ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25.09.2017 Справа № 904/7209/17

За позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хеопс А", м. Дніпро

про стягнення 36788218,63 грн

Суддя Воронько В.Д.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 956-К-О від 05.01.2017, провідний юрисконсульт;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність від 21.07.2017, представник; ОСОБА_3, довіреність від 21.07.2017, представник.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хеопс А", в якому заявило вимоги про стягнення заборгованості за кредитом у сумі 28311793,14 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 2953863,75 грн, пені за несвоєчасність виконання зобовязань у сумі 4049395,74 грн та штрафу (фіксована частина і відсоток від суми встановленого у п. А.2 договору ліміту) у сумі 1473160,00 грн, нарахованих позивачем з посиланням на неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору №DNHL, укладеного між сторонами 10.02.2009.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 11.07.2017 порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 27.07.2017.

21.07.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "Хеопс А" подало до господарського суду зустрічну позовну заяву до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" з вимогою про визнання недійсним кредитного договору№DNHL від 10.02.2009.

Ухвалою суду від 24.07.2017 зустрічну позовну заяву та додані до неї документи повернуто без розгляду на підставі п. 4 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України).

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.08.2017 у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Хеопс А" про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 24.07.2017 у справі №904/7209/17 відмовлено, апеляційну скаргу відповідача - повернуто без розгляду.

10.08.2017 відповідачем до господарського суду подано заперечення на позов, в якому останній зазначає про безпідставність заявлених позовних вимог в частині стягнення 25259132,03 грн, оскільки зроблений позивачем розрахунок суми заборгованості є невірним та таким, що не відповідає умовам кредитного договору. У вказаному запереченні відповідач підтвердив факт укладення між сторонами у справі кредитного договору №DNHL від 10.02.2009 про надання кредиту у вигляді невідновлювальної кредитної лінії, а також повідомив, що кредит був отриманий відповідачем з метою придбання земельної ділянки для здійснення подальшого будівництва багатоквартирного будинку на цій земельній ділянці. Але, як вказує відповідач, подальше призупинення позивачем фінансування будівництва фактично позбавило позичальника можливості створити кінцевий продукт, кошти від продажу якого були б направлені на повернення кредиту. До заперечення на позов відповідачем додано контррозрахунок заборгованості (за методикою відповідача), відповідно до якого залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом становить 19546275,45 грн, загальний залишок заборгованості за процентами - 2080189,87 грн, загальна сума пені - 1302548,72 грн.

Крім того, відповідачем 10.08.2017 до суду подано клопотання про призначення судово-економічної експертизи, яке обгрунтовано необхідністю наявності спеціальних знань в сфері фінансово-кредитних операцій для повного та вичерпного з'ясування обставин, що мають істотне значення для справи, для підтвердження чи спростування висновків та розрахунків, обсягу документів, які підлягають дослідженню та аналізу їх даних. На вирішення експерта відповідачем запропоновано поставити наступні питання:

- Чи підтверджується документами факт надання ПАТ "КБ Приват Банк" кредитних коштів у сумі 15000000 за кредитним договором №DNHL від 10.02.2009?

- Чи відповідає розрахунок позовних вимог ПАТ "КБ Приват Банк" до ТОВ "Хеопс А" умовам кредитного договору №DNHL від 10.02.2009, укладеного між ПАТ "КБ Приват Банк" та ТОВ "Хеопс А"?

- В якій сумі була сплачена ТОВ "Хеопс А" нагорода за користування кредитом ПАТ "КБ Приват Банк" відповідно до розділу 4 кредитного договору №DNHL від 10.02.2009, та чи відповідають вимогам чинного законодавства умови кредитного договору щодо такої винагороди?

- Чи відповідає розрахунок позовних вимог ПАТ "КБ ПриватБанк" до ТОВ "Хеопс А" п сплаті винагороди умовам п. 4.7 кредитного договору №DNHL від 10.02.2009, укладеного між ПАТ "КБ Приват Банк" та ТОВ "Хеопс А"?

- Які саме послуги ПАТ "КБ Приват Банк" за винагороду визначену п. 4.7 кредитного договору №DNHL від 10.02.2009 надавались ТОВ "Хеопс А"?

- У випадку невідповідності розрахунку позовних вимог ПАТ "КБ Приват Банк" до ТОВ "Хеопс А" по справі №904/7209/17 за умовами кредитного договору №DNHL від 10.02.2009, які були укладені між ПАТ "КБ ПриватБанк" та ТОВ "Хеопс А", яким належний розмір позовних вимог?

На підставі ст. 77 ГПК України у судовому засіданні 10.08.2017 оголошено перерву до 04.09.2017.

04.09.2017 відповідачем подано повторне клопотання про призначення судово-економічної експертизи.

07.09.2017 відповідач подав до суду наступні клопотання:

- про здійснення технічної фіксації судового процесу, яке судом задоволено;

- про розгляд справи у колегіальному складі суддів та про призначення судово-економічної експертизи, розгляд яких відкладено до наступного судового засідання.

