ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"27" вересня 2017 р.Справа № 916/1637/17

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦІМ ІНТЕГРЕЙТЕД ШИПІНГ ЮКРЕЙН СЕРВІСЕЗ ЛТД.»;

до відповідача: Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Одеського морського порту);

про визнання відсутності права, визнання права та стягнення

Суддя Оборотова О.Ю.

За участю представників:

від позивача: ОСОБА_1, за довіреністю від 09.11.2016р.;

від відповідача: ОСОБА_2, за довіреністю № 2283 від 14.04.2017р.

СУТЬ СПОРУ: 12.07.2017р. Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦІМ ІНТЕГРЕЙТЕД ШИПІНГ ЮКРЕЙН СЕРВІСЕЗ ЛТД.» звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Одеського морського порту) про визнання відсутності права, визнання права та стягнення надмірно сплачених коштів.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 13.07.2014р. порушено провадження у справі № 916/1637/17.

28.07.2017р. від Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦІМ ІНТЕГРЕЙТЕД ШИПІНГ ЮКРЕЙН СЕРВІСЕЗ ЛТД.» до господарського суду Одеської області надійшло клопотання про зменшення позовних вимог в частині надмірно сплачених коштів.

У судовому засіданні 28.07.2017р. прийнято до розгляду клопотання про зменшення майнових позовних вимог в частині надмірно сплачених коштів.

28.07.2017р. від Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦІМ ІНТЕГРЕЙТЕД ШИПІНГ ЮКРЕЙН СЕРВІСЕЗ ЛТД.» до господарського суду Одеської області надійшла заява про зміну позовних вимог в частині визнання відсутності права та визнання права.

У судовому засіданні 28.07.2017р. клопотання про зміну немайнових позовних вимог судом не прийнято до розгляду у відповідності до постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18.

04.09.2017р. від Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦІМ ІНТЕГРЕЙТЕД ШИПІНГ ЮКРЕЙН СЕРВІСЕЗ ЛТД.» до господарського суду Одеської області надійшло клопотання про збільшення позовних вимог в частині надмірно сплачених коштів.

У судовому засіданні 04.09.2017р. прийнято до розгляду клопотання про зменшення майнових позовних вимог в частині надмірно сплачених коштів.

05.09.2017р. від Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦІМ ІНТЕГРЕЙТЕД ШИПІНГ ЮКРЕЙН СЕРВІСЕЗ ЛТД.» до господарського суду Одеської області надійшли додаткові пояснення до справи.

06.09.2017р. від Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦІМ ІНТЕГРЕЙТЕД ШИПІНГ ЮКРЕЙН СЕРВІСЕЗ ЛТД.» до господарського суду Одеської області надійшло клопотання про продовження строку розгляду справи на пятнадцять днів.

06.09.2017р. від Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Одеського морського порту) надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 06.09.2017р. продовжено строк розгляду справи на пятнадцять днів до 27.09.2017р.

21.09.2017р. від Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Одеського морського порту) надійшли додаткові письмові пояснення по справі.

22.09.2017р. від Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦІМ ІНТЕГРЕЙТЕД ШИПІНГ ЮКРЕЙН СЕРВІСЕЗ ЛТД.» до господарського суду Одеської області надійшло клопотання про збільшення позовних вимог в частині надмірно сплачених коштів.

У судовому засіданні 22.09.2017р. прийнято до розгляду клопотання про зменшення майнових позовних вимог в частині надмірно сплачених коштів.

22.09.2017р. від Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦІМ ІНТЕГРЕЙТЕД ШИПІНГ ЮКРЕЙН СЕРВІСЕЗ ЛТД.» до господарського суду Одеської області надійшли додаткові письмові пояснення по справі.

25.09.2017р. від Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦІМ ІНТЕГРЕЙТЕД ШИПІНГ ЮКРЕЙН СЕРВІСЕЗ ЛТД.» до господарського суду Одеської області надійшло клопотання про відмову від частини немайнових позовних вимог.

27.09.2017р. від Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦІМ ІНТЕГРЕЙТЕД ШИПІНГ ЮКРЕЙН СЕРВІСЕЗ ЛТД.» до господарського суду Одеської області надійшли додаткові письмові пояснення по справі.

