ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2017 року Справа № 922/1081/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого - суддіГрека Б.М., - (доповідача у справі),
суддів :Вовка І.В., Селіваненка В.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали касаційної скаргиТовариства з обмеженою відповідальністю "Техногазіндустрія"
на постановуХарківського апеляційного господарського суду від 08.06.2017 р.
у справі№922/1081/15
господарського судуХарківської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Тутковський Інтегровані Рішення"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Техногазіндустрія"
простягнення суми
за участю представників від:
позивачаМороза М.М. (дов від 26.01.17),
відповідачане з'явилися, були належно повідомлені

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11.05.2017 р. у справі №922/1081/15 (суддя - Бринцев О.В.) відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви.

ТОВ "Техногазіндустрія" з вказаною ухвалою суду не погодилось, звернулось до Харківського апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить її скасувати, прийняти нову, якою зобов'язати господарський суд Харківської області прийняти зустрічний позов про розірвання Угоди №03/19/04-2013 від 10.06.2013 р. до розгляду.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 08.06.2017 р. (судді: Фоміна В.О., Крестьянінов О.О., Пуль О.А.) ухвалу місцевого суду залишено без змін.

Не погоджуючись із постановою та рішенням судів попередніх інстанцій, Товариства з обмеженою відповідальністю "Техногазіндустрія" звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить постанову, ухвалу господарських судів скасувати та зобов'язати прийняти зустрічний позов до розгляду.

Позивач надав відзив, просивши судові акти залишити без змін ,касаційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 23.02.2015 р. позивач, ТОВ "Надра Інтегровані Рішення", звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до ТОВ "Техногазіндустрія" про стягнення 7 005 179,97 грн. заборгованості за Угодою №03/19/04-2013 від 10.06.2013 р. . на проведення польових сейсморозвідувальних досліджень технологією 3D зйомки на Осколонівській площі.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 25.02.2015 р. позовну заяву ТОВ "Надра Інтегровані Рішення" прийнято до провадження та призначено.

03.05.2017 р. ТОВ "Техногазіндустрія" звернулося до господарського суду Харківської області з зустрічною позовною заявою про розірвання Угоди №03/19/04-2013 від 10.06.2013 р. на проведення польових сейсморозвідувальних досліджень технологією 3D зйомки на Осколонівській площі з дати винесення рішення по справі.

Приймаючи ухвалу про повернення зустрічної позовної заяви заявнику, суди попередніх інстанції зазначили, що вона подана відповідачем, всупереч вимогам ст. 22, 60 ГПК України, після початку розгляду справи по суті, а також заявником не надано доказів наявності взаємного зв'язку з первісними позовними вимогами.

Вищий господарський суд України погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно приписів статті 60 ГПК України, відповідач має право до початку розгляду господарським судом справи по суті подати до позивача зустрічний позов для спільного розгляду з первісним позовом. Зустрічний позов повинен бути взаємно пов'язаний з первісним.

Аналогічні вимоги містяться і у частині 5 статті 22 ГПК України, в якій зазначено, що відповідач має право визнати позов повністю або частково, а також має право до початку розгляду господарським судом справи по суті подати зустрічний позов.

Таким чином, подання зустрічного позову можливе виключно до початку розгляду господарським судом справи по суті.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, ухвалою господарського суду Харківської області від 25.02.2015 р. позовну заяву ТОВ "Надра Інтегровані Рішення" про стягнення з ТОВ "Техногазіндустрія" 7005179,97 грн. заборгованості за Угодою №03/19/04-2013 від 10.06.2013 р. на проведення польових сейсморозвідувальних досліджень технологією 3D зйомки на Осколонівській площі прийнято до провадження та призначено до розгляду на 12.03.2015 р.

Розгляд даної справи неодноразово відкладався, провадження у справі двічі було зупинено.

