ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"19" вересня 2017 р. Справа № 911/5250/15

за заявою Голови ліквідаційної комісії ТОВ «Євротехпласт», Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе ()

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Євротехпласт», Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе (), далі Боржник/Банкрут

Суддя Наріжний С.Ю.

учасники у справі згідно протоколу судового засідання

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

у провадженні господарського суду Київської області перебуває справа № 911/5250/15 за заявою Голови ліквідаційної комісії ТОВ «Євротехпласт» про банкрутство Боржника ТОВ «Євротехпласт» в порядку, передбаченому ст. 95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (надалі також: «Закон про банкрутство»).

Постановою господарського суду Київської області від 29.03.2016 визнано банкрутом ТОВ «Євротехпласт» та відкрито ліквідаційну процедуру; ліквідатором призначено Голову ліквідаційної комісії Боржника ОСОБА_1; вирішено інші процедурні питання у справі.

Ухвалою суду від 05.07.2016 достроково припинено повноваження ліквідатора ОСОБА_1, призначено ліквідатором Банкрута арбітражного керуючого ОСОБА_2; вирішено інші процедурні питання у справі.

29.08.2017 та 30.08.2017 до суду надійшли тотожні за змістом клопотання ліквідатора Банкрута арбітражного керуючого ОСОБА_2 від 28.08.2017 № 08-028 (вх. № 17098/17 та 18082/17 відповідно) про надання згоди на продаж майна Банкрута, що є предметом забезпечення кредиторських вимог ПАТ «Златобанк», в порядку ч. 4 ст. 42 Закону про банкрутство.

Ухвалою суду від 30.08.2017 розгляд вказаних клопотань призначено на 19.09.2017.

19.09.2017 у судове засідання зявились представники кредиторів ПАТ «Златобанк», ДП «Сентекс», ТОВ «Хімічні технології» та ліквідатора Банкрута. Ліквідатор подане клопотання підтримав і просив задовольнити. Представник ПАТ «Златобанк» заперечив проти задоволення клопотання. Представники кредиторів ДП «Сентекс» і ТОВ «Хімічні технології» не заперечували проти задоволення клопотання ліквідатора.

Розглядаючи вказане клопотання ліквідатора про надання згоди на реалізацію предмета забезпечення суд зазначає таке.

У клопотанні ліквідатор Банкрута просить суд в порядку ст. 42 Закону про банкрутство надати згоду на продаж майна, що виступає предметом забезпечення кредиторських вимог ПАТ «Златобанк» у справі про банкрутство № 911/5250/15 на підставі Договору застави № 121/12-KLMV/S-6 від 24.09.2014, в складі цілісного майнового комплексу.

В обґрунтування поданого клопотання ліквідатор Банкрута посилається на приписи ст. 41, 42, 43 Закону про банкрутство та зазначає, що заставний кредитор - ПАТ «Златобанк» на запит ліквідатора Банкрута від 03.07.2017 № 07-003 надіслав лист від 17.07.2017 № 2059, згідно якого витребував у ліквідатора інформацію щодо інвентаризації та оцінки майна Банкрута, а також щодо визначення організатора аукціону.

Запитувані документи були надіслані ліквідатором на адресу Банку згідно листа від 08.08.2017 № 08-008, однак запит щодо надання згоди на реалізацію заставного майна залишений Банком без реагування.

В судовому засіданні представник ПАТ «Златобанк» заперечив проти задоволення клопотання ліквідатора і вказав, що Банк не надає згоду на реалізацію заставного майна, оскільки таке майно в складі цілісного майнового комплексу не може бути реалізоване за початковою вартістю, а подальше зниження ціни під час проведення аукціону необхідно погоджувати з Банком задля недопущення порушення прав банківської установи.

Суд не погоджується з такою позицією кредитора ПАТ «Златобанк» з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Закону про банкрутство, ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження: продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом.

Згідно ч. 4 ст. 42 Закону про банкрутство, майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов'язаннями, які воно забезпечує.

Продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Законом, виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду.

Частиною 1 статті 43 Закону про банкрутство визначено, що майно, яке підлягає реалізації у ліквідаційній процедурі, оцінюється ліквідатором. Початковою вартістю цілісного майнового комплексу є сукупність визнаних у встановленому цим Законом порядку вимог кредиторів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 44 Закону про банкрутство, після проведення інвентаризації та оцінки майна ліквідатор здійснює продаж майна банкрута такими способами: проведення аукціону; продаж безпосередньо юридичній або фізичній особі. Вибір способів продажу активів здійснюється ліквідатором з метою забезпечення його відчуження за найвищою ціною.