27.09.2017р. від Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Одеського морського порту) надійшли додаткові письмові пояснення по справі.

У судовому засіданні 27.09.2017р. прийнято відмову Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦІМ ІНТЕГРЕЙТЕД ШИПІНГ ЮКРЕЙН СЕРВІСЕЗ ЛТД. від всіх немайнових вимог в частині відсутності права та наявності права. Провадження в частині немайнових вимог припинено на підставі п. 4 ст. 80 ГПК України.

У судовому засіданні 27.09.2017р. після виходу судді з нарадчої кімнати було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

21.12.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЦІМ ІНТЕГРЕЙТЕД ШИПІНГ ЮКРЕЙН СЕРВІСЕЗ ЛТД.» (Морський агент) та ОСОБА_3 підприємством «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація) в особі Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Одеського морського порту) було укладено Договір про взаємодію сторін під час агентування суден у морських портах України № 345-П-АМПУ-15 (Договір).

Відповідно до п. 1.1.2., предметом Договору серед іншого є порядок надання (виконання) адміністрацією порту суднозаходу за плату послуг (робіт) при обслуговуванні суден Морським агентом в морських портах України, а також врегулювання порядку нарахування та оплати портових зборів та інших послуг (робіт), наданих (виконаних) адміністрацією порту суднозаходу та організація інформаційного забезпечення під час приходу, перебування та виходу суден із морського порту.

Згідно п. 2.3.2. Договору, Морський агент зобовязаний вчасно здійснювати від імені судновласника (фрахтувальника) взаєморозрахунки з адміністрацією порту суднозаходу з портових зборів та інших платежів у строки, які обумовлені розділом 3 цього Договору.

Відповідно до п. 3.1. Договору, ставки портових зборів визначаються відповідно до Наказу Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 № 316, яким затверджено Порядок справляння та розміри ставок портових зборів.

10.08.2016р. ДП «АМПУ» видано окреме доручення № 37 начальнику Одеської філії ДП «АМПУ», у якому зобовязано останнього справляти канальний збір у повному обсязі з суден, що прямують на причали Карантинної, Нової та Каботажної гаваней. Окрім цього, як зазначає позивач ОСОБА_3 підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Одеського морського порту) також почало справляти канальний збір при слідуванні суден до причалів Ланжеронівської гавані.

Позивач звертає увагу, що Підхідним каналом морського порту Одеса користуються судна, що прямують до Практичної, Хлібної гаваней та Нафтогавані порту. Саме через недостатні природні глибини останніх було сконструйовано Підхідний канал Одеського порту, за проходження яким до вказаних гаваней завжди справлявся канальний збір. При цьому, за весь час існування підхідного каналу, з суден, які прямували на причали Карантинної, Нової, Каботажної та Ланжеронівської гаваней канальний збір не справлявся.

Позивач зазначає, що в результаті протиправних дій відповідача було порушено право позивача на оплату канального збору у розмірі та на підставах, встановлених Договором та Наказом Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 № 316. При цьому, позивач вимушений сплачувати неправомірно нарахований канальний збір, оскільки в іншому випадку несплата збору, хоча і протиправного, призведе до заборони на вихід судна із порту на підставі п. «в» ст. 91 КТМ України.

18.01.2017р. Рада Бізнес-омбудсмену винесла рішення №DCR-2017/18-3609, яким визнала недобросовісною діяльність Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Одеського морського порту), щодо нарахування канального збору з суден, що слідують до причалів Карантинної, Нової, Каботажної та Ланжеронівської гаваней Одеського морського порту, а також рекомендувала Міністерству інфраструктури України та відповідачу усунути недобросовісну поведінку та вжити заходів щодо забезпечення врегулювання питання нарахування та стягнення канального збору за перетин підхідного каналу суднами, що прямують до Карантинної, Нової, Каботажної та Ланжеронівської гаваней Одеського морського порту.

