КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2017 р. Справа№ 910/9069/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Разіної Т.І.

Гончарова С.А.

за участю секретаря судового засідання Куценко К.Л.

за участю представників сторін:

від позивача: Городиська Є.Ю. - представник за довіреністю № 1835 від 21.06.2017; Шишкін П.С. - представник за довіреністю № 1807 від 06.06.2017;

від відповідача: Поліщук О.І. - представник за довіреністю б/н від 25.06.2017;

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва від 13.07.2017

у справі № 910/9069/17 (суддя - Привалов А.І.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком"

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 19 291,78 грн,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.07.2017 позовні вимоги задоволено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить повністю скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 13.07.2017 та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.09.2017 апеляційну скаргу у даній справі було прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Коротун О.М., Разіної Т.І., Гончарова С.А., розгляд справи призначено на 25.09.2017.

21.09.2017 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу у даній справі, який було долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні 25.09.2017 представник відповідача апеляційну скаргу у даній справі підтримав, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати з прийняттям нового рішення про відмову в позові повністю.

Представники позивача в судовому засіданні 25.09.2017 проти задоволення апеляційної скарги заперечили, просили залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, заперечення на неї, заслухавши пояснення представників сторін, оглянувши надані оригінали, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно було з'ясовано судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 03.12.2013 між позивачем (за договором - орендодавець) та Державним підприємством «Донецька залізниця» (за договором - орендар) було укладено договір № 448107-764 оренди нерухомого майна товариства (технологічні приміщення) (надалі - договір), відповідно до п.1.1 якого орендодавець передає, а орендар - приймає в строкове платне користування частину спеціалізованого приміщення, розташованого в м. Старобільськ Луганської обл. на 3 поверсі 3-поверхового будинку № 35 по вул. Леніна, загальною площею 1 кв. м. технологічних приміщень для розташування комутаційного обладнання.

Факт передачі та, відповідно, прийняття орендарем об'єкта оренди підтверджується актом від 01.10.2013 приймання-передавання майна, який є додатком № 1 до спірного договору.

При цьому, відповідно до п. 12.1 договору останній укладено на період із моменту підписання уповноваженими особами обох сторін на строк до 31.12.2014. Сторони домовились, що умови цього договору поширюються на відносини між ними, які виникли до його укладення, а саме з 01.10.2013 (дата фактичної передачі об'єкта оренди позивачем відповідачу). Сторони зобов'язані протягом 20 днів після закінчення строку дії договору здійснити остаточні розрахунки за ним.

Відповідно до п.п. 6.1.3 договору, орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату та інші платежі, визначені договором.

Відповідно до п. 3.4, орендар відшкодовує витрати на електроенергію в порядку, визначеному Правилами користування електричною енергією, та на підставі рахунку орендодавця у відповідності з діючими тарифами встановленими законодавством України в термін, зазначений в п. 3.6 договору.

Відповідно до п. 3.6 договору, орендна плата перераховується орендарем у безготівковому порядку на поточний банківський рахунок орендодавця не пізніше 27 числа місяця, наступного за розрахунковим згідно з рахунками, які виставляють орендодавцем, не пізніше 17 числа місяця, наступного за розрахунковим, та надаються орендарю разом із актом про надані послуги та податковою накладною.

Так, судом першої інстанції правомірно встановлено, що матеріали справи містять докази виставлення та надіслання відповідачу рахунків із актами про надання послуги.

Відповідно до п. 3.9 договору, у разі закінчення строку дії договору чи його дострокового розірвання, орендна плата за останній місяць розраховується орендодавцем з урахуванням фактичного періоду використання визначеного відповідно до акта передачі-приймання орендованого майна. Орендна плата за останній місяць сплачується орендарем на підставі рахунку, який складається орендодавцем на дату підписання акта передачі-приймання майна та підлягає оплаті протягом 20 календарних днів.

Відповідно до п. 12.4, договір може бути розірваний на вимогу однієї зі сторін, направленої письмово, або за рішенням суду, в тому числі, в разі порушення строків внесення орендної плати або не внесення її в повному обсязі (пп. 12.4.3 договору).

Так, матеріали справи не містять доказів розірвання договору його сторонами. Вказана обставина не заперечувалась ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані під час апеляційного перегляду рішення суду.

Як вбачається з акту передачі-приймання майна (т. 1, а.с. 55) 31.01.2016 орендар, в особі виконуючого обов'язки начальника структурного підрозділу «Ново-Кіндрашівська дистанція сигналізації та зв'язку» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» та в особі заступника начальника структурного підрозділу «Ново-Кіндрашівська дистанція сигналізації та зв'язку» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» передав, а позивач прийняв об'єкт оренди, що підтверджується актом передачі-приймання від 31.01.2016.

