер-ТО" (вул. Академіка Павлова 120, офіс 32, м. Харків, 61054, , інші відомості: р/р 5787 в ПАТ КБ "ПриватБанк", м.Харків, МФО 351533, №0055328 свідоцтва платника єдиного податку серії А№991862, ІПН 38631481) - 1157,85 грн. - інфляційних збитків, 230,24 грн. - 3% річних, 1941,18 грн. - пені, 5000,00 грн. - витрат на оплату послуг адвоката, 1600,00 грн. - судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. У решті позовних вимог - відмовити.

4. Копію рішення направити сторонам.

Суддя Паламарчук В.В.