28.02.2017р. Одеський окружний адміністративний суд прийняв постанову по справі № 815/6477/16 за позовом ТОВ «ЦІМ ІНТЕГРЕЙТЕДШИПІНГЮКРЕЙНСЕРВІСЕЗ ЛТД» до ДП «Адміністрація морських портів України», яким визнав протиправними дії ДП «Адміністрація морських портів України» щодо справляння канального збору під час прямування суден, що агентуються ТОВ «ЦІМ ІНТЕГРЕЙТЕДШИПІНГЮКРЕЙНСЕРВІСЕЗ ЛТД» до причалів Карантинної, Ланжеронівської гаваней Одеського морського порту за період з серпня 2016 року по лютий 2017 року.

05.04.2017р. Одеський апеляційний адміністративний суд своєю ухвалою залишив апеляційну скаргу Відповідача без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 28.02.2017 року без змін. Таким чином, постанова по справі вступила в силу. Вищевказані судові рішення були залишені без змін Вищим адміністративним судом України відповідно до ухвали від 22.06.2017р.

07.04.2017р. позивач звернувся із листом до відповідача щодо повернення сум надмірно сплачених коштів канального збору за період серпень 2016 лютий 2017 шляхом зарахування в рахунок майбутніх платежів за договором.

Проте, позивач зазначає, що відповідач продовжив нараховувати канальний збір при слідуванні суден, що агентуються позивачем, до причалів Карантинної та Ланжеронівської гаваней Одеського морського порту.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 11.07.2017р. по справі 815/3213/17 визнано протиправними дії ДП «Адміністрація морських портів України» щодо справляння канального збору під час прямування суден, що агентуються ТОВ «ЦІМ ІНТЕГРЕЙТЕДШИПІНГЮКРЕЙНСЕРВІСЕЗ ЛТД» до причалів Карантинної, Ланжеронівської гаваней Одеського морського порту за період з березня 2017р. по червень 2017р.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 28.08.2017р. по справі № 815/3213/17 роз'яснено постанову Одеського окружного адміністративного суду від від 11 липня 2017 року по справі № 815/3213/17, а саме: «ОСОБА_3 підприємство «Адміністрація морських портів України» в подальшому не повинно справляти канальний збір з усіх суден, які направляються до причалів Карантинної, Нової, Каботажної та Ланжеронівської гаваней, не проходять каналом в один кінець або транзитом в один кінець, а лише перетинають канал в одній або кількох точках та не використовують канал як гідротехнічну споруду».

Окремим дорученням № 56 від 14.09.2017р. ДП «АМПУ», скасував доручення № 37 в частині справляння канального збору.

Отже, позивач вимушений звернутися до Господарського суду Одеської області з даним позовом з метою захисту своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Дослідивши в сукупності всі обставини та матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, що регулюють спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Судом встановлено, що зі змісту Договору слідує, що відповідач зобовязаний нараховувати та справляти канальний збір на підставах і за ставками, вказаними у Порядку справляння і розміру ставок портових зборів, затвердженого 27.05.2013 року наказом Міністерства інфраструктури України № 316.

Відповідно до п. 3.3. Порядку справляння і розміру ставок портових зборів, затверджених Наказом Мінінфраструктури від 27.05.2013р. № 316, нарахування канального збору здійснюється за кожне проходження підхідного каналу судном в один кінець і кожне проходження підхідного каналу судном транзитом в один кінець.

З аналізу даної норми випливає, що єдиною умовою нарахування канального збору є проходження судном підхідного каналу в один кінець (до кінця).

Наказ Мінінфраструктури № 316 «Про портові збори» не розкриває зміст поняття «проходження каналу в один кінець» або «проходження каналу транзитом в один кінець». Однак ДП «Науково-дослідний проектно-конструкторський інститут морського флоту України» (розробник методики розрахунку портових зборів) у листі від 31.08.2016р. зазначає, що під транзитним проходженням каналу слід розуміти проходження судном в один кінець без швартування до причалу. Оскільки підхідний канал Одеського морського порту закінчується біля Практичної, Заводської, Хлібної та Нафтової гаваней, проходження в один кінець транзитом є неможливим.

При цьому, при слідуванні суден в Карантинну та Ланжеронівську гавані проходження каналу в один кінець також не відбувається.