Позивач подав клопотання про продовження строку розгляду справи на 15 днів, яке судом з огляду на обставини справи судом задоволено. Ухвалою суду від 08.09.2017 строк розгляду справи продовжено на 15 днів - до 25.09.2017 включно та відкладено на 21.09.2017 з метою детальної перевірки розрахунку та вивчення всіх доводів сторін, а також надання сторонам можливості подати інші додаткові докази.

21.09.2017 від позивача надійшли пояснення, в яких останній зауважує на тому, що суми грошових коштів, вказаних у платіжних дорученнях, які були надані відповідачем як такі, що не внесені банком на погашення відсотків, відображено як суми, переведені з рахунку "2063" на рахунок "2600". Даний факт вказує на те, що це не суми погашення заборгованості, а суми кредитних коштів, які були отримані відповідачем відповідно до умов кредитного договору. Позивач зазначає, що наданою ним випискою по рахунку тіла кредиту №260 підтверджується, що всі ці кредитні кошти були надані відповідачу відповідно до умов кредитного договору №DNHL, а відповідач своїми діями вводить суд в оману, надаючи платіжні доручення, які підтверджують видачу кредитних коштів, під видом таких, в яких начебто вказані суми сплачених відсотків.

Відповідачем 21.09.2017 до суду подано клопотання про зупинення провадження у справі та про долучення додаткових документів по справі, а саме копій платіжних доручень та меморіальних ордерів №№968, 969 від 28.03.2013.

В судовому засіданні 21.09.2017 відповідно до ст. 77 ГПК України оголошено перерву до 25.09.2017.

25.09.2017 відповідач подав до суду заяву про відвід судді, яку судом залишено без задоволення.

У судовому засіданні 25.09.2017 сторони підтримали свої вимоги та заперечення стосовно предмету спору.

Також у даному судовому засіданні розглянуто попередньо заявлені відповідачем клопотання про призначення судово-економічної експертизи, про розгляд справи №904/7209/17 колегіально у складі трьох суддів та про зупинення провадження у даній справі.

Так, відповідно до ст. 41 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу. Учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом. Остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі.

Пунктом 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду № 4 від 23.03.2012 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" передбачено, що відповідно до статті 1 Закону України "Про судову експертизу", судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Детально перевіривши надані до справи розрахунки та матеріали, вивчивши всі доводи сторін, суд дійшов висновку, що вирішення господарського спору у даній справі не потребує спеціальних знань, а матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору по суті. До того ж, частина запропонованих відповідачем на вирішення експертизи питань стосується порядку та вірності нарахування винагороди за користування кредитом згідно з п. 4.7 договору, але стягнення такої плати позивачем не заявлено, тому дослідження цього є взагалі недоречним. З огляду на що, господарський суд не вбачає підстав для призначення у справі судово-економічної експертизи та відмовляє в задоволенні поданого відповідачем клопотання.

Розглянувши клопотання відповідача від 07.09.2017 про розгляд справи №904/7209/17 колегіально у складі трьох суддів, мотивоване складність справи, суд зауважує на наступному.

Відповідно до ст. 4-6 ГПК України справи у місцевих господарських судах розглядаються суддею одноособово. Будь-яку справу, що відноситься до підсудності цього суду, залежно від категорії і складності справи, може бути розглянуто колегіально у складі трьох суддів.

Отже, зі змісту статті 4-6 ГПК України вбачається, що призначення колегіального розгляду будь-якої справи є правом, а не обов'язком суду, на розгляді якого дана справа перебуває. І Господарський процесуальний кодекс України не пов'язує право суду призначати колегіальний розгляд справи лише з певним колом обставин, які на думку сторін свідчать про складність справи. Тобто, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про призначення колегіального розгляду справи, та зробити мотивований висновок щодо складності справи.

Термін розгляду справи тривав два з половиною місяці, за цей час судом були досліджені всі матеріали та обставини справи, що розглядається, і за результатами суд дійшов висновку про відсутність підстав для призначення розгляду справи у складі колегії суддів, оскільки це призвело б до продовження терміну розгляду справи без наявності підстав для цього.

Що ж до заявленого 21.09.2017 відповідачем клопотання про зупинення провадження у справі, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 1 статті 79 ГПК України передбачено, що господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Крім того, господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадках: призначення господарським судом судової експертизи; надсилання господарським судом матеріалів прокурору або органу досудового розслідування; заміни однієї з сторін її правонаступником (ч. 2 ст. 79 ГПК України).

В обґрунтування клопотання про зупинення провадження у справі відповідач посилається на те, що 15.09.2017 ним до господарського суду м. Києва подано позов до ПАТ КБ "Приватбанк" про визнання недійсним договору №6 від 05.02.2016 року внесення змін до кредитного договору №DNHL, на який посилається позивач в обґрунтування свого позову. Відповідач зазначає, що 18.09.2017 року за вказаним позовом господарським судом м. Києва було відкрито провадження у справі №910/15762/17 та призначено справу до розгляду на 11.10.2017.