Відтак, місцевим господарським судом правомірно зазначено, що спірний договір оренди був продовжений у порядку ст. 764 Цивільного кодексу України та ч. 4 ст. 284 Господарського кодексу України, та діяв до вазаного моменту повернення.

Разом з цим, спір у даній справі виник, за доводами позивача, в результаті порушення відповідачем обов'язку щодо сплати орендних платежів за користування об'єктом оренди за період липень 2014 року - листопад 2015 року в розмірі 13 727,50 грн, що призвело до виникнення у відповідача заборгованості в сумі 13 727,50 грн.

У зв'язку з чим, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість з оплати за користування об'єктом оренди в сумі 13 727,50 грн.

Розглядаючи спір по суті, суд першої інстанції дійшов висновку, що всі права та обов'язки ДП "Донецька залізниця" перейшли до його правонаступника - ПАТ "Українська залізниця", зважаючи, насамперед, на положення ч. 6 ст. 2 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", дії щодо реєстрації ПАТ "Українська залізниця" та зміст ст.ст. 1, 2 Статуту ПАТ "Українська залізниця", які визначають положення щодо правонаступництва. А тому позовні вимоги були задоволені судом першої інстанції в повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками місцевого господарського суду, що обґрунтовується наступним.

Так, в постановах Верховного Суду України від 21 червня 2017 року у справі № 3-512гс17 та від 19 квітня 2017 року № 3-306гс17, суд дійшов наступних висновків.

Законом України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» визначено правові, економічні та організаційні особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування, 100 % акцій якого належать державі (надалі - Товариство).

Утворення Товариства здійснюється за рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до законодавства з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Товариство утворюється як публічне акціонерне товариство, 100 % акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Державної адміністрації залізничного транспорту України (далі - Укрзалізниця), а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття (далі - підприємства залізничного транспорту).

Товариство є правонаступником усіх прав і обов'язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.

Комісія з утворення Товариства у чотиримісячний строк з дня затвердження її складу подає центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, для затвердження у місячний строк зведений передавальний акт, зведений акт оцінки майна залізничного транспорту загального користування, а також проект статуту Товариства для подання Кабінетові Міністрів України. Зведені передавальний акт та акт оцінки складаються на основі узагальнених даних передавальних актів та актів оцінки, складених стосовно цілісного майнового комплексу кожного підприємства залізничного транспорту.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що спеціальним Законом № 4442-VI визначено пріоритет у застосуванні його норм, а саме: утворення товариства залізничного транспорту загального користування відбувається за рішенням Кабінету Міністрів України, який, крім іншого, виконує функції загальних зборів Товариства.

Так, відповідно до Закону № 4442-VI та на виконання його вимог Постановою № 200 утворено ПАТ «Українська залізниця» на базі Укрзалізниці, підприємств залізничного транспорту, які реорганізовуються шляхом злиття, згідно з додатком 1.

До переліку, наведеного у зазначеному додатку, включено й ДП «Донецька залізниця».

Пунктом 2 Постанови № 200 встановлено, що статутний капітал ПАТ «Українська залізниця» формується шляхом внесення до нього майна Укрзалізниці, підприємств, зазначених у додатку 1, крім майна, яке закріплюється за ПАТ «Українська залізниця» на праві господарського відання згідно із Законом № 4442-VI, та іншого майна, яке відповідно до законодавства не може бути включене до статутного капіталу.

У межах своїх повноважень та на часткову зміну п. 5 Постанови № 200 Кабінет Міністрів України 12 листопада 2014 року прийняв Постанову № 604, згідно з якою майно (активи, власний капітал та зобов'язання) підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції (далі - майно), не включається до переліків і зведених актів інвентаризації майна, що затверджуються Міністерством інфраструктури відповідно до п. 5 зазначеної Постанови, а відображається в балансі (крім зобов'язань підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, які розташовані на тимчасово окупованій території) і закріплюється в частині активів за ПАТ «Українська залізниця» на праві господарського відання до проведення його інвентаризації та оцінки відповідно до п. 2 цієї Постанови.

У подальшому Постановою № 735 затверджено статут ПАТ «Українська залізниця».

Згідно з п.п. 1, 2 статуту ПАТ «Українська залізниця» є юридичною особою, утвореною відповідно до Закону № 4442-VI, Постанови № 200; Товариство є правонаступником усіх прав і обов'язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту. Товариство є юридичною особою з дня державної реєстрації (п. 12 статуту).

Товариство має у власності майно, внесене до його статутного капіталу, та/або інше майно, набуте ним на підставах, що не заборонені законодавством. Товариство здійснює володіння, користування та розпорядження таким майном згідно з метою своєї діяльності з урахуванням вимог законодавства та цього статуту. За Товариством закріплено на праві господарського відання державне майно, що передане йому відповідно до законодавства. Товариство здійснює користування та розпорядження цим майном відповідно до мети своєї діяльності з урахуванням обмежень, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами та цим статутом (п.п. 20, 21 статуту).