Підхідний канал Одеського морського порту має цільове призначення, яке прямо закріплене в наступних документах: Паспорті підхідного каналу, Паспорті акваторії Одеського морського порту, Обовязкових постановах по морському порту Одеса, це підхід суден до Практичної, Заводської, Хлібної і Нафтової гаваней. Глибина каналу складає 14 метрів. Таким чином, Підхідний канал був збудований саме для доступу суден до цих гаваней. Вказане також підтверджується Картою акваторії Одеського морського порту, відповідно до якої природні глибини акваторії Одеського морського порту на відрізку прямування до Практичної, Заводської, Хлібної, Нафтової гаваней складають 5-9 метрів. Тобто судна не можуть зайти у ці гавані без проходження Підхідного каналу.

З листа від 22.07.2016р. № 743 ДП «ОСОБА_3 проектно-вишукувальний та науково-дослідний інститут морського транспорту «ЧОРНОМОРНДІПРОЕКТ», яке є розробником паспорту підхідного каналу Одеського морського порту, також вбачається, що призначенням підхідного каналу за Паспортом є підхід до Практичної, Заводської, Хлібної, Нафтової гаваней. Судна, що прямують до причалів Карантинної, Нової, Каботажної гаваней, використовують Східний вхід та в даному випадку для підходу суден до цих причалів не використовується проходження каналу в один кінець, умови безпечної проводки суден до зазначених гаваней забезпечені існуючими маневровими зонами та навігаційними глибинами.

Глибини акваторії Одеського морського порту на відрізку прямування до Карантинної, Нової, Каботажної гаваней через Східний вхід та до Ланжеронівської гаваней складають 12-14 метрів, що підтверджує використання підхідного каналу саме для заходу суден до Практичної, Заводської, Хлібної, Нафтової гаваней та можливість заходу суден до Карантинної, Нової, Каботажної, Ланжеронівської гаваней із використанням природних глибин без використання підхідного каналу.

07.02.2017р. та 23.05.2017р. філія «Дельта-лоцман» державного підприємства «Адміністрація морських портів України» у відповідь на адвокатські запити надала траєкторію рухів суден, що агентувались Товариством з обмеженою відповідальністю «ЦІМ ІНТЕГРЕЙТЕД ШИПІНГ ЮКРЕЙН СЕРВІСЕЗ ЛТД.» у період з 08.07.2016 по 20.05.2017 та здійснювали заходження у Карантинну та Ланжеронівську гавані Одеського морського порту (копії додаються). Надані документи містять інформацію про назву суден, їх технічні характеристики (зокрема, осадку), дату заходження/виходу з порту, а також точну траєкторію руху суден. З аналізу документів слідує, що морські судна незалежно від їх осадки в жодному разі не використовують та не проходять підхідний канал в один кінець при слідуванні до причалів Карантинної та Ланжеронівської гаваней.

Отже, судом встановлено, що судна, які слідують до причалів Карантинної та Ланжеронівської гаваней, не здійснюють проходження підхідного каналу в один кінець або проходження підхідного каналу транзитом в один кінець та не використовують підхідний канал за його цільовим призначенням. Заходження суден в дані гавані забезпечується природними глибинами акваторії порту.

Судна, що слідують до причалів Карантинної та Ланжеронівської гаваней не використовують підхідний канал як гідротехнічну споруду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про морські порти України», внутрішнім підхідним каналом є гідротехнічна споруда, природний або штучний водний шлях, розташований у межах акваторії порту, призначений для підходу або відходу суден до причалів та маневрування в межах акваторії морського порту. Зокрема, відповідно до реєстру гідротехнічних споруд морських портів України (витяг додається), підхідному каналу Одеського морського порту присвоєний номер ГТС-3204. Власником (балансоутримувачем) ГТС «Підхідний канал» є Одеська філія ДП «Адміністрація морських портів України».

Отже, Підхідний канал є різновидом гідротехнічної споруди з визначеним цільовим призначенням.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.1 ЗУ «Про морські порти України» гідротехнічні споруди морських портів (гідротехнічні споруди) - інженерно-технічні споруди (портова акваторія, причали, пірси, інші види причальних споруд, моли, дамби, хвилеломи, інші берегозахисні споруди, підводні споруди штучного та природного походження, у тому числі канали, операційні акваторії причалів, якірні стоянки), розташовані в межах території та акваторії морського порту і призначені для забезпечення безпеки мореплавства, маневрування та стоянки суден.