Вказане клопотання судом відхилено, оскільки розгляд спору щодо недійсності договору від 05.02.2016 року внесення змін №6 до кредитного договору №DNHL господарським судом м. Києва жодним чином не впливає на можливість вирішення цієї справи по суті. Суд має всі процесуальні повноваження надати оцінку законності укладення сторонами договору №6 від 05.02.2016 року про внесення змін до кредитного договору №DNHL та прийняти відповідне рішення при розгляді справи №904/7209/17.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

10.09.2009 між Закритим акціонерним товариством "Приватбанк"(далі - банк), правонаступником якого є позивач, та ТОВ "Хеопс А" (далі - позичальник, відповідач) було укладено кредитний договір №DNHL (далі кредитний договір), відповідно до пункту 1.1 якого банк при наявності вільних грошових коштів зобовязується надати позичальнику кредит у формі згідно п. А. 1, з лімітом та на цілі, вказані в п. А.2, не пізніше 5 днів з моменту, вказаного у третьому абаці п. 2.1.2, в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту, сплаті процентів, винагороди, в обумовлені цим договором строки. Якість послуг повинна відповідати законодавству України, нормативним актам НБУ, що регулюють кредитні правовідносини.

Строк повернення кредиту вказаний у п. А.3. Вказаний строк може бути змінений згідно з п.п. 2.3.2, 2.4.1 даного договору (п. 1.2 кредитного договору).

У розділі "А" кредитного договору сторонами узгоджено істотні умови кредитування, у тому числі:

- вид кредиту - невідновлювальна кредитна лінія (п. А. 1);

- ліміт даного кредитного договору 1500000,00 грн на наступні цілі: 9918685,60 грн- на придбання домоволодіння із земельною ділянкою та 5081314,40 грн - на поповнення обігових коштів (п. А.2);

- строк повернення кредиту -10.02.2012; за згодою сторін строк повернення кредиту може бути змінений (п. А.3);

- рахунки для обслуговування кредиту: позичковий рахунок - №2260, рахунок по процентам - №1974 (п. А. 4).

Згідно з п. А.5 кредитного договору зобов'язання позичальника забезпечуються - Договором іпотеки домоволодіння із земельною ділянкою площею 1000 кв.м. за адресою: м. Дніпропетровськ, провулок Ломаний (Жовтневий р-н), будинок 2 із наступним укладенням договору іпотеки земельної ділянки площею 520 кв.м. за цією ж адресою.

Пунктом А.6 кредитного договору передбачено, що за користування кредитним лімітом позичальник сплачує проценти в розмірі 14% річних.

При порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань погашенню кредиту позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом в розмірі 24% річних від суми залишку непогашеної заборгованості (п. А.7 кредитного договору).

У п. А.8 кредитного договору сторонами узгоджено, що плата кредиту та процентів за користування кредитом здійснюється по завершенні дії кредитного договору або по мірі реалізації квартир (в залежності від того, як з подій відбулась раніше). При несплаті процентів у вказаний строк вони вважаються простроченими (крім випадків розірвання договору згідно з п. 2.3.2).

Відповідно до п. А.9 кредитного договору позичальник сплачує банку винагороду за відкриття позичкового рахунку в розмірі 100,00 грн у день укладення кредитного договору.

Також, за умовами п. А.12 кредитного договору, позичальник сплачує банку винагороду за користування кредитом, розмір якої розраховується згідно з формулою, наведеною в п. 4.7 цього договору.

Пунктом 6.1 кредитного договору обумовлено, що даний договір в частині п. 4.4 (в частині сплати позичальником винагороди банку за відкриття позичкового рахунку) вступає в силу з моменту його підписання, в інших частинах - з моменту надання позичальником розрахункових документів на використання документів в межах указаних у них сум, та діє в обсязі перерахованих коштів до повного виконання зобов'язань сторонами за цим договором.

В подальшому, між банком та позичальником були укладені:

- додатковий договір №1 від 23.03.2009;

- додатковий договір №2 від 10.02.2012;

- додаткова угода №3 від 27.03.2013 із додатком №1 від 27.03.2013 до кредитного договору №DNHL;

- додаткова угода №4 від 10.02.2014 із додатком №1 від 10.02.2014 до кредитного договору №DNHL;

- договір про внесення змін №5 від 12.02.2015 із додатком №1 від 12.02.2015 до кредитного договору №DNHL;

- договір про внесення змін №6 від 05.02.2016 із додатком №1 від 05.02.2016 до кредитного договору №DNHL;

- договір про внесення змін від 25.07.2016; договір про внесення змін від 27.09.2016 із додатком №1 від 27.09.2016 до кредитного договору №DNHL;

- договір про внесення змін від 21.10.2016;

- договір про внесення змін від 24.10.2016;

- договір про внесення змін від 25.10.2016;

- договір про внесення змін від 26.10.2016;

- договір про внесення змін від 27.10.2016;

- договір про внесення змін від 28.10.2016;

- договір про внесення змін від 31.10.2016;

- договір про внесення змін від 01.11.2016;

- договір про внесення змін від 04.11.2016;

- договір про внесення змін від 07.11.2016 (т. 1, а.с. 26-87), якими сторони узгоджували внесення змін до кредитного договору №DNHL від 10.02.2009.