Державну реєстрацію ПАТ «Українська залізниця» здійснено 21 жовтня 2015 року, про що свідчить відповідний запис у Реєстрі.

Відповідно до ст. 4 Закону України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» (надалі - Закон № 755-IV) у редакції, чинній на час здійснення державної реєстрації ПАТ «Українська залізниця», державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців - це засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Реєстру. Порядок проведення державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців включає, зокрема, внесення відомостей про юридичну особу або фізичну особу - підприємця до Реєстру.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону № 755-IV якщо відомості, які підлягають внесенню до Реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Аналогічна норма закріплена у ч. 1 ст. 10 Закону № 755-IV в чинній редакції.

Судом встановлено, що в Реєстрі міститься інформація про те, що ДП «Донецька залізниця» перебуває у стані припинення, проте запису про припинення цієї юридичної особи у Реєстрі немає. Крім того, в Реєстрі містяться дані про юридичних осіб, правонаступником яких є ПАТ «Українська залізниця», серед яких зазначено ДП «Донецька залізниця». Водночас у цьому ж Реєстрі наведено інформацію про здійснення зв'язку з юридичною особою, зокрема відомості про те, що правонаступництво ПАТ «Українська залізниця» щодо ДП «Донецька залізниця» настає згідно з Постановою № 604 після внесення майна до статутного капіталу правонаступника.

Із комплексного аналізу зазначених норм права можна дійти висновку, що спеціальним Законом № 4442-VI визначено особливості утворення ПАТ «Українська залізниця», на виконання якого, Кабінет Міністрів України прийняв відповідні нормативно-правові акти та діяв не тільки як вищий орган у системі органів виконавчої влади, а й як особа, яка на підставі цього Закону від імені держави здійснює функції вищого органу управління Товариством.

Зважаючи на викладене, питання правонаступництва ПАТ «Українська залізниця» стосовно ДП «Донецька залізниця» визначається спеціальним законом та прийнятими на його виконання постановами № 200 та № 604, які пов'язують перехід прав і обов'язків ДП «Донецька залізниця» до ПАТ «Українська залізниця» з інвентаризацією, складанням передавального акта та внесенням майна до статутного капіталу правонаступника.

При цьому, суд апеляційної інстанції в цій частині приймає доводи апелянта, що у зв'язку з тим, що між ДП «Донецька залізниця» та ПАТ «Укрзалізниця» відсутній передавальний акт та відсутні докази проведення інвентаризації та внесення майна до статутного капіталу правонаступника, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про перехід прав та обов'язків ДП "Донецька залізниця" до його правонаступника - ПАТ "Українська залізниця".

Окрім цього, суд апеляційної інстанції також зазначає, що ДП «Донецька залізниця» розташовано у зоні проведення антитерористичної операції, процедуру реорганізації цього підприємства і передачу всіх прав та обов'язків ПАТ «Українська залізниця» призупинено до завершення проведення антитерористичної операції (що передбачено спеціальними підзаконними нормативно-правовими актами), з урахуванням відсутності даних про складання та затвердження передавальних актів для передачі зобов'язань від ДП «Донецька залізниця» до ПАТ «Українська залізниця». А тому суд першої інстанції дійшов посмилкового висновку про задоволення позову до ПАТ «Українська залізниця», оскільки останнє не стало правонаступником у частині зобов'язань ДП «Донецька залізниця». Вказаний висновок суду апеляційної інстанції узгоджується з позицією Верховного Суду України, зазначеною у постанові від 22 лютого 2017 року у справі № 910/11196/16.

Щодо доводів сторін про те, чи знаходиться об'єкт оренди на території проведення АТО чи ні, суд апеляційної інстанції зазначає, що виходячи з підстав та предмету позову (а саме: стягнення орендної плати за договором оренди), суд апеляційної інстанції зазначає що та обставина. що об'єкт оренди не знаходиться на території проведення АТО не може бути підставою для задоволення позову або в його відмові, оскільки ключовим моментом у даній справі є з'ясування того, чи відбулось правонаступництво прав та обов'язків ДП «Донецька залізниця» до ПАТ «Українська залізниця».

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує доводи позивача, що саме ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» «Ново-Кіндрашівська дистанція сигналізації та зв'язку» передало, а позивач прийняв об'єкт оренди, що підтверджується актом передачі-приймання від 31.01.2016.

