ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" вересня 2017 р. Справа № 911/1949/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-тайс»

до відповідача 1 Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп»

до відповідача 2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Рояста»

про стягнення 2 518,74 грн

Суддя Антонова В.М.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 (дов. б/н від 02.06.2016);

від відповідача 1: не зявились;

від відповідача 2: не зявились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні господарського суду Київської області знаходиться справа № 911/1949/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-тайс» (далі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» (далі відповідач 1) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Рояста» (далі відповідач 2) про стягнення 86 685, 93 грн. з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог вих. №12-1/07 від 12.07.2017 (вх. №14978/17).

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачами своїх зобовязань згідно договору №КФ38П/З купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 14.01.2008 року та договором поруки № 07-04-2014-189 від 07.04.2014 року.

Ухвалою господарського суду Київської області від 26.06.2017 року порушено провадження у справі №911/1949/17 та призначено до розгляду на 03.08.2017.

12 липня 2017 року через канцелярію господарського суду Київської області від представника позивача надійшов супровідний лист №11-9/07 від 11.07.2017 року (вх. №13986/17) з документами для долучення до матеріалів справи, на виконання вимог ухвали суду від 26.06.2017 року.

27.07.2017 року через канцелярію господарського суду Київської області від представника позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог вих.№12-1/07 від 12.07.2017 року (вх. №14978/17), згідно якої позивач збільшив позовні вимоги та просив:

- солідарно стягнути з відповідача-1 та відповідача-2 на користь ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» 3% річних у сумі 2 529,62 грн згідно Угоди №403/07-12 про заміну кредитора у зобовязанні від 02.07.2012 року, договору №КФ38П/З купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 14.01.2008 року на підставі договору поруки №07-04-2014-189 від 07.04.2014 року.

- стягнути із відповідача-2 на користь ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» 3%- річних у сумі 7 421, 38 грн., пені у сумі 31 099,66 грн, інфляційних втрат у сумі 45 635, 27 грн. згідно Угоди №403/07-12 про заміну кредитора у зобовязані від 02.07.2012 року, договору №КФ38П/З купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 14.01.2008 року.

- солідарно стягнути із відповідача-1 та відповідача-2 на користь ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» адвокатські витрати у розмірі 4 000 грн. згідно договору №02-10/06-14 про надання адвокатських послуг від 02.06.2014 року.

- солідарно стягнути із відповідача-1 та відповідача-2 на користь ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» витрати, повязані із сплатою судового збору.

Судом встановлено, що зазначена заява про збільшення позовних вимог відповідає вимогам ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, а тому суд дійшов висновку про прийняття її до розгляду.

Ухвалою господарського суду Київської області від 03.08.2017 року розгляд справи відкладено на 07.09.2017 року.

У судовому засіданні 07.09.2017 представник позивача надав усні пояснення щодо своїх позовних вимог, позовні вимоги підтримав з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, вважає їх обґрунтованою і правомірними та такими, що підлягають задоволенню з підстав, зазначених в позовній заяві.

У судове засідання 07.09.2017 представники відповідача-1 та відповідаа-2, належним чином повідомлених про час, дату та місце судового засідання, не зявились, вимоги ухвали суду від 03.08.2017 не виконали.

Абзацом першим пункту 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції № 18 від 26.12.2011р. передбачено, що у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та обєктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представника позивача суд

ВСТАНОВИВ:

14 січня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Тридента Агро» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Рояста» було укладено договір №КФ38П/З купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу.

Відповідно до умов даного Договору ним визначалися умови купівлі-продажу засобів захисту рослин.

У звязку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням ТОВ «Агрофірма Рояста», взятого на себе грошового зобовязання щодо оплати вартості отриманого товару згідно договору №КФ38П/3 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 14.01.2008 року, у серпні 2009 року ТОВ «Тридента Агро» звернулося до Господарського суду Київської області із позовною заявою про стягнення із ТОВ «Агрофірма Рояста» суми основної заборгованості, пені, 3%-річних, інфляційних втрат, штрафу, розрахованих на суму боргу 104 612,94 грн. за період із 01.09.2008 року по 31.08.2009 згідно договору №КФ38П/З купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 14.01.2008 року.