Вимоги до порядку користування портовими гідротехнічними спорудами визначені в Правилах технічної експлуатації портових гідротехнічних споруд, затверджених наказом Міністерства транспорту та звязку України від 27.05.2005 № 257.

Згідно з пп. 4.1.2. п. 4.1 Правил технічної експлуатації портових гідротехнічних споруд, режим експлуатації підхідних каналів повинен встановлюватись обовязковими постановами морського порту з урахуванням їхнього дійсного технічного стану, а також проектних і паспортних характеристик.

Таким чином, цільове призначення Підхідного каналу морського порту Одеса, а також умови безпечної експлуатації каналу, мають встановлюватись, насамперед, його паспортом та відповідними обовязковими постановами.

Відповідно до Паспорту підхідного каналу, Паспорту акваторії Одеського морського порту та Обовязкових постанов по морському порту Одеса, призначення Підхідного каналу порту Одеса підхід до Практичної, Заводської, Хлібної та Нафтової гаваней морського порту Одеса (причали №№ 25-47,1н-7н). Проектна глибина каналу становить 14 м., навігаційна 13,5 м. З треків суден вбачається, що мінімальна осадка суден становить 9.2 м. (LUKA), максимальна 11.1 м. (ZIMQINGDAO, ZIMYOKOHAMA). Таким чином, безперешкодне слідування суден до причалів Каботажної, Карантинної, Нової та Ланжеронівської гаваней забезпечується природними глибинами акваторії, та при слідування не відбувається експлуатація підхідного каналу як гідротехнічної споруди.

Вказана позиція узгоджується з висновком ДП «Науково-дослідний проектно-конструкторський інститут морського флоту України» (розробник методики розрахунку портових зборів), відповідно до якого, обовязок сплачувати канальний збір лише за перетин (пересікання) каналу у судновласників не виникає, а також перетин (пересікання) каналу не є фактом використання каналу або фактом його проходження, у розумінні п. 3.3. Порядку справляння портових зборів.

Крім того, у висновку зазначено, що при розрахунку ставки канального збору враховувалися складові, необхідні для утримання каналу та його модернізації. При цьому враховувалися тільки судна, що проходять по каналу в один кінець і не бралися до уваги судна, що його перетинають, а тому тоннаж по таким суднам та витрати на утримання підхідного каналу в зазначеному випадку не враховувалися в розрахунках.

Торгово-промислова палата України у Комплексному науковому висновку від 15.08.2016р. вказує, що в основі техніко-економічного обґрунтування умов нарахування канального збору та проектування самих каналів лежить показник кількості суден, осадка яких не дозволяє рухатись необхідною частиною акваторії без додаткового забезпечення глибин. Сам же факт можливості безпечного перетинання суднами каналу свідчить про відсутність потреби таких суден в експлуатації габаритів каналу.

Таким чином, враховуючи невикористання позивачем при агентуванні суден, що прямують до причалів Карантинної, Ланжеронівської гаваней підхідного каналу за його цільовим призначенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦІМ ІНТЕГРЕЙТЕД ШИПІНГ ЮКРЕЙН СЕРВІСЕЗ ЛТД.» взагалі не використовує підхідний канал як гідротехнічну споруду.

Отже, суд зазначає, що суднам, що слідують до причалів Карантинної, Каботажної, Нової, Ланжеронівської гаваней, не надається послуга, що оплачуються у складі канального збору.

Виходячи з положень ЗУ «Про морські порти України», а також Порядку справляння і розміру ставок портових зборів, затверджених Наказом Мінінфраструктури від 27.05.2013 № 316, канальний збір є платою за певну послугу.

Відповідно до п. 8 ст. 1 вказаного закону, до обєктів портової інфраструктури належать «…гідротехнічні споруди,… розташовані в межах території та акваторії морського порту і призначені для … надання послуг…».

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 21 ЗУ «Про морські порти України», тарифи на спеціалізовані послуги, що надаються у морському порту субєктами природних монополій, та послуги, які оплачуються у складі портових зборів, підлягають державному регулюванню національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері транспорту.

