РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2017 р. Справа № 906/256/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Савченко Г.І.

судді Демидюк О.О.

судді Павлюк І.Ю.

при секретарі судового засідання Соколовській О.В.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 (представник за довір. від 01.08.2017р.)

відповідача ДП "Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство"- не з'явився

відповідача ОСОБА_2 митниці Державної фіскальної служби України - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача - Державного підприємства "Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство" на рішення господарського суду Житомирської області від 26.07.17 р. у справі № 906/256/17 (суддя Кудряшова Ю.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Українська залізниця"

до Державного підприємства "Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство"

ОСОБА_2 митниці Державної фіскальної служби України

про стягнення 657422,57 грн.

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Житомирської області від 26.07.2017р. у справі №906/256/17 позов Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" до Державного підприємства "Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство", ОСОБА_2 митниці Державної фіскальної служби України про стягнення 657422,57 грн. задоволено.

Стягнуто з Державного підприємства "Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство" на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" 657422,57 грн. нарахованих платежів за затримки вагонів, а також 9861,34 грн. сплаченого судового збору. Відстрочено виконання рішення суду до 31.12.2017р. В задоволенні позову щодо відповідача ОСОБА_2 митниці Державної фіскальної служби України відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач ОСОБА_3 підприємство "Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство" подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, скаржник зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Зокрема, скаржник зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги жодних доводів відповідача Державного підприємства "Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство". Судом першої інстанції неправильно застосовно ст. ст. 218, 325, 338 Митного кодексу України. Також судом першої інстанції безпідставно не застосовано строки позовної давності, оскільки позивач подав позов із пропуском шестимісячоного строку згідно ст. 137 Статуту залізниць України. Судом першої інстанції не перевірено належне дотримання позивачем ОСОБА_4 користування вагонами і контейнерами затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25 лютого 1999 р. №113. Вважає, що акти загальної форми, надані позивачем, не можуть вважатися допустимими доказами, що підтверджують затримку вагонів. Судом першої інстанції не враховано, що затримка вагонів сталася не з вини позивача, митні органи не виявили жодних порушень при догляді та зважуванні вантажу, митне оформлення відбулося до відправки вантажу, а тому відсутні підстави для стягнення нарахованих платежів за час затримки вагонів.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У судовому засіданні представник позивача заперечила доводи апеляційної скарги з підстав, наведених у відзиві.

Відповідачі ОСОБА_3 підприємство "Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство" та ОСОБА_2 митниця Державної фіскальної служби України не забезпечили явку представників в судове засідання, про дату, час і місце повідомлялися належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія Рівненського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у травні 2016 року ДП "Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство" відправило зі ст. Новоград-Волинський Південно-Західної залізниці до ст. Халмеу вагони № 66244070, 67611574, 60933652, 66933672 з вантажем "деревина паливна", відправки №№ 492652, 493858, 493841, 498147 /а.с. 13-16, т.1/.

17.05.2016 на станцію Дяково прибув вагон № 66244070, 18.05.2016 - вагони № 67611574, 60933652, 23.05.2016 - вагон № 66933672 з вантажем "деревина паливна" та були відчеплені для проведення переогляду, згідно з актами загальної форми від 17.05.2016 №018, від 18.05.2016 №19, від 23.05.2106 №21 /а.с. 17-19, т.1/ на підставі листа ОСОБА_2 митниці ДФС від 17.05.2016 № 07-70-73/20-1397 /а.с. 40, т. 1/, від 18.05.2016 б/н /а.с. 41, т.1/, від 31.05.2016 № 07-70-73/20-1539 /а.с. 42, т.1/ ці вагони подано для здійснення митного огляду (переогляду) на ділянку митного контролю та надано телеграфні повідомлення /а.с. 45-47, т. 1/ на станцію відправлення для повідомлення вантажовідправника.

Згідно листа начальника митного поста Дяково ОСОБА_2 митниці ДФС України від 03.06.2016р. за вих. № 07-70-73/20-1602 проведено зважування відчеплених вагонів з вантажем "деревина паливна".

Вказані вагони простоювали на станціях Львівської залізниці з 17.05.2016 до 20.09.2016р. Під час здійснення працівниками ОСОБА_2 митниці митного оформлення вантажу, що перевозився у вагонах №№ 66244070, 67611574, 60933652, 66933672, залізниця на виконання заявок ОСОБА_2 митниці здійснювала їх переміщення на ст. Мукачево, Ужгород, Королево для митного догляду, залізниця на виконання заявки митниці здійснювала вивантаження та завантаження вантажу, зважування вантажу у цих вагонах.