Всі з вищевказаних угод та договорів про внесення змін до кредитного договору №DNHL від 10.02.2009, окрім договору про внесення змін №5 від 12.02.2015 із додатком №1 від 12.02.2015 (т. 1, а.с. 49-58) та договору про внесення змін №6 від 05.02.2016 із додатком №1 від 05.02.2016 (т. 1, а.с. 62-63), містять підписи та відбитки мокрих печаток сторін.

У підтвердження факту затвердження та підписання сторонами договору про внесення змін №5 від 12.02.2015 із додатком №1 від 12.02.2015 та договору про внесення змін №6 від 05.02.2016 із додатком №1 від 05.02.2016 до кредитного договору №DNHL від 10.02.2009 позивачем у складі позовних матеріалів надано відомості щодо накладання електронних цифрових підписів уповноважених представників від позивача та відповідача та електронних печаток сторін (т. 1, а.с. 59-61, 64-66) відповідно до укладеної між ними угоди від 27.10.2014 про використання електронного цифрового підпису (т. 1, а.с. 88).

Даною угодою від 27.10.2014 про використання електронного цифрового підпису сторони затвердили свою згоду про те, що документообіг між ними, в тому числі договори, додаткові угоди, та інше офіційне листування може здійснюватись як в письмовому, так і в електронному вигляді з накладання електронного цифрового підпису, сертифікат на який видано Акредитованим Центром Сертифікації Ключів ПАТ КБ "Приватбанк", що діє згідно Свідоцтва про акредитацію центру сертифікації ключів серії СА №26 та атестату відповідності, виданого Державною службою спеціального зв'язку та захисту інформації України від 25.03.2011 року, а також Експертного висновку №05/1-2057 від 30.05.2011 року.

Згідно зі ст. 207 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Правовий статус електронного цифрового підпису та відносини, що виникають при використанні електронного цифрового підпису врегульовані Законом України "Про електронний цифровий підпис".

Статтею 3 даного Закону передбачено, що електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті.

Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.

Суд не приймає до уваги доводів відповідача стосовно відсутності підпису з його боку на деяких додаткових угодах та формування цих угод самостійно позивачем, оскільки відповідно до вимог ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 34 цього Кодексу).

Відповідачем не подано і матеріали справи не місять доказів звернення відповідача за скасуванням або блокуванням його сертифіката ключа, оскарження останнім дій чи бездіяльності центру сертифікації ключів у судовому порядку, звернення відповідача до правоохоронних органів внаслідок неправомірного заволодіння ключем та/або його використання третьою особою тощо.

Отже, заперечення відповідача в цій частині є необґрунтованими. Крім того, судом не можуть бути прийняті до уваги й посилання відповідача на недійсність договору про внесення змін №6 від 05.02.2016 до кредитного договору №DNHL від 10.02.2009 як на підставу для відмови у позові, оскільки зміни, внесені даною додатковою угодою, не є останньою редакцією кредитного договору №DNHL від 10.02.2009, на який позивач посилається як на підставу своїх вимог. До того ж, зміни, погоджені сторонами у договорі про внесення змін №6 від 05.02.2016 до кредитного договору №DNHL щодо розміру ліміту цього договору, в подальшому були схвалені відповідачем у договорі про внесення змін від 27.09.2016 до кредитного договору №DNHL від 10.02.2009, який містить підпис та відтиск печатки відповідача.

Пунктом 1.1 кредитного договору в редакції договору про внесення змін від 27.09.2016 передбачено, що банк при наявності вільних грошових коштів зобов'язується надати позичальнику кредит у формі згідно з п. А. 1 цього договору з лімітом та на цілі, зазначені у п. А.2 цього договору, не пізніше 5 днів з моменту, зазначеного у третьому абаці п. 2.1.2 цього договору, в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті процентів, винагороди, в обумовлені цим договором терміни. Відновлювальна кредитна лінія (далі - кредит) надається банком для здійснення позичальником платежів, пов'язаних з його господарською діяльністю, шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника з подальшим перерахуванням на адреси одержувачів, рахунки яких відкриті в банку. При цьому, розрахункові документи позичальника на порядок використання кредиту не поширюються на платежі на адресу одержувачів: зі сплати послуг бюро технічної інвентаризації; по сплаті державного мита, податків (обов'язкових платежів), і будь-яких інших платежів на користь державних органів, органів місцевого самоврядування, пенсійного фонду, фонду соціального страхування; зі сплати послуг електропостачання, водопостачання, газопостачання, опалення, послуг з вивезення та утилізації сміття та інших комунальних послуг.

Істотні умови кредитування наведені у розділі А - "Істотні умови кредитування" (п. 1.3 кредитного договору в редакції договору про внесення змін від 27.09.2016).

Зобов'язання позичальника, передбачені в п. 1. цього договору забезпечуються згідно п. А.5 (п. 1.5 кредитного договору в редакції договору про внесення змін від 27.09.2016).