Рішенням Господарського суду Київської області по справі №17/140-09 від 23.11.2009 року, позов ТОВ «Триндента Агро» задоволено.

Відповідно до банківської виписки від 19 березня 2010 року, заборгованість згідно рішення господарського суду Київської області по справі №17/140-09 від 23 листопада 2009 року, в тому числі й згідно договору №КФ38П/3 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 14 січня 2008 року у сумі основного боргу 104 612,94 грн. була погашена.

У звязку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням ТОВ „Тридента Агро взятого на себе грошового зобовязання щодо оплати вартості отриманого товару згідно договору №КФ38П/3 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 14.01.2008 року, в квітні 2010 року ТОВ „Тридента Агро звернулось до господарського суду Київської області із позовною заявою про стягнення із ТОВ Агрофірма Рояста суми заборгованості у вигляді дооцінки вартості товару (курсової різниці) у сумі 56 760,28 грн., пені, 3% річних, інфляційних втрат, штрафу, розрахованих на суму боргу 104 612,94 грн. за період із 01.09.2009 року по 18.03.2010 року згідно договору №КФ38П/З купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 14.01.2008 року.

Рішенням господарського суду Київської області по справі №4/063-10 від 07 червня 2010 року, позов ТОВ „ Тридента Агро задоволено.

У звязку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням ТОВ Агрофірма Рояста взятого на себе грошового зобовязання щодо оплати вартості отриманого товару згідно договору №КФ38П/3 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 14.01.2008 року, у жовтні 2016 року ТОВ «Компанія «Ніко-тайс» звернулось до господарського суду Київської області із позовною заявою про стягнення із ТОВ«ПК Трейдсервісгруп» та ТОВ «Агрофірма Рояста» суми пені, 3%-річних, штрафу, розрахованих на суму боргу у вигляді дооцінки вартості товару (курсової різниці) у сумі 56 760,28 грн. за період із 19.03.2010 року по 07.06.2010 року, та інфляційних втрат, розрахованих на суму боргу 104 612,94 грн. за березень 2010 року згідно договору №КФ38П/З купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 14.01.2008 року, Угоди №403/07-12 про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України) від 02.07.2012 року, договору поруки №07-04-2014-189 від 07.04.2014 року.

Рішенням Господарського суду Київської області по справі №911/3066/16 від 21.11.2016 року, позов ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» задоволено.

У звязку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням ТОВ Агрофірма Рояста взятого на себе грошового зобовязання щодо оплати вартості отриманого товару згідно договору №КФ38П/3 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 14.01.2008 року, у грудні 2016 року ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» звернулось до господарського суду Київської області із позовною заявою про стягнення із ТОВ«ПК Трейдсервісгруп» та ТОВ «Агрофірма Рояста» суми пені, 3%-річних, інфляційних втрат, розрахованих на суму боргу у вигляді дооцінки вартості товару (курсової різниці) у сумі 56 760,28 грн. за період із 08.06.2010 року по 31.08.2011 року, згідно договору №КФ38П/З купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 14.01.2008 року, Угоди №403/07-12 про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України) від 02.07.2012 року, договору поруки №07-04-2014-189 від 07.04.2014 року.

Рішенням Господарського суду Київської області по справі №911/15/17 від 22.02.2017 року, позов ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» задоволено.

Заборгованість згідно Рішення Господарського суду Київської області по справі №4/063-10 від 07 червня 2010 року, в тому числі й згідно договору №КФ38П/З купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 14.01.2008 року у сумі основного боргу 56 760,28 грн, погашена не була.

