ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26.09.2017 Справа № 920/807/17

Господарський суд Сумської області, у складі судді Заєць С.В., при секретарі судового засідання Малюк Р.Б., розглянувши матеріали справи № 920/807/17:

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Фонтан, м. Суми,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ЗАВОД ЕКО-

ПРОДУКТ м. Суми,

про стягнення 422 961 грн. 74 коп.

Представники:

Від позивача: директор ОСОБА_1,

представник ОСОБА_2 (дов. № 12-12/16 від 12.12.2016);

Від відповідача: не прибув;

Суть спору: позивач подав позовну заяву від 25 серпня 2017 року, в якій просить суд стягнути з відповідача 422 961 грн. 74 коп., в тому числі 346 461 грн. 92 коп. заборгованості з орендної плати відповідно до умов укладеного між сторонами договору здачі в операційну оренду основних засобів оренди № 1 від 02.01.2015 року, 62 061 грн. 94 коп. інфляційних збитків, 14 437 грн. 88 коп. 3% річних, а також 6 344 грн. 44 коп. судового збору.

Представник позивача 25.09.2017 подав клопотання про доручення документів до матеріалів справи, а саме: довідку від 01.12.2016 про балансову вартість основних засобів з Переліком технологічного обладнання; вимогу від 15.01.2017 про повернення орендованого майна; протокол загальних зборів учасників ТОВ Завод Еко-Продукт від 30.11.2016; рішення господарського суду Сумської області по справі № 920/1245/16 від 13.04.2016; рішення господарського суду Сумської області по справі № 920/1221/16 від 02.02.2017; ухвалу господарського суду Сумської області від 30.06.2017 по справі № 920/1000/16; ухвалу господарського суду Сумської області від 17.08.2016 по справі № 920/708/16; інформацію з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо ТОВ Завод Еко-Продукт.

Суд долучив подані документи до матеріалів справи.

26.09.2017 представник позивача подав заяву про виправлення помилок, в якій зазначив, що під час перевірки судом правильності розрахунку позовних вимог було виявлено наступні помилки:

1) в п.1 Розрахунку суми позовних вимог, у рядку 7 таблиці розрахунку розміру орендної плати у стовпці «Сума, грн.» вказано « 720 000,00 грн.», в той час як повинно бути « 20 000,00» грн.;

2) в п.2 Розрахунку суми позовних вимог, у рядку 11 таблиці розрахунку інфляційних збитків у першому стовпці зазначено « 5000,00 грн. - орендна плата за травень 2016р.», в той час як повинно бути вказано « 20 000,00 грн. - орендна плата за травень 2016р.»;

3) в п.3 Розрахунку суми позовних вимог, у рядку 11 таблиці розрахунку 3% річних у першому стовпці зазначено « 5000,00 грн. - орендна плата за травень 2016р.», в той час як повинно бути вказано « 20 000,00 грн. - орендна плата за травень 2016р.»,

В звязку з чим просить суд 1. Виправити помилки (опечатки), допущені у розрахунку суми позовних вимог а саме:

1) в п.1 Розрахунку суми позовних вимог, у рядку 7 таблиці розрахунку розміру орендної плати у стовпці «Сума, грн.» замість « 720 000,00 грн.», зазначити « 20 000,00» грн.;

2) в п.2 Розрахунку суми позовних вимог, у рядку 11 таблиці розрахунку інфляційних збитків у першому стовпці замість « 5000,00 грн. - орендна плата за травень 2016р.», зазначити « 20 000,00 грн. - орендна плата за травень 2016р.»;

3) в п.3 Розрахунку суми позовних вимог, у рядку 11 таблиці розрахунку 3% річних у першому стовпці зазначено « 5000,00 грн. - орендна плата за травень 2016р.», зазначити « 20 000,00 грн. - орендна плата за травень 2016р.».

Представник відповідача в судове засідання 26.09.2017 не прибув, відзив на позовну заяву не подав, натомість подав клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення по суті і набрання законної сили рішенням у справі № 920/1000/16 про визнання права власності на технологічне обладнання та у справі № 920/857/17 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

В даному випадку, наявність справ № 920/1000/16 та 920/857/17, які розглядаються господарським судом Сумської області, ніяким чином не перешкоджає розгляду та вирішенню по суті даної справи, оскільки в матеріалах справи наявні всі необхідні докази для винесення обґрунтованого та обєктивного рішення.