Законодавство не конкретизує, які саме послуги оплачуються у складі портових зборів та, зокрема, у складі канального збору. Такої конкретизації не містить і Договір про взаємодію сторін під час агентування суден у морських портах України № 345-П-АМПУ-15 від 21.12.2015, укладений між Позивачем та Відповідачем. Однак за своєю суттю канальний збір є платою за послугу з надання можливості великотоннажному судну з великою осадкою пройти до необхідного причалу. Тобто канальний збір нараховується судну за надання вищевказаної послуги.

Як було вказано вище, проходження суден до причалів Карантинної і Ланжеронівської гаваней забезпечується природними глибинами акваторії порту, без використання підхідного каналу.

Отже, при слідуванні суден до причалів Карантинної і Ланжеронівської гаваней не надається послуга, за яку здійснюється нарахування та справляння канального збору.

Крім цього, суд звертає увагу, що 28.02.2017р. Одеський окружний адміністративний суд прийняв постанову по справі № 815/6477/16 за позовом ТОВ «ЦІМ ІНТЕГРЕЙТЕДШИПІНГЮКРЕЙНСЕРВІСЕЗ ЛТД» до ДП «Адміністрація морських портів України», яким визнав протиправними дії ДП «Адміністрація морських портів України» щодо справляння канального збору під час прямування суден, що агентуються ТОВ «ЦІМ ІНТЕГРЕЙТЕДШИПІНГЮКРЕЙНСЕРВІСЕЗ ЛТД» до причалів Карантинної, Ланжеронівської гаваней Одеського морського порту за період з серпня 2016 року по лютий 2017 року.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 11.07.2017р. по справі 815/3213/17 визнано протиправними дії ДП «Адміністрація морських портів України» щодо справляння канального збору під час прямування суден, що агентуються ТОВ «ЦІМ ІНТЕГРЕЙТЕДШИПІНГЮКРЕЙНСЕРВІСЕЗ ЛТД» до причалів Карантинної, Ланжеронівської гаваней Одеського морського порту за період з березня 2017р. по червень 2017р.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 28.08.2017р. по справі № 815/3213/17 роз'яснено постанову Одеського окружного адміністративного суду від від 11 липня 2017 року по справі № 815/3213/17, а саме: «ОСОБА_3 підприємство «Адміністрація морських портів України» в подальшому не повинно справляти канальний збір з усіх суден, які направляються до причалів Карантинної, Нової, Каботажної та Ланжеронівської гаваней, не проходять каналом в один кінець або транзитом в один кінець, а лише перетинають канал в одній або кількох точках та не використовують канал як гідротехнічну споруду».

Дані судові рішення набрали законної сили.

Згідно положень пункту 9) частини 3 статті 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенції) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

В даному випадку питання обов'язкового виконання рішень суду узгоджується з практикою ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції, яка гарантує право на справедливий суд. Так, у справі «Горнсбі проти Греції» (Case of Hornsby v. Greece) указаний суд у своєму рішенні від 19 березня 1997 року зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

Згідно з положеннями частини 3 статті 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно до пункту 2.6. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

Враховуючи викладене, неправомірність нарахування суми канального збору взагалі не вимагає доведення в даній справі.

Отже, судом встановлено, що відповідно до рахунків відповідача за період серпень 2016 лютий 2017 (протиправність справляння встановлено постановою Одеського окружного адміністративного суду від 28.02.2017 по справі 815/6477/16 та матеріалами справи 916/1637/17) нараховано позивачу 28362,04 дол. США.

За період березень 2017 червень 2017 відповідно до рахунків відповідача (протиправність справляння встановлено постановою Одеського окружного адміністративного суду від 11.07.2017 по справі 815/3213/17 та матеріалами справи 916/1637/17) нараховано позивачу 46731,14 дол. США.

За період липень-вересень 2017 року відповідно до рахунків відповідача (протиправність справляння встановлено ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 28.08.2017 по справі 815/3213/17 та матеріалами справи 916/1637/17) нараховано позивачу 28362,04 дол. США.