Зокрема, ухвалою господарського суду Харківської області від 16.04.2015 р. розгляд справи зупинено до вирішення пов'язаної з нею справи №910/8770/15-г, що розглядається господарським судом м. Києва.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 16.07.2015 р. розгляд справи поновлено, та 16.07.2015 р. ухвалою господарського суду Харківської області зупинено до вирішення пов'язаної з нею справи №910/17086/16, що розглядається господарським судом м. Києва.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 28.03.2017 р. озгляд справи поновлено та призначено на 11.04.2017 р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11.04.2017 р. доволено клопотання відповідача про відкладення, розгляд справи відкладено на 19.04.2017 р., здійснено заміну назви позивача з ТОВ "Надра Інтегровані Рішення" та ТОВ "Тутковський Інтегровані Рішення".

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 19.04.2017 р. розгляд справи відкладено на 16.05.2017 р.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи протоколу судового засідання, під час розгляду справи в судовому засіданні суду першої інстанції - 19.04.2017 р. суд перейшов до розгляду справи по суті, надав слово представнику відповідача, який заперечував проти позовних вимог, підтримав відзив на апеляційну скаргу та відповів на питання головуючого. Представник позивача в судове засідання не з'явився.

Відповідно до п.п. 3.12. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" початок розгляду справи по суті має місце з того моменту, коли господарський суд після завершення підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК) відкриття судового засідання, роз'яснення (за необхідності) сторонам та іншим учасникам судового процесу їх прав та обов'язків і розгляду інших клопотань і заяв (про відкладення розгляду справи, залучення до участі в ній інших осіб, витребування додаткових доказів тощо) переходить безпосередньо до розгляду позовних вимог, тобто до з'ясування у передбаченому ГПК порядку обставин справи та здійснення їх правової оцінки, про що зазначається в протоколі судового засідання. При цьому неявка у судове засідання сторін або однієї з сторін, за умови, що їх належним чином повідомлено про час і місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені частиною першою статті 77 ГПК.

Як вірно встановлено судами, відповідачем - ТОВ "Техногазіндустрія" подано зустрічний позов - 03.05.2017 р., тобто, після початку розгляду справи по суті.

Згідно з п. 3.15 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі подання зустрічного позову після початку розгляду справи по суті суддя відмовляє в його прийнятті на підставі пункту 1 частини першої статті 62 ГПК як такого, що поданий з порушенням припису частини першої статті 60 ГПК; при цьому не має значення, з яких причин (поважних чи неповажних) зустрічний позов не було подано до початку такого розгляду. У цьому разі відповідач не позбавлений можливості звернутися з новим позовом у загальному порядку.

Отже, правомірним є висновок суду першої інстанції стосовно відсутності підстав для прийняття зустрічної позовної заяви ТОВ "Тутковський Інтегровані Рішення" до спільного провадження разом з первісними позовними вимогами.

До того ж, колегія суддів зазначає, що Конституційний Суд України у своєму Рішенні у справі N 1-9/2011 за конституційним поданням 54 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Кримінально-процесуального кодексу України, Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України від 13 грудня 2011 року N 17-рп/2011, визнав конституційним положення частини 5 статті 22 ГПК України та частини першої статті 60 ГПК України, які встановлюють строки зміни позивачем предмета або підстави позову, а також строки подання відповідачем зустрічного позову щодо права відповідача подавати зустрічний позов до початку розгляду справи по суті.

При цьому, Конституційним Судом України зазначено, що наведеними нормами встановлені або конкретизовані раніше існуючі процесуальні механізми, що забезпечують судовий процес. Їх системний аналіз свідчить, що вони забезпечують оперативність розгляду судових справ і жодною мірою не обмежують суб'єктів щодо права на судовий захист.

