ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року Справа № 915/836/17

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Смородінової О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Публічного акціонерного товариства МИКОЛАЇВОБЛЕНЕРГО (54017, м. Миколаїв, вул. Громадянська, 40; ідентифікаційний код 23399393; поштова адреса: 54055, м. Миколаїв, вул. Погранична, 94)

до відповідача: Комунального підприємства Спеціалізоване комунальне підприємство ГУРТОЖИТОК (54006, м. Миколаїв, вул. Маршала Василевського, 55А; ідентифікаційний код 34437926)

про: стягнення 1661692,10 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю № 01/53-978 від 30.12.2016,

від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю за вих. № 7 від 19.09.2017.

Суть спору:

22 серпня 2017 року Публічне акціонерне товариство Миколаївобленерго звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою за вих. № 5772/10-12ю від 15.08.2017, в якій просить суд стягнути з Комунального підприємства Спеціалізоване комунальне підприємство ГУРТОЖИТОК заборгованість за спожиту активну електроенергію в сумі 1661692,10 грн.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі умов договору № 44/3120 від 06.10.2014 про постачання електричної енергії; актів про використану електричну енергію з рахунками за квітень-липень 2017 року; банківської виписки про сплату 2200,00 грн.; норм Цивільного кодексу України та мотивовані тим, що відповідачем зобовязання щодо оплати вартості використаної електричної енергії було виконано не в повному обсязі, в звязку з чим утворилась заборгованість за вищевказаний період в розмірі 1661692,10 грн.

Відповідач у відзиві б/н від 19.09.2017 (вх. № 13098/17) позов визнає у повному обсязі та мотивує неможливість самостійної сплати рахунків тим, що ДВС Інгульського району в 2014 році було арештовано рахунки підприємства.

19.09.2017 за результатами розгляду справи, суд на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи, вислухавши представників сторін, дослідивши надані докази у їх сукупності, суд

В С Т А Н О В И В:

06 жовтня 2014 року між Публічним акціонерним товариством Миколаївобленерго (далі постачальник) та Комунальним підприємством Спеціалізоване комунальне підприємство ГУРТОЖИТОК (далі споживач) був укладений договір № 44/3120 про постачання електричної енергії (з урахуванням додатків до нього) (далі Договір), згідно з предметом якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з дозволеною потужністю 4104,9 кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору. Точка продажу електричної енергії по кожному обєкту споживача визначається додатком № 8 Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін. Приєднана потужність у точках підключення становить 4104,9 кВт.

В п. 2.1 Договору зазначено, що під час виконання його умов, а також вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобовязуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (ПКЕЕ).

Згідно з пп. 2.2.2 Договору позивач зобовязався постачати відповідачу (споживачу) електроенергію як різновид товару.

Згідно з пп. 2.3., 2.3.1., 2.3.3 Договору відповідач зобов'язався виконувати умови цього Договору; оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків № 10 Порядок розрахунків та № 4 Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії.

Згідно з п. 9.4 цей договір набирає чинності з 01.11.2014 і укладається на строк до 31.12.2014. договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Відповідно до умов п. п. 1, 3 додатку № 10 від 06.10.2014 до Договору розрахунковим вважається період з 21 числа місяця до такого ж числа наступного місяця. Закінченням розрахункового періоду вважається місяць, у якому споживач зобовязаний надати постачальнику дані про спожиту електричну енергію. Назва розрахункового періоду співпадає з назвою місяця, у якому цей період закінчується.

Покази розрахункових засобів обліку відповідно до переліку обєктів споживача і точок комерційного обліку фіксуються споживачем на звітну дату кожного місяця та оформлюються Актом про використану електричну енергію по наведеному у додатку № 4 зразку у 2-х примірниках по одному для кожної сторони.

Рахунки на оплату за розрахунковий період мають бути оплачені споживачем протягом 10 операційних днів з дня отримання.

Додаток № 2 до Договору, підписаний обома сторонами ,містить перелік обєктів споживача (з точками продажу електричної енергії).

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, проаналізувавши фактичні обставини справи згідно з вимогами чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог, виходячи з наступного.

Спірні відносини, які виникли між сторонами, регулюються положеннями чинного законодавства про договірне енергопостачання.