Договором про внесення змін від 27.09.2016 до кредитного договору №DNHL від 10.02.2009 сторони визначили наступні умови кредитування:

- вид кредиту - відновлювальна кредитна лінія (п. А. 1);

- ліміт цього договору 29443200,00 грн, в тому числі на наступні цілі: у розмірі 29443200,00 грн - на поповнення обігових коштів; ліміт кредитування на конкретну дату визначається сумою кредитних коштів, яка у цю дату може знаходитись в користуванні позичальника; поточний ліміт встановлюється згідно з Графіком зменшення поточного ліміту, зазначеним у додатку №1 до цього договору (п. А.2);

- термін повернення кредиту згідно з Графіком зменшення поточного ліміту (Додаток №1 до цього договору); Згідно зі ст. 212, 651 Цивільного кодексу України у випадку порушення позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених цим договором, банк на свій розсуд, починаючи з 91-го дня порушення будь-якого із зобов'язань, має право змінити умови цього договору, встановивши інший термін повернення кредиту; при цьому банк направляє позичальнику письмове повідомлення із зазначенням дати повернення кредиту; у випадку непогашення заборгованості за цим договором у термін, зазначений у повідомленні, уся заборгованість, починаючи з наступного дня дати, зазначеної у повідомленні, вважається простроченою; у випадку погашення заборгованості у період о закінчення 90 днів (включно) з моменту погашення будь-якого із зобов'язань термін повернення кредиту здійснюється згідно з Графіком зменшення поточного ліміту (Додаток №1 до цього договору) (п. А.3);

- рахунки для обслуговування кредиту: рахунок 8955 (в гривнях), отримувач: ПАТ КБ "Приватбанк", МФО 305299, (п. А. 4);

- зобов'язання позичальника забезпечуються - Договором іпотеки №DNHL від 10.02.2009 року; Договором застави частки у статутному капіталі (корпоративних прав) №ДЗ-DNHL від 15.04.2013 року; Договором застави акцій/долі б/н від 29.12.2011 року, Договором іпотеки б/н від 21.10.2016 року, Договором іпотеки б/н від 21.10.2016 року, Договором іпотеки б/н від 21.10.2016 року, Договором іпотеки б/н від 24.10.2016 року, Договором іпотеки б/н від 25.10.2016 року, Договором іпотеки б/н від 25.10.2016 року, Договором іпотеки б/н від 26.10.2016 року, Договором іпотеки б/н від 26.10.2016 року, Договором іпотеки б/н від 27.10.2016 року, Договором іпотеки б/н від 28.10.2016 року, Договором іпотеки б/н від 28.10.2016 року, Договором іпотеки б/н від 31.10.2016 року, Договором іпотеки б/н від 01.11.2016 року, Договором іпотеки б/н від 04.11.2016 року, Договором іпотеки б/н від 04.11.2016 року, Договором іпотеки б/н від 04.11.2016 року, Договором іпотеки б/н від 07.11.2016 року (п. А.5 в редакції договору про внесення змін від 07.11.2016 до кредитного договору);

- за користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 12% річних; у випадку невиконання та/або неналежного виконання позичальником зобов'язань, передбачених п. 2.2.13 цього договору, банк збільшує процентну ставку на 5% річних за кожен випадок невиконання та/або неналежного виконання; при цьому банк направляє позичальнику письмове повідомлення із зазначенням підстави - порушення зобов'язань, передбачених п. 2.2.13 цього договору, і до початку нарахування підвищених процентів; за умови відновлення позичальником зобов'язань, передбачених п. п. 2.2.13 цього договору, позичальник за користування кредитом сплачує проценти у розмірі 12% річних; при цьому банк направляє письмове повідомлення позичальнику із зазначенням процентної ставки у розмірі 12% річних і дати початку її нарахування (п. А.6);

- у випадку порушення позичальником будь-якого грошового зобов'язання позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 24% річних від суми залишку непогашеної заборгованості; у випадку порушення позичальником будь-якого із грошових зобов'язань та при реалізації права банку, передбаченого п. А.3 цього договору, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,067% від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочки; сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою, передбаченою повідомленням, при цьому проценти за користування кредитом та винагорода не нараховуються та не сплачуються (п. А.7);

- датою сплати процентів є період з "05" по "10" число кожного поточного місяця, починаючи з дати підписання цього договору, якщо інше не передбачене п. 7.3 цього договору; у випадку несплати процентів у зазначений термін вони вважаються простроченими (крім випадків розірвання договору згідно з п. 2.3.2 цього договору) (п. А.8);

- позичальник сплачує банку винагороду за відкриття позичкового рахунку у розмірі 100,00 грн у день укладення цього договору (п. А.9);

- позичальник сплачує банку винагороду за користування кредитом; розмір винагороди розраховується згідно з формулою, наведеною у п. 4.7 цього договору (п. А.12);

- сторони взаємно домовились, що будь-яка умова кредитування, передбачена розділом "А" цього договору, може змінюватися протягом дії договору при настанні будь-якої з нижченаведених обставин: належному виконанні позичальником взятих на себе зобов'язань за цим договором; збільшення або зменшення оборотів грошових коштів за поточними рахунками позичальника , відкритими у банку або в іншому банку; надходженні до банку заяви або клопотання позичальника про змін умов договору; зміни кредитоспроможності чи платоспроможності позичальника (в бік погіршення або покращення); зміни кредитних процедур та інших внутрішніх документів банку, які регламентують порядок та умови надання кредитів; порушенні позичальником будь-якої умови цього договору.

