ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26.09.2017р. Справа №905/1936/17

за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства Крюківський вагонобудівний завод,

м.Кременчук

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ в особі

Регіональної філії Донецька залізниця ОСОБА_1 акціонерного товариства

Українська залізниця, м.Лиман

про стягнення заборгованості в розмірі 17043,92 грн.

Суддя Г.В. Левшина

Представники:

від позивача: ОСОБА_2-представник за дов.

від відповідача: ОСОБА_3 - представник за дов.

В засіданні суду брали участь:

СУТЬ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство Крюківський вагонобудівний завод, м.Кременчук, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Регіональної філії Донецька залізниця ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця, м.Лиман про стягнення трьох процентів річних в сумі 3163,84 грн. та пені в сумі 13880,08 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань за договором поставки №ДОН/НХ-17046/НЮ від 22.02.2017р. в частині своєчасної оплати вартості отриманого товару.

Ухвалою суду від 26.09.2017р. замінено неналежного відповідача по справі належним, ОСОБА_1 акціонерним товариством Українська залізниця, м.Київ в особі Регіональної філії Донецька залізниця ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця, м.Лиман.

06.09.2017р. до суду надійшли заперечення ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ в особі Регіональної філії Донецька залізниця ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця, м.Лиман проти позовних вимог з посилання на ст.233 Господарського кодексу України, фактичне прострочення виконання зобовязання з оплати поставленого товару позивачу внаслідок тяжкого фінансового становища.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Згідно ст.712 Цивільного кодексу України, ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

22.02.2017р. між сторонами був підписаний договір про закупівлю №ДОН/НХ-17046/НЮ, предметом якого є поставка постачальником покупцю товару, в асортименті та кількості згідно специфікації №1, що є невідємною частиною вказаного договору (п.1.1 договору).

Найменування товару: запасні частини до вантажних вагонів (кришки люка вагонів нові). Виробник товару: ПАТ «КВБЗ» м.Кременчук, Україна (п.1.2, 1.3 договору).

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами підписано специфікацію №1 до договору №ДОН/НХ-17046/НЮ від 22.02.2017р., в якій сторони дійшли згоди щодо найменування, кількості та вартості товару.

Згідно п.п.4.1.-4.2 договору та відповідно до вказаної специфікації товар повинен бути поставлений постачальником не пізніше 10 днів від дня одержання постачальником заявки покупця, що є підтвердженням готовності покупця до прийому товару.

Відповідно до п.4.3 договору товар постачається постачальником та за його рахунок на склад покупця у м.Красноармійськ (Покровськ), вул.Шмідта, 155А СП «Красноармійське вагонне депо» (ВЧРДР Красноармійськ) код отримувача 9741 на умовах СРТ або DDP (якщо продукція іноземного походження) згідно з INKOTERMS 2010.

За умовами п.п.5.1-5.3 ціна постачальника за товар вказана у специфікації №1 (додаток 1), яка є невідємною частиною даного договору. Тара врахована в ціну товару. Загальна сума договору складає 3725172,00 грн. з урахуванням ПДВ 20% -620862,00 грн.

Термін дії договору з моменту підписання його обома сторонами до 31.12.2017р. (п.15.1 договору).

Як встановлено судом, згідно з наданими до матеріалів справи залізничною накладною №44052272 від 06.03.2017р., видатковою накладною №КВ-75553 від 06.03.2017р. та актом приймання-передачі товару позивачем було поставлено відповідачу товар на суму 1241724,00 грн., а а також за залізничною накладною №44081180 від 09.03.2017р., видатковою накладною №КВ-75554 від 09.03.2017р. та актом приймання-передачі - на суму 1241724,00 грн.

Відповідачем факт отримання від позивача вказаного товару саме за договором №ДОН/НХ-17046/НЮ від 22.02.2017р. не спростований.

Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За умовами п.п.6.1-6.2 договору №ДОН/НХ-17046/НЮ та специфікації до нього розрахунки за поставлений товар здійснюються у безготівковій формі. Покупець здійснює оплату на розрахунковий рахунок постачальника протягом 20 банківських днів з моменту отримання товару. Днем отримання товару вважається день підписання сторонами або їх уповноваженими представниками накладних та акту прийому-передачі товару.

За приписом ст.599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як встановлено, згідно платіжних доручень від 27.04.2017р. відповідачем здійснено оплату за поставлений товар в сумі 2483448,00 грн.

Таким чином, за висновками суду, свої зобов`язання щодо своєчасної сплати позивачу грошових коштів за поставлений товар всупереч ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України відповідач виконав з простроченням.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України за період з 11.04.2017р. по 26.04.2017р. нараховано та предявлено до стягнення три проценти річних в сумі 3163,84 грн.

За приписом ст.218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до ст.551 Цивільного кодексу України та ст.230 Господарського кодексу України предметом неустойки є грошова сума, яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 2 ст.551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки встановлюється договором або актом цивільного законодавства, при цьому розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

Відповідно до п.9.2 договору №ДОН/НХ-17046/НЮ сторонами узгоджено, що у випадку порушення строків оплати товару, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі облікової ставки НБУ від вартості несплаченого товару за кожен день прострочення.

Згідно вказаного пункту договору позивачем за період з 11.04.2017р. по 26.04.2017р. заявлені вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 13880,08 грн.

Розрахунок трьох процентів річних та пені є аріфметично вірним, таким, що відповідає законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Відповідач у запереченнях на позов позовні вимоги не визнав з посилання на ст.233 Господарського кодексу України, фактичне прострочення виконання зобовязання з оплати поставленого товару позивачу внаслідок тяжкого фінансового становища.

Щодо вказаних посилань відповідача суд виходить з наступного:

Згідно з ч.1 ст.233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

За приписом ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Стаття 83 Господарського процесуального кодексу України надає господарському суду право, приймаючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду. Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафу, який підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен з'ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки розміру збитків, а також об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру штрафу наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Як встановлено судом, відповідачем всупереч вимог ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України не доведено жодними доказами факту наявності поважних обставин, що спричинили прострочення виконання зобовязання перед позивачем.

При цьому, за висновками суду, заявлений позивачем до стягнення розмір пені є співрозмірним з розміром заборгованості відповідача.

Таким чином, нарахування позивачем до стягнення з відповідача пені у заявленому розмірі відповідає, передбаченим у п.6 ст.3, ч.3 ст.509 та ч.ч.1, 2 ст.627 Цивільного кодексу України засадам справедливості, добросовісності, розумності.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність виняткових підстав для зменшення заявленого до стягнення позивачем розміру пені.

Одночасно, діючим законодавством України взагалі не передбачено зменшення, звільнення боржника від сплати трьох процентів річних, що встановлені ст.625 Цивільного кодексу України, в залежності від його фінансового стану, інших обставин тощо.

Як наслідок, позовні вимоги про стягнення трьох процентів річних в сумі 3163,84 грн. та пені в сумі 13880,08 грн. підлягають задоволенню.

Судовий збір підлягає віднесенню на відповідача повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4-3, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 акціонерного товариства Крюківський вагонобудівний завод, м.Кременчук до ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ в особі Регіональної філії Донецька залізниця ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця, м.Лиман про стягнення трьох процентів річних в сумі 3163,84 грн. та пені в сумі 13880,08 грн. задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця (03680 м.Київ, вул.Тверська, буд.5, ) в особі Регіональної філії Донецька залізниця (84400 м.Лиман, вул.Привокзальна, буд.22, ) на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства «Крюківський вагонобудівний завод» (39621 м.Кременчук, Полтавська обл., вул.І.Приходько. буд.139, ) три проценти річних в сумі 3163,84 грн., пеню в сумі 13880,08 грн., судовий збір в розмірі 1600,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 26.09.2017р. оголошено повний текст рішення.

Суддя Г.В. Левшина