Підтвердженням даному є лист вих.№2285/2.2-07/1952 від 13.04.2017 року Управління ДВС ГТУЮ у Черкаській області щодо стану виконання Рішення Господарського суду Київської області по справі №4/063-10 від 07.06.2010 року.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобовязання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінського господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Абзац 1 ч.1 ст.193 ГК України встановлює, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 694 ЦК України встановлює особливості продажу товару в кредит. Договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу. Товар продається в кредит за цінами, що діють на день продажу.

Зміна ціни на товар, проданий в кредит, не є підставою для проведення перерахунку, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 610 ЦК України зазначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання)

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно п. 8.1. Договору за невиконання або неналежне виконання умов Договору сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до ч.4 ст.231 Господарського кодексу у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до статті 229 ГК України, учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно п. 8.2. Договору, за прострочення виконання зобовязання покупець зобовязаний сплатити на користь продавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення.

Відповідно п. 8.3. Договору, сторони, відповідно до ст. 259 ЦК України, домовились про те, що строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій збільшується до повного виконання сторонами своїх зобовязань за даним Договором.

Крім цього, сторони, відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України, домовились про те, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязань за даним Договором, здійснюється без обмеження строку.

Згідно п. 8.4. Договору, за несплату або несвоєчасну оплату товару покупець повинен сплатити штраф у розмірі 15% від вартості неоплаченого товару.

Відповідно до п.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом

Згідно із п. 11.1. даного Договору, договір діє з моменту його підписання і скріплення печатками обома сторонами до повного виконання сторонами обовязків по Договору.

Згідно ч. 1 ст.202 ГК України, ст.599 ЦК України зобовязання, зокрема, припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Виходячи із вищенаведених норм законодавства та умов Договору, у ТОВ Тридента Агро виникло право вимоги щодо нарахування пені, 3% річних, штрафу та інфляційних витрат згідно договору №КФ38П/3 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 14 січня 2008 року за період існування заборгованості.

У відповідності до ч. 1 статті 510 Цивільного кодексу України визначено, що сторонами у зобовязанні є боржник і кредитор.

Пунктом 1 ч. 1 статті 512 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги є правочином (договором), на підставі якого старий кредитор передає свої права новому кредитору, а новий кредитор приймає ці права і зобовязується або не зобовязується їх оплатити.

Згідно ч. 1 статті 513 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобовязанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобовязання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Приписами статті 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому, заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобовязанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обовязку первісному кредиторові є належним виконанням, (стаття 515 Цивільного кодексу України).

Так, 26 січня 2011 року між ТОВ „Тридента Агро та ТОВ Незалежна юридична компанія було укладено Угоду №НЮК-33-ТА про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст. 512-519 ЦК України), відповідно до якого первісний кредитор (ТОВ „Тридента Агро) відступає новому кредитору (ТОВ Незалежна юридична компанія) право вимоги виконання Товариством обмеженою відповідальністю Агрофірма Рояста зобовязання щодо сплати розміру пені, 3% річних, штрафу, інфляційних витрат, набутих первісним кредитором на підставі договору №КФ38П/3 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 14 січня 2008 року.

На виконання умов даної Угоди (п. 4.1.), ТОВ „Тридента Агро було передано ТОВ Незалежна юридична компанія перелік документів, що підтверджують права вимоги виконання ТОВ Агрофірма Рояста обумовленого зобов'язання.

У відповідності до ч. 1 статті 516 Цивільного кодексу України передбачено, що заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до пункту 4.3. Угоди, ТОВ „Тридента Агро повідомленням про зміну кредитора у зобовязані, належним чином повідомило ТОВ Агрофірма Рояста про зазначені вище обставини.