Сторони визначили, що зміни щодо істотних умов кредитування можуть вчинятися в тій же формі, що й укладено цей договір, або без підписання сторонами договору про внесення змін до цього договору шляхом направлення банком позичальнику повідомлення в будь-якій формі за вибором банку: письмово, через "Приват 24", електронну пошту, факс, мобільним зв'язком через направлення смс-повідомлення на мобільний телефон керівника та головного бухгалтера позичальника, іншими способами електрозв'язку(п. А.13).

У додатку №1 до кредитного договору в редакції від 27.09.2016 (т. 1, а.с. 77) сторони передбачили, що зменшення поточного ліміту здійснюється згідно з Графіком зменшення поточного ліміту, відповідно до якого повне погашення кредиту здійснюється 10.02.2017 року.

Пунктами 1 та 2 цього Графіку зменшення поточного ліміту встановлено, що погашення різниці, на яку поточна заборгованість перевищує суму встановленого поточного ліміту, трактується як погашення кредиту. Погашення кредиту вважається здійсненим у встановлений строк, якщо різниця, на яку поточна заборгованість перевищує суму встановленого поточного ліміту на зазначену дату згідно з графіком зменшення поточного ліміту, надійшла на рахунок у банку не пізніше дати, встановлено Графіком зменшення поточного ліміту.

У відповідності до п. 2.2 кредитного договору (в редакції договору про внесення змін від 27.09.2016) позичальник зобов'язався, зокрема, використовувати кредит на цілі та у порядку, передбаченому п. 1.1 цього договору (п. 2.2.1); сплатити проценти за користування кредитом відповідно до п.п. 4.1, 4.2, 4.3 цього договору (п. 2.2.2), а також повернути кредит у терміни, встановлені п.п. 1.2, 2.2.16, 2.2.17, 2.3.2 цього договору. У випадку якщо заборгованість по кредиту перевищує суму встановленого поточного ліміту згідно з Графіком зменшення поточного ліміту (додаток №1 до цього договору) для поточного періоду користування кредитом, позичальник зобов'язується погасити різницю у день її виникнення (п. 2.2.3).

За умовами п. 4.1 кредитного договору (в редакції договору про внесення змін від 27.09.2016) за користування кредитом у період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту згідно з п.п. 1.2, 2.2.3, 2.2.16, 2.2.17, 2.3.2, 2.4.1 цього договору позичальник сплачує проценти у розмірі, зазначеному у п. А.6 цього договору.

Відповідно до ст. 212 ЦКУ у випадку порушення позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених п.п. 1.2, 2.2.3, 2.2.16, 2.2.17, 2.3.2, 2.4.1 цього договору, позичальник сплачує банку проценти у розмірі, зазначеному у п. А.7 цього договору (за винятком випадку реалізації банком права зміни умов договору, встановленого п. А.3 цього договору) (п. 4.2 кредитного договору в редакції договору про внесення змін від 27.09.2016).

Згідно з п. 4.3 кредитного договору (в редакції договору про внесення змін від 27.09.2016) сплата процентів за користування кредитом, передбачених п.п. 4.1, 4.2 цього договору, здійснюється у дату сплати процентів. Дата сплати процентів зазначена у п. А.8 цього договору. Якщо повне погашення кредиту здійснюється у дату, відмінну від зазначеної у цьому пункті, то останньою датою погашення процентів, розрахованих від попередньої дати погашення до дня фактичного повного погашення кредиту, є дата фактичного погашення кредиту.

Пунктом 4.8 кредитного договору (в редакції договору про внесення змін від 27.09.2016) передбачено, що у випадку, якщо дата погашення кредиту та /або сплати процентів за користуванням кредитом, винагороди, неустойки згідно з цим договором припадає на вихідний або святковий день, зазначені платежі повинні бути здійсненні у банківський день, що передує вхідному або святковому дню. Банківський день - день, у який банківські установи України відкриті для проведення операцій з переказу грошових коштів з використанням каналів взаємодії з НБУ. У випадку, якщо дата погашення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки згідно з цим договором припадає на вихідний або святковий день та позичальник має відкриті в банку поточні рахунки, позичальник має право в порядку та на умовах, передбачених п.п. 2.4.3, 2.4.4 цього договору, здійснити погашення кредиту та/або процентів за його користування у відповідний вихідний або святковий день.

Відповідно до п. 4.9 кредитного договору (в редакції договору про внесення змін від 27.09.2016) погашення кредиту, сплата процентів за цим договором здійснюється у валюті кредиту. Погашення винагороди, неустойки за цим договору здійснюється у гривні відповідно до умов цього договору.

