ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року Справа № 904/8941/16

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П. - головуючий (доповідач), судді Палій В.В. і Студенець В.І.

розглянув касаційну скаргу публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз", м. Дніпро (далі - ПАТ "Дніпропетровськгаз"),

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 08.12.2016 та

постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.03.2017

зі справи № 904/8941/16

за позовом публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування", м. Київ (далі - ПАТ "Укргазвидобування"), в особі філії газопромислового управління "Шебелинкагазвидобування" (далі - Філія), смт Донець Балаклійського району Харківської області,

до ПАТ "Дніпропетровськгаз"

про стягнення 16 709,88 грн., та

за зустрічним позовом ПАТ "Дніпропетровськгаз"

до ПАТ "Укргазвидобування" в особі Філії

про визнання недійсною з моменту укладення додаткової угоди від 01.04.2016 № 8 до договору від 27.12.2013 № ДНВ001/7ТГ14.

Судове засідання проведено за участю представників сторін:

ПАТ "Укргазвидобування" в особі Філії - Зубар О.В.,

ПАТ "Дніпропетровськгаз" - Замкової М.О.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Позов ПАТ "Укргазвидобування" в особі Філії було подано (з урахуванням заяви "про уточнення позовних вимог") про стягнення: 14 374,62 грн. заборгованості; 1 529,11 грн. пені; 150,66 грн. - 3% річних та 655,49 грн. "інфляційних витрат".

Зустрічний позов ПАТ "Дніпропетровськгаз" було подано про визнання недійсною з моменту укладення додаткової угоди від 01.04.2016 № 8 до договору про транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами від 27.12.2013 № ДНВ001/7ТГ14.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 08.12.2016 (суддя Васильєв О.Ю.), залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.03.2017 (колегія суддів у складі: Орєшкіна Е.В. - головуючий, Широбокова Л.П. і Сизько І.А.): первісний позов задоволено; стягнуто з ПАТ "Дніпропетровськгаз" на користь ПАТ "Укргазвидобування" в особі Філії: 14 374,62 грн. заборгованості; 1 529,11 грн. пені; 150,66 грн. - 3% річних; 655,49 грн. "інфляційних витрат"; 1 378 грн. судового збору; у задоволенні зустрічного позову відмовлено.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України (з поясненнями до неї) ПАТ "Дніпропетровськгаз" просить скасувати рішення та постанову попередніх судових інстанцій і прийняти нове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов задовольнити. Скаргу мотивовано порушенням господарськими судами у вирішенні спору норм матеріального і процесуального права, зокрема, приписів Закону України "Про ринок природного газу", Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Господарського кодексу України (далі - ГК України), Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 30.09.2016 № 2493, Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

У письмових запереченнях на касаційну скаргу ПАТ "Укргазвидобування" в особі Філії зазначає про необґрунтованість та безпідставність доводів скаржника і про законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень й просить останні залишити без змін, а скаргу - без задоволення.

Перевіривши на підставі встановлених попередніми судовими інстанціями фактичних обставин справи правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Судові інстанції у розгляді справи виходили з таких обставин та висновків.

27.12.2013 ПАТ "Укргазвидобування" в особі Філії (газотранспортне підприємство) та ПАТ "Дніпропетровськгаз" (замовник) укладено договір на транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами № ДНВ001/7ТГ14 (далі - Договір), відповідно до умов якого:

- газотранспортне підприємство зобов'язується надати замовнику послуги з транспортування внутрішньопромисловими трубопроводами природного газу замовника до пунктів призначення газорозподільних станцій для задоволення власних потреб та покриття обсягів виробничо-технологічних втрат і нормованих витрат, а замовник зобов'язується внести плату за надані послуги з транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, що передбачені умовами договору (пункт 1.1);

- річний плановий обсяг транспортування природного газу замовника складає 2 986,200 тис.куб.м, у тому числі по місяцях (пункт 1.2);

- послуги з транспортування газу оформлюються газотранспортним підприємством і замовником актами наданих послуг з транспортування газу внутрішньопромисловими трубопроводами (пункт 3.1);

- замовник протягом 2-х днів з дати одержання акта наданих послуг зобов'язується повернути газотранспортному підприємству один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов договору або в судовому порядку (пункт 3.3);

- до прийняття рішення судом відповідні розрахунки за вартість послуг з транспортування газу внутрішньопромисловими трубопроводами здійснюються відповідно до даних газотранспортного підприємства (пункт 3.4);

- акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника з газотранспортним підприємством (пункт 3.5);

- вартість послуг з транспортування 1000 куб.м газу внутрішньопромисловими газопроводами газотранспортного підприємства складає 59,80 грн., крім того ПДВ 20% - 11,96 грн., всього з ПДВ 71,76 грн. (пункт 5.1);

- оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється замовником у місяці, в якому здійснюється транспортування газу, шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок газотранспортного підприємства в порядку, установленому алгоритмом розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання газопостачальних підприємств, який затверджується національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до 20 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів (пункт 5.5);

- у разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 Договору, із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (пункт 7.3);

- цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та поширює свою дію на відносини, що склалися між сторонами з 01.01.2014 до 31.12.2014, а у частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (пункт 11.1);

- даний договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (пункт 11.2).