20.09.2016р. вказані вагони було відправлено на ст. Мукачево для вивантаження вантажу у зв'язку із складанням протоколів про порушення митних правил.

На підставі викладеного, ОСОБА_2 митницею ДФС України з метою недопущення порушень митного законодавства проведено посилені заходи митного контролю вагонів №№ 66244070, 67611574, 60933652, 66933672.

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" склала акти загальної форми з нарахуванням належних платежів за затримку згідно зі ставками Збірника тарифів № 1 із застосуванням коригувального коефіцієнта.

Всього на станціях Дяково, Мукачево, Ужгород, Королево згідно з актами загальної форми №19, 21, 30, 26, 27, 28, 29, 018, 54, 55, 56, 57, 2512, 2535, 2534, 2536, 2537, 2542, 2543, 2544, 2545 /а.с.17-39, т.1/, за затримку вагонів № 66244070, 67611574, 60933652, 66933672 залізницею нараховано 657422,57 грн.

За результатами розгляду протоколів про порушення митних правил, Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області постановами від 28.09.2016 у справі № 308/9985/16-п, від 28.09.2016р. у справі № 308/9984/16-п, від 28.09.2016 у справі № 308/9987/16-п матеріали справи про порушення митних правил передано до прокуратури Житомирської області.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів враховує наступне.

Згідно ст. 306 ГК України перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов'язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами.

ОСОБА_4, обов'язки та відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій і громадян, які користуються залізничним транспортом визначаються Статутом залізниць України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року № 457.

ОСОБА_4, обов'язки та відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій і громадян, які користуються залізничним транспортом визначаються Статутом залізниць України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року № 457.

Згідно ч.ч. 1, 2, 4 ст. 129 Статуту залізниць України визначено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників та одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами (ч. 1 ст. 26 Закону України "Про залізничний транспорт").

Відповідно ст. 119 Статуту залізниць України, пунктів 2, 15 ОСОБА_4 користування вагонами та контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 року № 113 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 року за № 165/3458 (далі - ОСОБА_4 № 113), за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх вантажовласнику. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати. Зазначена плата стягується також з вантажовідправників, вантажоодержувачів у разі затримки вагонів (контейнерів), пов'язаної з митним оформленням.

Відповідно до п. 8 ОСОБА_4 зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 року (далі ОСОБА_4 № 644), збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Пункт 16 ОСОБА_4 користування вагонами і контейнерами передбачає випадки, коли вантажовідправник звільняється від плати за користування вагонами і контейнерами. Митні процедури не є підставою звільнення вантажовідправника від плати за користування вагонами та контейнерами.

В силу ст. 46 Статуту залізниць України вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Пункт 9 ОСОБА_4 зберігання вантажів встановлює, що за зберігання на місцях загального користування та на коліях станції відправлення вантажів, завантажених у вагони (контейнери), які простоюють в очікуванні оформлення перевезення (у т. ч. під митним оформленням та з інших причин, не залежних від залізниці), збір сплачується з моменту ввезення вантажу на станцію до моменту закінчення затримки.

Таким чином, приписами законодавства унормовано обов'язок вантажовідправника, вантажоодержувача сплачувати залізниці плату за користування вагонами та збір за зберігання вантажів у разі затримки вагонів (контейнерів), пов'язаної з митним оформленням. Підстави звільнення вантажовласника від плати за користування вагонами передбачені в пункті 121 Статуту залізниць України та пункті 16 ОСОБА_4 користування вагонами і контейнерами є вичерпними, затримку вагонів, пов'язану з митним оформленням, до цих підстав не віднесено (п. 17 Оглядового листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання судової практики застосування Статуту залізниць України, інших норм транспортного законодавства" ).

Пунктом 5.15 роз'яснення президії Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" від 29.05.2002р. №04-5/601, плата за користування вагонами як належності України, так і належності інших держав не є заходом відповідальності, яка може застосовуватись лише за наявності вини сторони у зобов'язанні.

Згідно з параграфу 6 статті 28 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (СМГС) передбачено, що якщо перешкода до перевезення вантажу чи його видачі виникла по причинам, не залежним від перевізника, перевізнику повинні бути сплачені додаткові провізні платежі і витрати, понесені ним у зв'язку з перешкодами, а також неустойки, якщо вони передбачені національним законодавством.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що у разі понесення перевізником додаткових витрат за затримку вагонів пов'язану з митним оформленням, вантажовідправник зобов'язаний відшкодувати йому всі платежі виставлені до сплати за користування вагонами.