Пунктом 4.10 кредитного договору (в редакції договору про внесення змін від 27.09.2016) визначено, що зобов'язання за цим договором, у тому числі строк виконання яких згідно з умовами цього договору не наступив, за умови реалізації банком права щодо стягнення неустойки згідно з розділом 5 цього договору, виконуються у наступній послідовності: кошти, отримані від позичальника, а також від інших уповноважених органів/осіб, для погашення заборгованості за цим договором, перш за все спрямовуються для погашення простроченого кредиту, далі - кредиту, далі - прострочених процентів, далі - процентів, далі для погашення неустойки згідно з розділом 5 цього договору, далі - простроченої винагороди, далі - винагороди, далі - для відшкодування витрат/збитків банку згідно з п.п. 2.2.15, 2.3.13 цього договору, далі - якщо інше не передбачене п. 7.3 цього договору. Остаточне погашення заборгованості за цим договором виконується не пізніше дати, зазначеної у п. 1.2 цього договору. Під реалізацією права банку щодо стягнення неустойки згідно розділу 5 цього договору, сторони узгодили дії банку по розподілу грошей, отриманих від позичальника для погашення заборгованості, згідно черговості погашення заборгованості, зазначеної в цьому пункті договору. При цьому, сторони узгодили, що додаткових вимог до позичальника щодо реалізації банком свого права по стягненню неустойки, не потрібні.

У разі, якщо банк не реалізує свого права щодо стягнення неустойки згідно з розділом 5 цього договору, банк на свій вибір телекомунікаційного способу доставки інформації, узгодженими сторонами способами телекомунікації, повідомляє позичальника про таке, протягом 5 днів з дати отримання грошей від позичальника. Узгодженими сторонами способами є: відповідне повідомлення, ПЗ "Приват 24", СМС-повідомлення.

Розрахунок процентів за користування кредитом здійснюється щоденно з дати списання коштів з позичкового рахунку до майбутньої дати сплати процентів, та/або за період, який починається з попередньої дати сплати процентів до поточної дати сплати процентів. Розрахунок процентів здійснюється до повного погашення заборгованості по кредиту на суму залишку заборгованості по кредиту (п. 4.11 кредитного договору в редакції договору про внесення змін від 27.09.2016).

У відповідності до п. 4.13 кредитного договору (в редакції договору про внесення змін від 27.09.2016) нарахування процентів і комісій здійснюється на дату сплати процентів, при цьому проценти розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з 360 днів на рік. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування процентів не враховується.

Свої зобов'язання за кредитним договором позивач виконав шляхом перерахування на поточний рахунок відповідача обумовлених цим договором кредитних коштів, про що свідчать виписка по рахунку №2260 за період з 10.02.2009 по 16.06.2017 (т. 1, а.с. 92-94) та розрахунок заборгованості (т. 1, а.с. 89-91).

Проте, як вбачається з матеріалів справи, позичальник своїх зобов'язань щодо повернення отриманих кредитних коштів позивачеві належним чином не виконав, чим порушив умови кредитного договору №DNHL від 10.02.2009.

Відповідно до підпункту "а" пункту 2.3.2 кредитного договору (в редакції договору про внесення змін від 27.09.2016) банк, при порушенні позичальником будь-якого зобов'язання, передбаченого умовами цього договору, у т.ч. у випадку порушення цільового використання кредиту, на свій розсуд має право змінити умови цього договору - зажадати від позичальника дострокове повернення кредиту, сплати процентів за його користування, виконання інших зобов'язань за цим договором у повному обсязі шляхом відправлення повідомлення. При цьому згідно зі ст. 212, 611, 651 Цивільного кодексу України за зобов'язаннями, терміни виконання яких не наступили, терміни вважаються такими, що наступили, у зазначену у повідомленні дату. У цю дату клієнт зобов'язується повернути банку суму кредиту у повному обсязі, проценти за фактичний строк його користування, повністю виконати інші зобов'язання за цим договором.

Отже, загальна заборгованість відповідача перед позивачем за наданим кредитом у вигляді відновлювальної кредитної лінії станом на 14.06.2017 становить 36788218,63 грн і складається з наступного:

28311793,14 грн - заборгованість за наданим кредитом (тіло кредиту);

2953863,75 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом, нарахованими на підставі п.п. А.6 та А.7 кредитного договору, за період з 06.12.2016 по 14.06.2017;

4049395,74 грн - загальна сума пені, нарахованої згідно п. 5.1 кредитного договору за період з 25.12.2016 по 15.06.2017;

1000,00 грн - штраф (фіксована частина) згідно п. 5.8 кредитного договору;

1472160,00 грн - штраф (5% від суми ліміту - 29443200,00 грн) п. 5.8 кредитного договору.

Вищезазначене підтверджується наявними у матеріалах справи розрахунком заборгованості та виписками по рахунках відповідача.

Позивачем на адресу відповідача направлено претензію №90204DNHLL758 від 27.02.2017 з вимогою про погашення наявної заборгованості, яка на даний час відповідачем не виконана.

Суд, проаналізувавши обставини, вказані у позовній заяві, дійшов висновку про те, що позивач виконав свої зобов'язання за спірним договором належним чином та у повному обсязі. Проте, позичальник, в свою чергу, зобов'язання за спірним договором не виконав, у зв'язку з чим, за відповідачем перед позивачем утворилась заборгованість за тілом кредиту в сумі 28311793,14 грн та за нарахованими процентами в сумі 2953863,75, яка до цього часу залишається непогашеною.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи позивача та надані докази суд дійшов наступного.