02.07.2012 року між ТОВ Незалежна юридична компанія та ТОВ Компанія Ніко-Тайс було укладено Угоду №403/07-12 про заміну кредитора у зобовязані (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України). Відповідно до умов Угоди №403/07-12 про заміну кредитора у зобовязані (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України) від 02 липня 2012 року, новий кредитор одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника сплати грошової суми в нарахованому розмірі пені, 3% річних, штрафу та інфляційних втрат, за період існування прострочення виконання боржником грошового зобовязання згідно договору №КФ38П/3 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 14 січня 2008 року (пункт 1.2, 2.3 Угоди).

На виконання умов даної Угоди (п. 4.1.), ТОВ Незалежна юридична компанія, було передано позивачу перелік документів, що підтверджують права вимоги виконання відповідачем-2 обумовленого зобов'язання. У відповідності до пункту 4.3. Угоди, ТОВ Незалежна юридична компанія повідомленням про зміну кредитора у зобовязані, належним чином повідомило ТОВ Агрофірма Рояста про зазначені вище обставини.

Таким чином, позивачу передано вищезазначені вимоги у відповідності до норм чинного законодавства України та із дотриманням положень статті 514 ЦК України.

Судом встановлено, що нарахування пені, 3% річних, штрафу та інфляційних втрат на суму 56 760,28 грн заборгованості (курсової різниці) згідно договору №КФ38П/З купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 14.01.2008 року, починаючи із 01.09.2011 року не були предметом розгляду та не включалися позивачем до позовних вимог у вищезазначених справах.

Позивач, звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення з відповідача-1 та відповідача-2 на користь ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС»

Судом було перевірено правильність нарахування відповідачу-1 та відповідачу-2 на користь ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» 3%- річних у сумі 2 529, 62 грн., відповідачу-2 на користь ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» 3%- річних у сумі 7 421, 38 грн., пені у сумі 31 099,66 грн, інфляційних втрат у сумі 45 635, 27 грн.,за допомогою калькулятора штрафів системи «Ліга-Закон» та встановлено, що надані позивачем розрахунки є вірними та відповідають обставинам справи, у звязку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за Угодою №403/07-12 про заміну кредитора у зобовязані від 02.07.2012 року, 07.04.2014 року між ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» (кредитор) та ТОВ «ПК Трейдсервісгруп» (поручитель) було укладено Договір поруки №07-04-2014-189, за умовами якого поручитель поручається перед кредитором за виконання обов'язку Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Рояста» щодо виконання грошового зобовязання щодо сплати розміру 3% річних у звязку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобовязання згідно договору купівлі-продажу та Угоди, передбаченою ст. 2 цього Договору (надалі іменується «основний договір»). пункт 1.1 договору.

Відповідно до п. 2.1. Договору поруки, під основним договором в цьому Договорі розуміють Угоду №403/07-12 про заміну кредитора у зобовязані (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України) від 02.07.2012 року, укладену згідно договору №КФ38П/3 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 14.01.2008 року.

У розділах 3 та 4 Договору поруки поручителем та кредитором погоджено обсяг відповідальності поручителя та розмір поруки: пункт 3.1. - відповідальність поручителя перед кредитором обмежується сплатою розміру 3% річних у сумі 5 000 (пять тисяч) гривень 00 копійок. Пункт 4.1. у разі порушення (невиконання чи неналежного виконання) боржником обов'язку за основною угодою, кредитор вправі звернутися із вимогою про виконання як до боржника, так і до поручителя, які несуть солідарну відповідальність перед Кредитором.

Згідно ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Позивач додатково звернувся до відповідача-1 із вимогою вих. №15-189/14 від 15 грудня 2014 року, котра була одержана відповідачем-1 18 грудня 2014 року, проте до сьогодні не виконана.