Згідно зі ст. 26 Закону України Про електроенергетику споживач енергії зобовязаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії. Стаття 629 Цивільного кодексу України наголошує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно з ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Пунктом 5.1 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ від 31.07.1996 № 28 (із змінами та доповненнями) визначено, що договір є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін.

Відповідно до ч. 7 ст. 276 Господарського кодексу України оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачити попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

В пп. 1 п. 8.1 та пп. 2 п. 10.2 ПКЕЕ постачальник електричної енергії за регульованим тарифом має право на отримання від споживача своєчасної оплати за електричну енергію та інших платежів відповідно до умов договору та законодавства України, споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати обсяг спожитої електричної енергії, а також здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Матеріали справи свідчать, що на виконання умов договору № 44/3120 від 06.10.2014 позивач поставив, а відповідач прийняв (купив) електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок споживача в період з квітня по липень 2017 року в загальній кількості 1734684 кВт/год, про що зафіксовано в оформлених актах про використання електричної енергії споживача:

- за квітень 2017 року в кількості 528068 кВт/год;

- за травень 2017 року в кількості 484831 кВт/год;

- за червень 2017 року в кількості 365562 кВт/год;

- за липень 2017 року в кількості 356223 кВт/год.

На підставі наведених актів позивачем були оформлені рахунки на оплату за період з квітня по липень 2017 року на загальну суму 1663892,10 грн., які були передані представнику відповідача під підпис, так:

- рахунок № 44/3120/4/1 від 26.04.2017 на суму 504814,72 грн. (з урахуванням ПДВ);

- рахунок № 44/3120/5/1 від 23.05.2017 на суму 463330,24 грн. (з урахуванням ПДВ);

- рахунок № 44/3120/6/1 від 26.06.2017 на суму 351990,11 грн. (з урахуванням ПДВ);

- рахунок № 44/3120/7/1 від 24.07.2017 на суму 343757,03 грн. (з урахуванням ПДВ).

За даними позивача, які не спростовані відповідачем, останній зобовязання щодо здійснення розрахунків за спожиту активну електроенергію проводив несвоєчасно та не в повному обсязі, за спірний період оплатив всього 2200,00 грн., чим порушив договірні зобов'язання. У звязку з цим, станом на час звернення позивача до господарського суду у відповідача існує заборгованість за період з квітня по липень 2017 року за спожиту активну електроенергію, розмір якого складає 1661692,10 грн.

Частина 1 ст. 15 Цивільного кодексу України встановлює, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі статтями 32, 33 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач не спростував вимоги позивача, не надав суду відповідні докази, які свідчать про відсутність заборгованості перед кредитором за договірними зобовязаннями.

Судом перевірено розрахунок позивача та встановлено, що останнім розрахунок заборгованості здійснено арифметично правильно.

В спірних правовідносинах відповідачем дійсно порушені норми та приписи чинного законодавства, в звязку з чим позивач цілком правомірно звернувся до господарського суду з відповідним позовом.

Враховуючи викладене, позовні вимоги, заявлені позивачем відповідно до вимог чинного законодавства, матеріалами справи підтверджені, та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судовий збір відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Комунального підприємства Спеціалізоване комунальне підприємство ГУРТОЖИТОК (54006, м. Миколаїв, вул. Маршала Василевського, 55А; ідентифікаційний код 34437926) на користь Публічного акціонерного товариства МИКОЛАЇВОБЛЕНЕРГО (54017, м. Миколаїв, вул. Громадянська, 40; ідентифікаційний код 23399393; поштова адреса: 54055, м. Миколаїв, вул. Погранична, 94) 1661692,10 грн. (один мільйон шістсот шістдесят одна тисяча шістсот девяносто дві гривні десять копійок) основного боргу на поточний рахунок із спеціальним режимом використання № 53 в ОПЕРВ ОУ Ощадбанку м. Миколаїв, МФО 326461; 24925,38 грн. (двадцять чотири тисячі девятсот двадцять пять гривень тридцять вісім копійок) судового збору на поточний рахунок № 8001 у МФ КБ «Приватбанк», МФО 326610.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Повне рішення складено та підписано 25 вересня 2017 року.

Суддя О.Г. Смородінова