Приписами ст.ст. 33,34 ГПК України на сторони у справі покладено обов'язок доведення тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, а також надання суду відповідних доказів.

На підставі ст. 43 цього Кодексу господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З матеріалів справи слідує, що між сторонами існують кредитні відносини.

Згідно із ч. 1 ст. 179 Господарського кодексу України (далі - ГК України) майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і не господарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

За приписами ч. 2 ст. 345 ГК України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Відповідно до норм чинного законодавства, кредитний договір, є одним з видів позики. Положеннями ст. 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України).

У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу і інших актів законодавства. Аналогічна за змістом норма міститься у ч. 1 ст. 193 ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст. 530 ЦК України).

З огляду на умови кредитного договору строк повернення кредиту у сумі 28311793,14 грн та сплати заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 2953863,75 грн є таким, що настав.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 610 цього Кодексу встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

В розумінні статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Доказів погашення заборгованості відповідач суду не надав, доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, не спростував. Факт порушення відповідачем умов кредитного договору підтверджено матеріалами справи.

Враховуючи викладене, суд вважає заявлені позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 28311793,14 грн заборгованості за кредитом та 2953863,75 грн заборгованості за процентами за користування кредитом, нормативно і документально обґрунтованими, та такими, що підлягає задоволенню.

Частиною 2 статті 193 ГК України передбачено, що порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача 4049395,74 грн пені за період з 25.12.2016 по 15.06.2017 згідно п. 5.1 кредитного договору, штрафу у сумі 1000,00 грн (фіксована частина) та у сумі 1472160,00 грн (5% від суми ліміту 29443200,00 грн), суд зазначає наступне.

За приписами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 549 цього Кодексу неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 6 статті 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до пункту 5.1 кредитного договору (в редакції договору про внесення змін від 27.09.2016) у випадку порушення позичальником будь-якого із зобов'язань зі сплати процентів за користування кредитом, передбачених п.п. 2.2.2, 4.1, 4.2, 4.3 цього договору, термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 1.2, 2.2.3, 2.2.16, 2.3.2 цього договору, винагороди, передбаченої п.п. 2.2.5, 4.4, 4.5, 4.6 цього договору, позичальник сплачує банку за кожен випадок порушення пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожен день прострочки платежу. А у випадку реалізації банком права, передбаченого п. А.3 цього договору, позичальник сплачує банку пеню у розмірі, зазначеному у п. А.7 цього договору, від суми заборгованості за кожен день прострочки. Сплата пені здійснюється у гривні.

Нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов'язань, передбаченої п.п. 5.1, 5.2, 5.3 цього договору, здійснюється протягом 15 років з дня, коди відповідне зобов'язання повинно було бути виконано позичальником (п. 5.4 кредитного договору в редакції договору про внесення змін від 27.09.2016).

У п. 5.7 кредитного договору (в редакції договору про внесення змін від 27.09.2016) сторонами узгоджено, що терміни позовної давності по вимогах щодо стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за цим договором встановлюються сторонами тривалістю 15 років.

Загальна сума пені, нарахованої позивачем за період з 25.12.2016 по 15.06.2017 за порушення відповідачем строків розрахунків згідно наданого розрахунку становить 4049395,74 грн.

Позивач нарахував суму пені з урахуванням Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" №543/96-ВР від 22.11.1996 та в порядку ч. 6 ст. 232 ГК України.

Крім того, пунктом 5.8 кредитного договору (в редакції договору про внесення змін від 27.09.2016) визначено, що у випадку порушення позичальником термінів платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, що спричинило звернення банку до судових органів, позичальник сплачує банку штраф, що розраховується за наступною формулою: 1000,00 грн. + 5% від суми встановленого у п. А.2 цього договору ліміту на цілі, відмінні від сплати страхових платежів та платежів для сплати за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

З урахуванням викладеного, суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок, дійшов висновку щодо його арифметичної правильності та відповідності нормам чинного законодавства, а тому нараховані суми пені та штрафів підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

Оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували належне виконання позичальником (відповідачем) умов кредитного договору №DNHL від 10.02.2009, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі шляхом стягнення з відповідача заборгованості зі сплати кредиту у сумі 28311793,14 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом у сумі 2953863,75 грн, пені у сумі 4049395,74 грн та штрафів у сумі 1000,00 грн і 1472160,00 грн за порушення зобов'язань за договором.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32-34, 36, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хеопс А" (49027, м. Дніпро, вул. В. Вернадського (Дзержинського), буд. 35-Б, корп. 2; ідентифікаційний код 33808933) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1 Д; ідентифікаційний код 143603,14 грн - заборгованості за кредитом, 2953863,75 грн - заборгованості за процентами за користування кредитом, 4049395,74 грн пені, 1000,00 грн та 1472160,00 грн штрафів за порушення зобовязань за договором і 240000,00 грн - витрат по сплаті судового збору, видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано - 02.10.2017.

Суддя В.Д. Воронько