Таким чином, вимоги в частині стягнення плати за користування вагонами та за зберігання вантажу є обґрунтованими.

Також в розрахунок по вагону №67611574 позивачем включено збір за участь працівника залізниці у зважуванні.

Порядок участі працівників залізниці при зважуванні вагонів регулюється Збірником тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги (Тарифне керівництво №1) (затверджене наказом №317 від 26.03.2009 Міністерства транспорту та зв'язку України та зареєстровано в Мін'юсті 15.04.2009 за N 346/16356).

Пунктом 3 Розділу 1 Тарифного керівництва №1 встановлено, що державні регульовані тарифи встановлюються на: роботи і послуги, пов'язані з перевезенням вантажів, перелік яких наведено в розділі ІІІ цього Збірника.

Так, зокрема до розділу III входить пункт 4 Збір за зважування вантажів або порожніх вагонів (контейнерів) та за участь працівника залізниці у зважуванні й/або видачі вантажу, де в підпункті 4.2 передбачено, що за участь на вимогу вантажовласника працівника залізниці у зважуванні й/або видачі вантажу нараховується збір у розмірі 66,20 грн. за перші півгодини і 14,70 грн. за кожні наступні півгодини. Неповні півгодини округлюються до повних.

Колегія суддів, на підставі викладеного, дійшла висновку, що нарахування в зазначеній частині є вірними та обґрунтованими.

Крім того, задоволення судом першої інстанції позовних вимог ґрунтується на застосуванні до спірних правовідносин положень ч. 2 ст. 218 Митного кодексу України, відповідно до якої операції, необхідні для здійснення митного контролю, проводяться за рахунок власників товарів або уповноважених ними осіб.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів визнає правомірними, оскільки главою 32 Митного кодексу України, до якої включено статтю 218, урегульовано митні формальності на залізничному транспорті. Митними формальностями є сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи (п. 29 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України). Тому дії щодо здійснення ОСОБА_2 митницею ДФС є митними формальностями, виходячи з чого, на них розповсюджуються положення ст.218 Митного кодексу України.

Колегія суддів не приймає до уваги заперечення ДП "Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство" щодо необхідності оплати вищевказаних платежів, посилаючись на те, що витрати на проведення операцій, а також огляд (переогляд) товарів мають відшкодовуватися залізниці органом, з ініціативи якого вони проводились, тобто ОСОБА_2 митницею ДФС України, та покладення обов'язку відшкодування заявлених до стягнення у позовній заяві сум на ОСОБА_2 митницю ДФС, з огляду на наступне.

Відповідно п.п. 2.15., 2.16. Інструкції про взаємодію посадових осіб митних органів, що здійснюють митні процедури в міжнародному залізничному сполученні, і працівників залізниць України передбачено, що товари (вантажі), що прибувають на станцію призначення й перебувають під митним контролем, розміщуються в зонах митного контролю, які створюються на коліях загального користування й у яких товари (вантажі) перебувають під охороною залізниці, або, з дозволу митного органу, - в інших місцях чи під'їзних коліях, визначених як зони митного контролю згідно з Митним кодексом України і Порядком створення зон митного контролю та їх функціонування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2002 № 1947. Працівники залізниць не мають права видавати товари (вантажі), що перебувають під митним контролем, виконувати з ними будь-які операції (навантаження, вивантаження, перевантаження, усунення пошкоджень упаковки, розпакування, упакування, перепакування або зміну ідентифікаційних знаків чи маркування, нанесених на упаковку) без дозволу митниці.

Пунктом 4.10 Інструкції передбачено, що у разі надходження на прикордонну передавальну станцію товарів (вантажів), щодо яких є потреба проведення митного огляду (переогляду), посадова особа митниці призначення здійснює необхідні митні процедури відповідно до законодавства України.

Згідно п. 4.11. Інструкції у разі надходження на прикордонну передавальну станцію товарів (вантажів) з порушенням вимог цієї Інструкції або товарів (вантажів), щодо яких є потреба провести митний огляд (переогляд), посадова особа митниці призначення в накладній під найменуванням товарів (вантажів) учиняє запис "Пропуск заборонено" і зазначає підставу для прийняття такого рішення. Запис завіряється підписом і відбитком штампа "Під митним контролем" цієї посадової особи, і документи повертаються працівникові станції. Про затримку товарів (вантажів) складається акт загальної форми, у якому зазначається час початку й закінчення проведення митного огляду (переогляду) і який підписується особами, що брали участь у проведенні цього огляду (переогляду).