Додатковою угодою від 01.04.2016 № 8 до Договору сторони внесли зміни до пунктів 1.2, 5.1 та 11.1 Договору, погодивши обсяги транспортування газу, вартість послуг з транспортування природного газу внутрішньопромисловими газопроводами з 01.04.2016 - 169,68 грн. та продовживши строк дії Договору до 30.06.2016.

На виконання умов Договору ПАТ "Укргазвидобування" надало ПАТ "Дніпропетровськгаз" послуги з транспортування природного газу у червні 2016 року на загальну суму 16 525,21 грн., що підтверджується актом про виконання робіт по транспортуванню природного газу від 30.06.2016. Однак ПАТ "Дніпропетровськгаз" не оплатило послуги з транспортування природного газу за Договором, внаслідок чого виникла заборгованість, яка, з урахуванням заліку зустрічних однорідних вимог, складала 14 374,62 грн.

На підставі пункту 7.3 Договору та статті 625 ЦК України ПАТ "Укргазвидобування" нарахувало ПАТ "Дніпропетровськгаз" 3% річних у сумі 150,66 грн., "інфляційні" у сумі 655,49 грн. та пеню в сумі 1 529,11 грн. за період з 20.07.2016 по 13.10.2016.

Суди попередніх інстанцій визнали позовні вимоги за первісним позовом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Що ж до зустрічних позовних вимог ПАТ "Дніпропетровськгаз", то вони, на думку цих судів, є необґрунтованими та недоведеними.

Так, на час укладення Договору діяв Закон України "Про засади функціонування ринку природного газу" від 08.07.2010 № 2467-VI, відповідно до підпункту 26 частини першої статті 1 якого: транспортування природного газу являє собою господарську діяльність на ринку природного газу, що підлягає ліцензуванню і пов'язана з переміщенням природного газу трубопроводами з метою його подальшого зберігання, розподілу або доставки безпосередньо споживачам та замовникам, окрім транспортування внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами).

Отже, на момент вчинення даного правочину ПАТ "Укргазвидобування" не повинне було отримувати ліцензію на транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами.

Згідно із статутом ПАТ "Укргазвидобування" та положенням про Філію позивач за первісним позовом є газовидобувним підприємством.

Договір було укладено виходячи з потреби у відповідних послугах ПАТ "Дніпропетровськгаз", у якого відсутній власний трубопровід для підключення до газотранспортної системи, щоб на договірних засадах скористатися внутрішньопромисловими трубопроводами ПАТ "Укргазвидобування" з метою доставки придбаного в інших суб'єктів господарювання природного газу до власної мережі, а також з метою компенсації виробничих витрат ПАТ "Укргазвидобування", понесених внаслідок переміщення природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами.

Нормами спеціального закону, що регулює вказані правовідносини, а саме Закону України "Про ринок природного газу" (набрав чинності з 08.05.2015), визначено (у пункті 45 частини першої статті 1), що транспортування природного газу - це господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов'язана з переміщенням природного газу газотранспортною системою з метою його доставки до іншої газотранспортної системи, газорозподільної системи, газосховища, установки LNG або доставки безпосередньо споживачам, але що не включає переміщення внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами) та постачання природного газу.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України "Про ринок природного газу" наведені терміни вживаються у такому значенні: 17) оператор газорозподільної системи - суб'єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників); 19) оператор газотранспортної системи - суб'єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників).

Отже, ПАТ "Укргазвидобування" в особі Філії не здійснює діяльність з транспортування природного газу та не є оператором ГРС або оператором ГТС у розумінні Закону України "Про ринок природного газу", оскільки не здійснює свою господарську діяльність у рамках спірного договору із залученням магістральних газопроводів, які є обов'язковою складовою газотранспортної системи.

Відтак законодавче регулювання договірних відносин між суб'єктами господарювання щодо транспортування природного газу внутрішньопромисловими газопроводами здійснюється на підставі норм ГК України та ЦК України.