Тому, суд відмовляє у задоволенні клопотання про зупинення розгляду справи.

Відповідно до пункту 3.9.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом цієї норми, зокрема, у разі якщо ухвалу було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації зазначеної в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців), і не повернуто підприємством звязку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, враховуючи те, що відповідач про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини незявлення суду не повідомлено, відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та оцінивши надані докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи 02.01.2015р. між ТОВ «ФОНТАН» (далі - позивач) та ТОВ «ЗАВОД «ЕКО-ПРОДУКТ» (далі - відповідач) був укладений договір здачі в операційну оренду основних засобів №1 від 02.01.2015р. (далі - договір оренди), відповідно до умов якого позивач передав у користування відповідачу належні йому на праві власності основні засоби: Виробничі приміщення загальною площею 4473 кв.м., що знаходяться за адресою: Сумська обл., Сумський р-н, с. Іволжанське, вул. Заводська, буд. 4, а також технологічне обладнання по виробництву газованих напоїв, яке знаходиться у виробничих приміщеннях, а відповідач зобов'язався своєчасно та у повному обсягу сплачувати позивачу орендну плату за користування орендованим майном

Відповідно до умов п.3.1 договору оренди, орендна плата складала 20 000,00 грн. на місяць, яку відповідно до умов п. 4.1. договору орендар (відповідач) повинен був сплачувати щомісячними авансовими платежами до 10 числа за кожний місяць.

Згідно п. 6.1. договору оренди, строк його дії складав з 02.01.2015р. до 31.12.2015р., а в частині обов'язків по розрахункам у разі їх невиконання - до повного проведення розрахунків та відшкодування збитків.

Відповідно до умов п. 6.5 договору оренди, у випадку відсутності заяви однієї із сторін про припинення договору після закінчення його терміну протягом 1-го місяця він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих підставах, що були передбачені договором.

Розмір орендної плати за 2015-2016 роки, яку відповідно до умов договору оренди відповідач повинен був сплатити позивачу, складає 480 000,00 грн.

В порушення умов договору оренди, відповідач свої договірні зобов'язання щодо сплати орендної плати виконав частково, сплативши позивачу лише 133 538,08 грн., що підтверджується банківськими виписками.

У серпні 2016р. між позивачем та відповідачем був підписаний акт звіряння взаємних розрахунків станом на 01.08.2016р., згідно якого заборгованість відповідача перед позивачем складала 246 461,92 грн. (а.с. 42).

Зазначена заборгованість в сумі 246 461,92 грн. як дебіторська обліковується і у бухгалтерському обліку відповідача ряд. 4 відомості дебіторської заборгованості станом на 30.06.2017р. (а.с. 49).

До моменту припинення строку дії договору, відповідач продовжував користуватися орендованим майном ще пять місяців, вартість орендної плати за які склала 100 000,00 грн.

Станом на 25.08.2017р. заборгованість відповідача перед позивачем по договору складає 346 461,92 грн., що складає розмір орендної плати за період з липня 2015р. по грудень 2016р.

Відповідно до умов п. 4.4.2 договору оренди, у випадку несвоєчасної сплати орендної плати та невиконання орендарем умов договору оренди, орендодавець (позивач) має право виступити з ініціативою щодо розірвання договору оренди.

Листом № 25 від 01.11.2016р. позивач повідомив відповідача про припинення договору оренди з 31.12.2016р., а також пред'явив відповідачу вимоги щодо повернення орендованого майна з оренди та про оплату існуючої заборгованості за оренду нерухомого майна та технологічного обладнання. (а.с. 43-45).

Станом на 25.08.2017р. відповідач відповіді на лист не надав, орендоване майно з оренди не повернув, існуючу заборгованість не сплатив.

Листом № 35 від 26.07.2017р. позивач повторно звернувся до відповідача із вимогою про оплату заборгованості та про повернення орендованого майна, до якого додав акт звіряння взаємних розрахунків за період оренди, але відповідач відповіді не надав, акт звіряння не підписав, заборгованість не сплатив і орендоване майно не повернув. (а.с. 46-48).

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, сторони повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а також кожна сторона повинна вживати всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частинами 1 та 5 ст. 762 ЦК України визначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 286 Господарського кодексу України, орендна плата сплачується орендарем незалежно від результатів його господарської діяльності.

Відповідно до умов п. 4.1.2 договору оренди, відповідач повинен був сплачувати орендну плату до 10 числа за кожний місяць, але відповідач свої договірні зобов'язання по сплаті орендної плати у встановлений строк не виконав.