Відповідно до ч. 5 ст. 338 Митного кодексу України огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів комерційного призначення може проводитися за наявності достатніх підстав вважати, що переміщення цих товарів, транспортних засобів через митний кордон України здійснюється поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю, у тому числі в разі отримання відповідної офіційної інформації від правоохоронних органів. Вичерпний перелік відповідних підстав визначається Кабінетом Міністрів України.

З метою проведення огляду (переогляду) товарів посадові особи органів доходів і зборів самостійно вживають заходів, передбачених цим Кодексом, на всій митній території України, включаючи зупинення транспортних засобів для проведення їх огляду (переогляду), в межах контрольованого прикордонного району та прикордонної смуги. Такий огляд (переогляд) проводиться за рахунок органу, з ініціативи або на підставі інформації якого прийнято рішення про його проведення. Якщо в результаті проведення огляду (переогляду) виявлено факт незаконного переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, витрати, пов'язані з проведенням огляду (переогляду), відшкодовуються власником зазначених товарів, транспортних засобів або уповноваженою ним особою.

Частина 2 статті 218 Митного кодексу України, що міститься у главі 32 "Митні формальності на залізничному транспорті", в порівнянні із нормою ч. 5 ст. 338 МК України, якою визначено загальний для всіх видів транспорту порядок здійснення митного огляду, передбачає спеціальні норми проведення митних процедур (контролю) на залізничному транспорті .

Відповідно до положень ч. 2 ст. 218 МК України передбачено, що розвантажувальні, навантажувальні, перевантажувальні та інші операції, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, проводяться підприємствами залізниці за рахунок власників товарів або уповноважених ними осіб.

Розглядаючи поняття "інші операції", які здійснюються у разі необхідності проведення митного контролю та митного оформлення товарів, слід дійти висновку, що ними охоплюється і проведення маневрових робіт (постанова Вищого господарського суду України від 11.12.2014 у справі № 908/356/14).

Митний контроль товарів у міжнародному залізничному сполученні здійснюється в зонах митного контролю (ч. 1 ст. 220 МК України).

Митними формальностями є сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи (п. 29 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України).

Як вбачається із матеріалів справи, дії відділу митного оформлення по відношенню до зупинки вагонів відповідача є митними формальностями, на які розповсюджується обов'язок власників товару або уповноважених ними осіб щодо оплати операцій, здійснених під час проведення митного контролю на залізничному транспорті, незалежно від факту виявлення незаконного переміщення товару під час здійснення такого контролю, оскільки такий обов'язок визначений положеннями чинного законодавства, які мають бути застосовані до спірних правовідносин.

Таким чином, дії щодо здійснення ОСОБА_2 митницею Державної фіскальної служби України митного огляду після митного оформлення є митними формальностями, а тому на них розповсюджуються положення ст. 218 Митного кодексу України.

Необхідно зауважити, що відповідач є вантажовласником, якому позивач надає послуги, передбачені Статутом залізниць України.

Отже, обов'язок власників товару або уповноважених ними осіб щодо оплати операцій, здійснених під час проведення митного контролю на залізничному транспорті, незалежно від факту виявлення незаконного переміщення товару під час здійснення такого контролю, визначений нормами чинного законодавства, які мають бути застосовані до спірних правовідносин.

За приписами ч.ч. 1, 2, 4 ст. 129 Статуту залізниць України передбачено, що обставини, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

У свою чергу, майнова відповідальність перевізників та одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, може наступати за обставин, які засвідчуються актами (ч. 1 ст. 26 Закону України "Про залізничний транспорт", ст. 129 Статуту залізниць України).

Як встановлено судом в процесі розгляду справи, на підставі актів загальної форми, які складено відповідно до приписів чинного законодавства, що регулюють вказані правовідносини, як це передбачено п. 10 ОСОБА_4 користування вагонам і контейнерами та п. 9 ОСОБА_4 зберігання вантажів, було розраховано плату за користування вагонами, збір за зберігання, зважування вантажу, збір за телеграфне повідомлення про затримку, тариф та плату за маневрову роботу, які були виконані залізницею через затримку вагонів відповідача за №№ 66244070, 67611574, 60933652, 66933672. Вищевказані нарахування також внесено до відповідних накладних.