Відповідно до змісту ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

Враховуючи те, що ані відповідач-1 в повному обсязі, ані відповідач-2, не сплатили заборгованість, що виникла за Угодою №403/07-12 про заміну кредитора у зобовязані (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України) від 02.07.2012 року, укладену згідно договору №КФ38П/3 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 14.01.2008 року, згідно із заявою про збільшення позовних вимог, вимога стягнути солідарно з відповідача-1 та відповідачу-2 на користь ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» 3%-річних у сумі 2 529, 62 грн., відповідачу-2 на користь ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» 3%-річних у сумі 7 421, 38 грн., пені у сумі 31 099,66 грн, інфляційних втрат у сумі 45 635, 27 грн. є правомірною, документально підтвердженою, розрахунки арифметично вірні, у звязку з чим заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Разом з тим, варто зазначити, що у разі коли позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати розподіляються між відповідачами порівну. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Аналогічна правова позиція викладена в пп. 4.1 п. 4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України від 21.02.2013р. № 7.

Судовий збір відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторони порівну.

Відповідно до положень абз. 3 п. 4.1. Постанови Пленуму ВГСУ від 21.02.2013 року за № 7 „Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" якщо позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати також розподіляються між відповідачами порівну. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Рояста (19421, Черкаська обл., Корсунь-Шевченківський район, село Корнилівка, ВУЛИЦЯ ШКІЛЬНА, будинок 4, ) та Товариства з обмеженою відповідальністю ПК Трейдсервісгруп (08633, Київська обл., Васильківський район, село Мархалівка, ВУЛИЦЯ КОМСОМОЛЬСЬКА, будинок 22, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія НІКО-ТАЙС (03187, м. Київ, ПРОСПЕКТ АКАДЕМІКА ГЛУШКОВА, будинок 40, офіс 315, ) 3% річних у сумі 2 529 (дві тисячі пятсот двадцять девять) грн., 62 коп.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Рояста (19421, Черкаська обл., Корсунь-Шевченківський район, село Корнилівка, ВУЛИЦЯ ШКІЛЬНА, будинок 4, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія НІКО-ТАЙС (03187, м. Київ, ПРОСПЕКТ АКАДЕМІКА ГЛУШКОВА, будинок 40, офіс 315, ) 3% річних у сумі 7 421 (сім тисяч чотириста двадцять одна) грн. 38 коп., пені у сумі 31 099 (тридцять одна тисяча девяносто девять) грн, 66 коп., інфляційних втрат у сумі 45 635 (сорок шість тисяч шістсот тридцять пять) грн., 27 коп.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ПК Трейдсервісгруп (08633, Київська обл., Васильківський район, село Мархалівка, ВУЛИЦЯ КОМСОМОЛЬСЬКА, будинок 22, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія НІКО-ТАЙС (03187, м. Київ, ПРОСПЕКТ АКАДЕМІКА ГЛУШКОВА, будинок 40, офіс 315, ) витрати з оплати послуг адвоката у розмірі 2 000 (дві тисячі) грн., 00 коп.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Рояста (19421, Черкаська обл., Корсунь-Шевченківський район, село Корнилівка, ВУЛИЦЯ ШКІЛЬНА, будинок 4, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія НІКО-ТАЙС (03187, м. Київ, ПРОСПЕКТ АКАДЕМІКА ГЛУШКОВА, будинок 40, офіс 315, ) витрати з оплати послуг адвоката у розмірі 2 000 (дві тисячі) грн., 00 коп.

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ПК Трейдсервісгруп (08633, Київська обл., Васильківський район, село Мархалівка, ВУЛИЦЯ КОМСОМОЛЬСЬКА, будинок 22, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія НІКО-ТАЙС (03187, м. Київ, ПРОСПЕКТ АКАДЕМІКА ГЛУШКОВА, будинок 40, офіс 315, ) 800 (вісімсот) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

7. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Рояста (19421, Черкаська обл., Корсунь-Шевченківський район, с. Корнилівка, вул. Шкільна, 4, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія НІКО-ТАЙС (03187, м. Київ, ПРОСПЕКТ АКАДЕМІКА ГЛУШКОВА, будинок 40, офіс 315, ) - 800 (вісімсот) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

8. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено: 22.09.2017 року

Суддя В.М. Антонова