Досліджуючи ці питання, Конституційний Суд України виходить з того, що в Україні права і свободи людини і громадянина захищаються судом; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частини перша, друга статті 55 Основного Закону України). Конституція України як головне джерело національної правової системи є також базою для поточного законодавства. Вона надає можливість урегулювання певних суспільних відносин на рівні законів, які конкретизують закріплені в Основному Законі України положення (абзац перший підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 12 лютого 2002 року N 3-рп/2002 у справі про електроенергетику). Встановлення у відповідних процесуальних кодексах України (зокрема, ч.5 ст. 22, ч.1 ст. 60 ГПК України) конкретних строків вчинення окремих процесуальних дій особами, які беруть участь у справі, здійснюється в законодавчому порядку на підставі пункту 14 частини першої статті 92 Конституції України.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі "Гінчо проти Португалії" передбачив, що держави - учасниці Ради Європи зобов'язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що у процесуальних кодексах (зокрема, ч.5 ст. 22, ч.1 ст. 60 ГПК України) лише скорочено строки здійснення окремих процесуальних дій, а змісту та обсягу конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя не звужено. Наведені зміни не унеможливлюють ефективного розгляду судових справ, тому не суперечать Конституції України.

До того ж, правомірним є висновок судів попередніх інстанцій щодо відсутності взаємного зв'язку між первісними та зустрічними позовними вимогами, оскільки ТОВ "Техногазіндустрія" у зустрічному позові просить розірвати договір - Угоду №03/19/04-2013 від 10.06.2013 р. на проведення польових сейсморозвідувальних досліджень технологією 3D зйомки на Осколонівській площі з дати винесення рішення. Проте, позивач у первісних позовних вимогах просить стягнути заборгованість за цією угодою.

Абзацом 4 п. 3.15 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачено, що обставини, які свідчать про взаємну пов'язаність зустрічного позову з первісним (зокрема, за підставами цих позовів та/або поданими доказами; у зв'язку з тим, що задоволення зустрічного позову виключатиме частково чи повністю задоволення первісного позову тощо), а так само докази, що підтверджують саме ці обставини, повинні зазначатися у зустрічній позовній заяві (пункт 5 частини другої статті 54 ГПК). Якщо у ній не вказано відповідних обставин, на яких, зокрема, ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують ці обставини, то зустрічна позовна заява повертається без розгляду з посиланням на пункт 3 частини першої статті 63 та статтю 60 ГПК. Така заява не може повертатися судом з посиланням на пункт 5 частини першої статті 63 ГПК, оскільки подання зустрічного позову не означає об'єднання вимог в одній позовній заяві.

Заявником зустрічних позовних вимог не наведено обставини, які свідчать про взаємну пов'язаність зустрічного позову з первісним, зокрема, відповідні підстави та докази, а також не підтверджено, що задоволення зустрічного позову виключатиме частково чи повністю задоволення первісного позову.

Враховуючи, що розірвання договору в судовому порядку відбувається в будь-якому разі з дати набрання чинності рішенням суду, тобто в даному випадку, - в майбутньому, а за первісними позовними вимогами позивач просить стягнути заборгованість за період - з вересня по грудень 2013 року, тому, дані обставини не є взаємовиключними, та не свідчать про неможливість розгляду первісних позовних вимог без зустрічних позовних вимог.

Таким чином, враховуючи встановлення судами обставин щодо подання відповідачем зустрічної позовної заяви вже після початку розгляду первісного позову по суті, беручи до уваги приписи ст. 60 ГПК України, якою відповідачу надано право виключно до початку розгляду первісного позову по суті подати зустрічну позовну заяву, а також відсутність доказів на підтвердження наявності взаємного зв'язку між первісними та зустрічними позовними вимогами, колегія суддів погоджується з судом апеляційної інстанції, що оскаржувана ТОВ "Техногазіндустрія" ухвала господарського суду Харківської області від 11.05.2017 р. прийнята судом першої інстанції з дотриманням вимог господарського процесуального кодексу України, отже підстави для її зміни чи скасування - відсутні.

Отже, доводи касаційної скарги спростовуються вищевикладеним та не можуть бути підставою для скасування постанови у справі, а тому її слід залишити без змін, таку як ухвалену при повному з'ясуванні всіх обставин справи та при вірному правозастосуванні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.111-5, 111-7, 111-9, 111-11 ГПК України Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Техногазіндустрія" залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 08.06.2017 р. та ухвалу господарського суду Харківської області від 11.05.2017 р. у справі № 922/1081/15 залишити без змін.

Головуючий - суддя Б. М. Грек

Судді І. В. Вовк

В. П. Селіваненко