Разом з цим, як вбачається із тексту позовної заяви, позивач просив стягнути основну заборгованість у розмірі 13 727,50 грн за період з липня 2014 по листопад 2015. Тобто за період, коли фактично ПАТ «Українська залізниця» не користувалось спірним приміщенням, та не мало жодного відношення до дії договору оренди № 448107-764 від 03.12.2013 у спірний період. Тоді як фактично сплата орендної плати саме відповідачем була здійснена лише за період за грудень 2015 та січень 2016. Таким чином з урахуванням відсутності доказів правонаступництва прав та обов'язків від ДП «Донецька залізниця» до ПАТ «Українська залізниця» - відсутні правові підстави стягнення заборгованості з останнього за спірний період.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції враховує пояснення сторін щодо того, що 19.01.2016 на підставі платіжного доручення № 1 відповідачем було сплачено 1 528,57 грн та 10.02.2016 на підставі платіжного доручення № 40 відповідачем було сплачено 1 532,15 грн з призначеннями платежів «оплата за грудень 2015» та «оплата за січень 2016» відповідно. Дана обставина свідчить про наявність правовідносин між позивачем та відповідачем з моменту, зокрема з січня 2016, однак не може бути підставою для стягнення заборгованості за період з липня 2014 по листопад 2015.

Суд апеляційної інстанції критично ставиться до висновку місцевого господарського суду про здійснення правонаступництва з посиланням на рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2016 у справі № 910/12685/16 (за позовом Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"), яке набрало законної сили 18.10.2016. Зокрема в частині того, що в даному рішенні було судом було встановлено, що між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" та Державним підприємством "Донецька залізниця" було складено передавальний акт від 05.08.2015, в якому зазначено, що правонаступництво щодо всього майна, усіх прав та обов'язків Державного підприємства «Донецька залізниця», яке розташоване на території проведення АТО, не включається до зведених актів інвентаризації, а відображається в балансі і закріплюється в частині активів за ПАТ «Укрзалізниця» на підставі господарського відання до проведення його інвентаризації і оцінки, відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 12.11.2014 №604. А тому, на думку суду першої інстанції, всі права та обов'язки ДП "Донецька залізниця" перейшли до його правонаступника - ПАТ "Українська залізниця", зважаючи, насамперед, на положення ч. 6 ст. 2 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", дії щодо реєстрації ПАТ "Українська залізниця" та зміст ст.ст. 1, 2 Статуту ПАТ "Українська залізниця", які визначають положення щодо правонаступництва.

Оскільки в цьому ж рішенні, суд також зазначив, що Державне підприємство "Донецька залізниця" знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції (із адресою місцезнаходження в м. Донецьк), яке свої права та обов'язки Публічному акціонерному товариству "Укрзалізниця" в порядку, визначеному законодавством, не передавало (оскільки згідно з передавальним актом ДП «Донецька залізниця» від 05.08.2015 усе майно, права та обов'язки третьої особи, розташовані на території проведення антитерористичної операції, не було включено до зведених актів інвентаризації), а отже суд у наведеній справі встановив, що Державне підприємство "Донецька залізниця" є окремим (самостійним) суб'єктом, що здійснює свою господарську діяльність, у зв'язку з чим останній повинен самостійно нести відповідальність за договірними та позадоговірними зобов'язаннями, що виникли за його участі. Таким чином, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" не стало правонаступником Державного підприємства "Донецька залізниця", оскільки процедура реорганізації підприємств, розміщених на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції, та передача всіх їх прав та обов'язків Публічному акціонерному товариству "Українська залізниця", відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.11.2014 № 604, призупинена до завершення проведення антитерористичної операції (так, згідно з передавальним актом ДП «Донецька залізниця» від 05.08.2015 усе майно, права та обов'язки третьої особи, розташовані на території проведення антитерористичної операції, не було включено до зведених актів інвентаризації, а закріплено в частині активів за відповідачем на підставі господарського відання до проведення його інвентаризації і оцінки, відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 12.11.2014 №604).

Таким чином, позиція, викладена в рішенні Господарського суду міста Києва від 30.09.2016 у справі № 910/12685/16, узгоджується з позиціями Верховного Суду України (зазначеними судом апеляційної інстанції вище) та вказує на помилковість висновків місцевого господарського суду при розгляді даної справи.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню на підставі пунктів 1, 3, 4 частини 1 статті 104 ГПК України з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову повністю, з покладанням на позивача судових витрат за розгляд справи як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись статтями 32-36, 43, 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.07.2017 у справі № 910/9069/17 - задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 13.07.2017 у справі № 910/9069/17 - скасувати, з прийняттям нового рішення про відмову в позові.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" 01601, м.Київ, БУЛЬВАР ТАРАСА ШЕВЧЕНКА, будинок 18, ідентифікаційний код юридичної особи 21560766) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м.Київ, ВУЛИЦЯ ТВЕРСЬКА, будинок 5, ідентифікаційний код юридичної особи 40075815) 1760 (одну тисячу сімсот шістдесят) грн 00 коп судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

4. Видачу наказу доручити місцевому господарському суду.

5. Матеріали справи № 910/9069/17 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у встановленому чинним законодавством порядку.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді Т.І. Разіна

С.А. Гончаров