Положення Закону України "Про ринок природного газу" і Кодексу газотранспортної системи не змінюють порядок надання ПАТ "Укргазвидобування" послуг із транспортування природного газу, а, отже, не зачіпають відповідні правовідносини товариства з газопостачальними підприємствами. Дані нормативно-правові акти регулюють порядок транспортування природного газу виключно з прив'язкою до надання послуг газотранспортною системою. Втім, Договір передбачає надання послуг ПАТ "Укргазвидобування" поза газотранспортною системою - шляхом переміщення природного газу своїми внутрішньопромисловими газопроводами.

Положення Закону України "Про ринок природного газу" у частині транспортування природного газу не застосовуються до правовідносин, які склалися між ПАТ "Дніпропетровськгаз" та ПАТ "Укргазвидобування" в особі Філії.

Посилання ПАТ "Дніпропетровськгаз" на листи НКРЕКП, в яких зазначено, що згідно із Законами України "Про ринок природного газу", "Про трубопровідний транспорт" та Кодексом газотранспортної системи вартість переміщення природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами має відноситись на собівартість видобутку газу і враховуватись у ціні природного газу власного видобутку, оскільки переміщення вуглеводів внутрішньопромисловими трубопроводами та їх підготовка є складовою частиною технологічного процесу видобутку вуглеводної сировини, а не відокремленим видом господарської діяльності, - відхилено судом першої інстанції, оскільки НКРЕКП вказує, що на даний час відповідне питання законодавчо не врегульовано та наразі лише розробляється проект змін до постанови НКРЕКП від 30.09.2015 № 2516, якою затверджено Алгоритм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання постачальників природного газу, на які покладені спеціальні обов'язки. Крім того, дані листи НКРЕКП не мають обов'язкового характеру та не створюють юридичних наслідків.

У межах Договору ПАТ "Укргазвидобування" не здійснює транспортування природного газу магістральними трубопроводами та/чи газотранспортною системою, а надає послуги з переміщення природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами, отже, вказаний вид діяльності не підпадає під ліцензування та обмеження, встановлені Законом України "Про ринок природного газу" та Кодексом газотранспортної системи.

Переміщення природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами не позбавляє права суб'єкта господарювання надавати дані послуги, оскільки нормативно-правовими актами не встановлено прямої заборони на це; дана послуга є похідною від основного виду діяльності та надається на договірних засадах.

Додаткову угоду від 01.04.2016 № 8 до Договору було укладено згідно з вимогами ЦК України, ГК України та підписано уповноваженими представниками юридичних осіб.

ПАТ "Дніпропетровськгаз" не подано належних доказів, які свідчили б про недійсність оспорюваної додаткової угоди.

Причиною подання касаційної скарги стала незгода скаржника із задоволенням первісного позову та відмовою у задоволенні зустрічного позову зі справи.

Відповідно до приписів ЦК України:

- зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (статті 525, 526);

- договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина перша статті 626);

- сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627)

- договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638);

- договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629);

- якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530);

- підставою недійсності правочину є недотримання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою-шостою статті 203 цього Кодексу; якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частини перша і третя статті 215);

- зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (стаття 203).

Частиною першою статті 306 ГК України передбачено, що транспортування продукції трубопроводами є окремим видом господарської діяльності.

З огляду на відповідні законодавчі приписи та з урахуванням встановлених фактичних обставин справи попередні судові інстанції, з'ясувавши, що: за умовами Договору переміщення природного газу здійснюється внутрішньопромисловими трубопроводами, які не є частиною магістрального трубопроводу, а, отже, не є й частиною газотранспортної системи; правовідносини, які виникли між сторонами на підставі Договору та додаткової угоди від 01.04.2016 № 8 до нього, відповідають встановленим нормативними актами вимогам щодо договорів даного виду, а зміст вказаного правочину не суперечить чинному законодавству, не порушує публічний порядок та спрямований на реальне настання правових наслідків; існує заборгованість ПАТ "Дніпропетровськгаз" перед ПАТ "Укргазвидобування" в особі Філії з оплати послуги з транспортування природного газу, - дійшли заснованих на законі висновків про наявність підстав для задоволення первісного позову та відмови в задоволенні зустрічного позову.

Доводи касаційної скарги даних висновків не спростовують. Відповідні доводи стосуються з'ясування обставин, вже встановлених судами першої та апеляційної інстанцій і здійснення переоцінки вже оцінених ними доказів у справі. Проте касаційна інстанція згідно з частиною другою статті 1117 ГПК України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Водночас скаржником не наведено обґрунтованих доводів стосовно порушення попередніми судовими інстанціями встановлених статтею 43 ГПК України правил оцінки доказів.

Визначених процесуальним законом підстав для скасування оскаржуваних судових рішень не вбачається.

Керуючись статтями 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 08.12.2016 та

постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.03.2017 зі справи № 904/8941/16 залишити без змін, а касаційну скаргу публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" - без задоволення.

Суддя В. Селіваненко

Суддя В. Палій

Суддя В. Студенець