Невиконанням договірних зобов'язань щодо розрахунків за оренду відповідач порушив умови укладеного з позивачем договору, а також вимоги ст. ст. 526, 530, 762 ЦК України та ст. ст. 193, 286 ГК України, що порушує права позивача.

Відповідачем не подано ні доказів сплати боргу, ні аргументованих заперечень проти вимог позивача, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 346461 грн. 92 коп. заборгованості з орендної плати суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, за вимогою кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу враховуючи встановлений індекс інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлено договором чи законом.

Відповідно до п. 3 розрахунку суми позовних вимог, 3% річних, нарахованих за прострочення виконання грошового зобов'язання, складають 14 437,88 грн.

Відповідно до п. 2 розрахунку суми позовних вимог, сума інфляційних збитків, нарахована за прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання, складає 62 061,94 грн.

Передбачені ст. 625 Цивільного кодексу України наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді сплати 3% річних, від простроченої суми не є неустойкою (пенею), зазначені % є не мірою відповідальності, а платою за безпідставний, не погоджений сторонами строк користування чужими грошовими коштами, а тому ці кошти стягуються незалежно від вини боржника та не залежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

Не є неустойкою (штрафом, пенею) й застосуванням до простроченої суми грошового зобов'язання встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, стягувані у зв'язку з таким застосуванням суми, оскільки вони є відшкодуванням збитків, завданих кредитору, внаслідок зменшення його грошових коштів, через зростання загального рівня цін на товари і послуги протягом певного періоду часу.

За своїми ознаками, індекс інфляції є збільшенням суми основного боргу у зв'язку з девальвацією грошової одиниці України, а 3% річних є платою за користування чужими коштами в цей період прострочки виконання відповідачем його договірного зобов'язання, і за своєю правовою природою вони є самостійними способами захисту цивільних прав і забезпечення виконання цивільних зобов'язань.

Згідно з правовою позицією Верховного суду України, викладеною у листі від 01.07.2014 року «Аналізі практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві», підраховуючи суми стягнень, передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу, повинно враховуватися, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції має розраховуватися на підставі індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був у певний період індекс інфляції менший одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Індекси інфляції розраховуються на підставі інформації, опублікованої центральним органом виконавчої влади з питань статистики в газеті «Урядовий кур'єр». При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що він розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу.

З огляду на вказане, судом, не виходячи за межі визначеного позивачем періоду часу та максимального розміру нарахувань, здійснено перерахунок інфляційних збитків за період з 11.08.2015 року по 25.08.2017 року, згідно з яким інфляційні збитки складають 60 834 грн. 23 коп.

Розрахунок здійснений судом за допомогою програми Ліга:Закон Еліт 9.4.1. ТОВ «Інформаційно-аналітичний центр «Ліга», та долучений до матеріалів справи.

Враховуючи факт невиконання відповідачем договірних зобовязань щодо своєчасної та повної сплати орендних платежів, оскільки право позивача щодо стягнення з відповідача 3 % річних та інфляції передбачене діючим законодавством України, перевіривши обставини повязані з правильністю здійснених позивачем розрахунків, суд вважає правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги щодо стягнення 3% річних в сумі 14 437 грн. 88 коп. та інфляційних збитків в сумі 60 834 грн. 23 коп..

В частині позовних вимог щодо стягнення 1 227 грн. 71 коп. інфляції суд відмовляє, за необґрунтованістю.

Виходячи з фактичних обставин даної справи, враховуючи, що спір між сторонами виник в результаті неправомірних дій відповідача, суд дійшов висновку про відшкодування позивачеві суми сплаченого судового збору в розмірі 6344 грн. 44 коп. за рахунок відповідача відповідно до вимог ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАВОД «ЕКО-ПРОДУКТ» (42335, Сумська область, Сумський район, с. Іволжанське, вул. Заводська, буд. 4, код в ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОНТАН» (40000, м. Суми, вул. Гагаріна, 9 А, код в ) 346 461 грн. 92 коп. заборгованість по орендній платі, 60 834 грн. 23 коп. інфляційних збитків, 14 437 грн. 88 коп. 3 % річних, 6 344 грн. 44 коп. судового збору.

3. У задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 1227,71 грн. Інфляційних збитків відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 02.10.2017.

Суддя С.В. Заєць