Ліквідатор організовує проведення аукціону з продажу активів банкрута з урахуванням вимог цього Закону. На аукціоні можуть продаватися: основні засоби (нерухомість, незавершене будівництво, транспортні засоби, будівельні матеріали тощо); відокремлений структурний підрозділ банкрута як частина цілісного майнового комплексу; необоротні активи банкрута; дебіторська заборгованість на умовах договору про відступлення права вимоги банкрута. Ліквідатор має право самостійно проводити торги на аукціоні відповідно до законодавства або залучити на підставі договору організатора аукціону - юридичну особу, яка відповідно до установчих документів має право проводити торги. Організатор аукціону не може бути заінтересованою особою стосовно кредитора чи боржника.

Згідно ч. 1 ст. 49 Закону про банкрутство, продаж майна боржника в провадженні у справі про банкрутство здійснюється в порядку, встановленому цим Законом, шляхом проведення торгів у формі аукціону, за винятком майна, продаж якого відповідно до законодавства України здійснюється шляхом проведення закритих торгів.

Статтею 65 Закону про банкрутство визначено, що якщо інше не встановлено договором, у разі закінчення аукціону без визначення переможця протягом місяця (у разі продажу нерухомого майна - двох місяців) організатор аукціону зобов'язаний провести повторний аукціон. Якщо інше не встановлено договором, у разі закінчення повторного аукціону без визначення переможця протягом місяця організатор аукціону зобов'язаний провести другий повторний аукціон. Якщо інше не встановлено договором, початковою вартістю повторного аукціону, другого повторного аукціону є вартість, зменшена на 20 відсотків щодо початкової вартості відповідно попереднього аукціону, попереднього повторного аукціону.

Відповідно до ст. 66 Закону про банкрутство, якщо інше не встановлено договором про проведення аукціону, аукціон проводиться без можливості зниження початкової вартості. Повторний аукціон проводиться з можливістю зниження початкової вартості, але не нижче, ніж до граничної вартості, яка становить 50 відсотків початкової вартості, вказаної в оголошенні про проведення аукціону. Якщо інше не встановлено договором про проведення аукціону, другий повторний аукціон проводиться з можливістю зниження початкової вартості. Під час проведення аукціону з можливістю зниження початкової вартості, за відсутності бажаючих укласти договір ліцитатор знижує початкову вартість на крок аукціону доти, доки не виявиться бажаючий укласти договір. Якщо після зниження початкової вартості виявиться бажаючий (бажаючі) укласти договір, аукціон проводиться у загальному порядку.

Аналізуючи наведені приписи Закону про банкрутство суд зазначає, що порядок продажу майна банкрута визначений саме нормами Закону, жодна із вказаних норм не містить права заставного кредитора погоджувати чи встановлювати умови продажу заставного майна, а навпаки, кожна стаття, що регулює питання продажу майна банкрута зобовязує ліквідатора керуватися саме приписами Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Аналогічна позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 07.04.2015 у справі № 901/3006/13, де зазначено, що згода забезпеченого кредитора на реалізацію майна, передбачена ст. 42 Закону, не повязана із наданням заставному кредитору права обирати порядок і умови реалізації даного майна.

Викладені вище норми Закону про банкрутство спростовують твердження представника ПАТ «Златобанк» про те, що продаж майна боржника як цілісного майнового комплексу на повторних аукціонах передбачає погодження зменшення ціни на кожному етапі з заставним кредитором.

Як вже зазначено вище, приписами Закону про банкрутство не передбачено права забезпеченого кредитора, у даному випадку ПАТ «Златобанк», погоджувати чи встановлювати умови проведення аукціонів з продажу майна банкрута.

Також правовий аналіз наведених вище норм Закону про банкрутство свідчить про можливість надання безпосередньо судом згоди на продаж заставного майна, у випадку відсутності такої згоди з боку заставного кредитора.

Отже враховуючи викладені вище обставини, а саме відсутність письмової згоди ПАТ «Златобанк» на реалізацію заставного майна в межах провадження у даній справі про банкрутство, суд дійшов висновку про задоволення поданого ліквідатором Банкрута арбітражним керуючим ОСОБА_2 клопотання та надання згоди на продаж майна ТОВ «Євротехпласт», яке перебуває в заставі ПАТ «Златобанк» на підставі Договору застави № 121/12-KLMV/S-6 від 24.09.2014, в порядку, встановленому Законом про банкрутство.

Керуючись ст. 86 ГПК України, ст. 42 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», суд, -

УХВАЛИВ:

1. Клопотання арбітражного керуючого ОСОБА_2 від 28.08.2017 № 08-028 (вх. № 17098/17 та 18082/17) задовольнити.

2. Надати згоду на продаж майна, що виступає предметом забезпечення кредиторських вимог ПАТ «Златобанк» у справі про банкрутство № 911/5250/15 на підставі Договору застави № 121/12-KLMV/S-6 від 24.09.2014, в складі цілісного майнового комплексу, в порядку, встановленому Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

3. Копію ухвали надіслати учасникам у справі про банкрутство.

Повний текст ухвали виготовлено і підписано 21.09.2017

Суддя С.Ю. Наріжний