Всього, Товариством з обмеженою відповідальністю «ЦІМ ІНТЕГРЕЙТЕД ШИПІНГ ЮКРЕЙН СЕРВІСЕЗ ЛТД.» було сплачено 140 727,12 дол. США.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача з приводу невключення канального збору до рахунків, та не оплати позивачем, оскільки попередній рахунок №854847, що був предявлений відповідачем у судовому засіданні, дійсно не містив канального збору, оскільки був виставлений 25.07.2016 року, тобто ще до початку протиправного нарахування канального збору. Проте, 11.08.2016р. відповідач виставив новий попередній рахунок № 854964 виключно на сплату канального збору. Аналогічна ситуація стосується рахунків № 854999, № 855000. Проте, у всіх інших випадках, тобто після 10.08.2016р., попередні рахунки містять канальний збір. Остаточні рахунки, що містяться в матеріалах справи, також підтверджують, що авансовий внесок був використаний на сплату канального збору.

До того ж, 26.09.2017р. сторони спору уклали акти звірки взаємних розрахунків за період 2016-2017 роки. Дані документи містять номери всіх рахунків, доданих до матеріалів справи, а також свідчать про відсутність заборгованості позивача.

Крім цього, суд приймає в якості належних та допустимих доказів платіжні доручення за період серпень 2016р. вересень 2017р. Дані платіжні доручення містять печатку банку про сплату, суму платежу, посилання на Договір про взаємодію сторін під час агентування суден у морських портах України № 345-П-АМПУ-15, а також на попередні рахунки. Вищевказані документи дають можливість повністю перевірити розрахунок, наданий позивачем.

Отже, факт сплати рахунків є повністю доведеним.

Також судом не приймаються до уваги посилання Державного підприємства»Адміністрація морських портів України» в особі Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Одеського морського порту) на постанову пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 та неможливість розгляду майнових вимог в редакції уточнень.

Відповідно до Постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26 грудня 2011 року N 18 (з відповідними змінами та доповненнями) «Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.»

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Згідно Постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26 грудня 2011 року N 18, «У разі подання позивачем заяви, направленої на одночасну зміну предмета і підстав позову, господарський суд повинен відмовити в задоволенні такої заяви і, приєднавши її до матеріалів справи та зазначивши про цю відмову в описовій частині рішення (або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи), розглянути по суті раніше заявлені позовні вимоги, якщо позивач не відмовляється від позову. Позивач при цьому не позбавлений права звернутися з новим позовом у загальному порядку.»

Господарський суд Одеської області звертає увагу, що предметом позову відповідно до первісної позовної заяви є стягнення надмірно-сплачених коштів (суми канального збору) майнова вимога.

Що стосується підстав позову, відповідно до первісної позовної заяви позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що нарахування суми канального збору є неправомірним та порушує охоронювані законом права та інтереси.

В уточненнях позовних вимог поданих до господарського суду 28.07.2017р., 04.09.2017р., 22.09.2017р., предмет позову не змінюється та становить суму стягнення надмірно-сплачених коштів (суми канального збору) майнова вимога.

Підстави позову, відповідно до уточнень позовних вимог також не змінюються, оскільки позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що нарахування суми канального збору є неправомірним та порушує охоронювані законом права та інтереси.

Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Період нарахування в даному випадку не має значення, оскільки відповідач всупереч положенням чинних нормативно-правових актів та постанові Одеського окружного адміністративного суду постанові від 28.02.2017р. по справі № 815/6477/16 продовжив нарахування сум канального збору після подання позову по справі №916/1637/17.

П. 3.10. Постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26 грудня 2011 року N 18 Передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Отже, поняття «розмір позовних вимог» не є тотожним поняттю «предмет спору», у звязку з чим доводи відповідача є безпідставними, оскільки після переходу до розгляду справи по суті позивач вправі збільшити розмір позовних вимог.

Крім цього, суд не приймає до уваги посилання відповідача, що ґрунтуються на аналізі ст. 1212 ЦК України, оскільки, до правовідносин, які виникли між сторонами не застосовуються положення інституту стягнення перерахованих коштів без правових підстав, дані підстави також не були зазначені позивачем.

Також, суд не приймає до уваги правову позицію позивача та відповідача, яка ґрунтується на нормах, що регулюють стягнення збитків, так-як предметом позову є виключно стягнення надмірно-сплачених коштів, оскільки позивач перерахував суму канального збору в добровільному порядку, виставлення рахунків не може бути розцінено як пряма дія, що спричинила наявність збитків.