Колегія суддів, перевіривши розрахунки позивача, дійшла висновку, що розмір плати за користування вагонами, збір за зберігання, зважування вантажу, збір за телеграфне повідомлення про затримку, тариф та плату за маневрову роботу, які були виконані залізницею через затримку вагонів відповідача за №№ 66244070, 67611574, 60933652, 66933672 є підставними та обґрунтованими.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання скаржника, що акти загальної форми не є належними та допустимими доказами у справі.

Акти загальної форми, надані позивачем, містять достатню інформацію щодо затримки вагонів залізницею, у зв'язку з проведенням митного огляду, зокрема щодо часу затримки та розрахунку суми додаткових платежів за період простою вагонів, а тому є належними доказими понесення залізницею додаткових витрат, що пов'язані з митними формальностями, оскільки ними, в сукупності із іншими доказами, в достатній формі підтверджено облік часу користування вагонами (час перебування вагонів у пунктах навантаження, вивантаження та на під'їзних коліях) та нарахування плати за користування ними.

Факт проведення залізницею операцій, пов'язаних з оглядом товару за запитом митниці, не заперечується, отже витрати залізниці мають бути відшкодовані по факту їх завдання вантажовідправником товару, який, в свою чергу, може стягнути понесені ним збитки у розмірі вартості сплачених витрат з органу, з ініціативи якого було проведено затримання товару на залізниці в регресному порядку, у разі визнання його дій щодо затримки вагонів, щодо яких виник спір з приводу стягнення плати, неправомірними.

Таким чином, враховуючи вищевикладне, позов щодо стягнення з Державного підприємства "Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство" на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" 657422,57 грн. нарахованих платежів за затримки вагонів, слід задоволити. В задоволенні позову щодо відповідача ОСОБА_2 митниці Державної фіскальної служби України необхідно відмовити.

Крім того, ОСОБА_3 підприємством "Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство" до суду першої інстанції подано клопотання про відстрочку виконання рішення суду до 31.12.2017р.

Колегія суддів вважає обґрунтованою та підставною розстрочку виконання рішення до 31.12.2017р., враховуючи той факт, що розстрочка виконання рішення сприятиме, як можливості продовження господарської діяльності відповідача, так і зробить реальною сплату заборгованості перед ПАТ "Українська залізниця".

Таким чином, доводи скаржника, викладені у апеляційній скарзі, є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Зокрема, колегія суддів вважає необґрунтованими заперечення відповідача Державного підприємства "Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство" щодо пропуску строку, встановленого для звернення залізниць з позовами до відправників про сплату провізних платежів, штрафів та ін. платежів, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 137 Статуту залізниць України передбачає, що позови залізниць до вантажовідправників, вантажоодержувачів і пасажирів, що випливають із цього статуту, можуть бути подані відповідно до установленої підвідомчості чи підсудності до суду за місцезнаходженням відповідача протягом 6 місяців. Згідно підпункту "б" зазначений шестимісячний термін обчислюється з дня настання події, що стала підставою для подання позову.

Враховуючи положення п.п. 1.10. ОСОБА_4 розрахунків за перевезення вантажів, підпункт 26.6. п. 26 Додатка 1 до СМГС, п. 10 § 2 ст. 39 СМГС, моментом, з якого розпочинається сплив строку позовної давності у даному спорі є час вивантаження вагонів і закінчення нарахування платежів і зборів - Акти загальної форми № 29 від 20.09.2016 та №30 від 20.09.2016.

Тобто, право звернення у залізниці виникло 20.09.2016 по вагонах №№ 66244070, 67611574, 60933652, 66933672, коли на ст. Мукачево вантаж із вагонів вивантажено.

Місцевим господарським судом повністю з'ясовані обставини, що мають значення для справи. Висновки, викладені у рішенні місцевого господарського суду, відповідають обставинам справи. Судом не порушені та правильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

За таких обставин підстав для зміни, скасування рішення місцевого господарського суду, визначених ст. 104 ГПК України, не вбачається.

Згідно приписів ст. 49 ГПК України, витрати по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника у звязку із відмовою у її задоволенні.

Керуючись ст.ст. 99,101,103-105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу відповідача Державного підприємства "Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство" на рішення господарського суду Житомирської області від 26.07.17 р. у справі № 906/256/17 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Житомирської області від 26.07.17 р. у справі №906/256/17 залишити без змін.

2.Справу №906/256/17 повернути до господарського суду Житомирської області.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Савченко Г.І.

Суддя Демидюк О.О.

Суддя Павлюк І.Ю.