25.09.2017р. від позивача надійшла заява про відмову від позову в частині немайнових вимог а саме: «Визнати відсутність права Державного підприємства «Адміністрація морських портів України»в особі Одеської філії справляти канальний збір у Одеському морському порту за Договором про взаємодію сторін під час агентування суден у морських портах України № 345-П-АМПУ-15 від 21.12.2015та Наказом Міністерства інфраструктури України № 316 «Про портові збори» від 27.05.2013 з моменту його вступу в дію.» та «Визнати наявним право Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦІМ ІНТЕГРЕЙТЕД ШИПІНГ ЮКРЕЙН СЕРВІСЕЗ ЛТД.» не сплачувати канальний збір під час агентування суден в Одеському морському порту.»

У відповідності до ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

В силу положень ст. 78 ГПК України, відмова позивача від позову, визнання позову відповідачем і умови мирової угоди сторін викладаються в адресованих господарському суду письмових заявах, що долучаються до справи. Ці заяви підписуються позивачем, відповідачем чи обома сторонами. До прийняття відмови позивача від позову або до затвердження мирової угоди сторін господарський суд розяснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи є повноваження на вчинення цих дій у представників сторін. Про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін господарський суд виносить ухвалу, якою одночасно припиняє провадження у справі.

Судом встановлено, що представник позивача відповідно до довіреності має достатній обсяг повноважень для відмови від позову, дане право позивача не порушує прав та інтересів інших осіб, а тому заява про відмову від позову може бути прийнята судом.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

Оцінюючи вищевикладені обставини, та враховуючи, що відмову від позову прийнято господарським судом провадження по справі №916/1637/17 в частині визнання відсутності права Державного підприємства «Адміністрація морських портів України»в особі Одеської філії справляти канальний збір у Одеському морському порту за Договором про взаємодію сторін під час агентування суден у морських портах України № 345-П-АМПУ-15 від 21.12.2015та Наказом Міністерства інфраструктури України № 316 «Про портові збори» від 27.05.2013 з моменту його вступу в дію. та визнання наявним право Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦІМ ІНТЕГРЕЙТЕД ШИПІНГ ЮКРЕЙН СЕРВІСЕЗ ЛТД.» не сплачувати канальний збір під час агентування суден в Одеському морському порту підлягає припиненню.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Рішення прийнято на підставі наданих сторонами доказів, оскільки згідно із ст.33, 38 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона: повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; самостійно визначити і надати суду ті докази на підтвердження своїх доводів, які вважає необхідними, належними і достатніми. Докази витребовуються судом у ході розгляду справи лише у разі подання відповідного клопотання на суд не покладено обов'язку вказувати стороні, які докази вона повинна подати на підтвердження свої вимог чи заперечень, або проводити розшук тих чи інших доказів з власної ініціативи.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, оцінюючи надані документальні докази та доводи сторін, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити повністю.

Інші наявні в матеріалах справи докази та пояснення представників сторін, вищевикладених висновків суду не спростовують.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача згідно зі ст.ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 33,34,43,44,49,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Припинити провадження в частині наступних позовних вимог:

- Визнати відсутність права Державного підприємства «Адміністрація морських портів України»в особі Одеської філії справляти канальний збір у Одеському морському портуза Договором про взаємодію сторін під час агентування суден у морських портах України № 345-П-АМПУ-15 від 21.12.2015та Наказом Міністерства інфраструктури України № 316 «Про портові збори» від 27.05.2013 з моменту його вступу в дію.

- Визнати наявним право Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦІМ ІНТЕГРЕЙТЕД ШИПІНГ ЮКРЕЙН СЕРВІСЕЗ ЛТД.» не сплачувати канальний збір під час агентування суден в Одеському морському порту.»

2. Позов задовольнити.

3. Стягнути з Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Одеського морського порту) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦІМ ІНТЕГРЕЙТЕД ШИПІНГ ЮКРЕЙН СЕРВІСЕЗ ЛТД.» 140 727,12 дол. США надмірно сплаченої суми канального збору та витрати по сплаті судового збору в розмірі 55 150,48грн.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 02 жовтня 2017 р.

Суддя О.Ю. Оборотова