ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27.09.2017 Справа № 907/20/16

Господарський суд Закарпатської області у складі головуючого судді Ушак І.Г. у відкритому судовому засіданні розглянув справу за позовом публічного акціонерного товариства „Райффайзен Банк Аваль", м. Київ (далі - позивач, банк) до товариства з обмеженою відповідальністю „Оптсервісойл", м. Мукачево (далі - відповідач-1, позичальник) та до публічного акціонерного товариства „Закарпатнафтопродукт - Мукачево", м. Мукачево (далі - відповідач-2, поручитель) про стягнення солідарно з відповідачів суми 130704712,64 грн., в т. ч. 78500000,00 грн. - заборгованість за кредитом, 30409785,55 грн. - заборгованість за процентами, 21794927,09 грн. - пеня (в т.ч. 17033736,05 грн. - пеня за тілом кредиту, 4761191,04 грн. - пеня за процентами) з урахуванням збільшення позовних вимог,

представники сторін:

позивача - Бойко О.М., представник за довіреністю;

відповідач1 - Севч М.В., адвокат;

відповідач 2 - Дроздецький М.М. представник за довіреністю

Позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідачів солідарно заявленої суми, оскільки ні відповідач-1 як позичальник, ні відповідач-2 як поручитель не виконують умови кредитного договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, в результаті чого станом на 13.01.16р. загальна заборгованість за кредитним договором становила 98166972,17 грн., включаючи: 78500000,00 грн. - заборгованість за кредитом, 11466987,73 грн. - заборгованість за процентами, 8199984,44 грн. - пеня (в т.ч. 6734227,86 грн. - пеня за тілом кредиту, 1465756,58 грн. - пеня за процентами).

У ході судового розгляду справи позивач збільшив розмір позовних вимог, у зв'язку з чим предметом спору є вимога про стягнення солідарно з відповідачів суми 130704712,64 грн., включаючи: 78500000,00 грн. - заборгованість за кредитом, 30409785,55 грн. - заборгованість за процентами, 21794927,09 грн. - пеня (в т.ч. 17033736,05 грн. - пеня за тілом кредиту, 4761191,04 грн. - пеня за процентами).

Представник позивача у ході судового розгляду наполягає на задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх обґрунтованість долученими до матеріалів справи документами.

Відповідач-1, не заперечуючи фактичних обставин справи щодо наявної суми заборгованості за кредитом, письмово та усними поясненнями представника у ході судового розгляду заперечує проти позовних вимог повністю. Зокрема, посилається на неправильне трактування позивачем поняття дефолту у спірних відносинах, неправомірність розрахунків позовних вимог, заперечує правомірність нарахування позивачем процентів у період після пред'явлення ним вимоги про дострокове повернення кредитних коштів.

Відповідач-2, не заперечуючи також наявність заборгованості відповідача-1 за кредитом, письмовими поясненнями та усними поясненнями представників у ході судового розгляду проти позову заперечує. Зокрема, вважає, що договір поруки, який слугує підставою вимог солідарної відповідальності відповідача-2 у даній справі, суперечить вимогам закону, оскільки укладений від імені відповідача-2 особою без належного обсягу повноважень. Посилається на відсутність можливості контролювати господарську діяльність позичальника, відсутність інформації щодо стану розрахунків останнього з банком за кредитним договором; наполягає на неправомірності нарахування позивачем процентів та пені у період після 31.08.15, коли відповідачем-1 протягом трьох місяців не сплачувалися проценти, а позивач не вживав заходів передбачених п. 10 кредитного договору, спричинивши збільшення розміру збитків. Просить при вирішенні спору зменшити розмір неустойки та процентів.

У ході судового розгляду судом були розглянуті та відхилені клопотання учасників процесу:

- позивача про колегіальний розгляд справи - з огляду на встановлений процесуальним законом порядок визначення складу суду для розгляду конкретної справи та зміст прав та обов'язків сторін та їх представників у судовому процесі;

- відповідача-1 - про зупинення провадження у даній справі до вирішення як пов'язаної з нею справи № 907/449/17 про визнання частково недійсним кредитного договору, з якого виникли дані спірні відносини - з огляду на те, що суд, вирішуючи даний спір повинен перевірити правомірність цього договору і якщо такий суперечить законодавству, має право відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 83 ГПК України визнати договір недійсним повністю або у певній частині; про оголошення перерви для підготовки клопотання про призначення судової лінгвістичної експертизи - з огляду на необґрунтованість клопотання та на надання судом у межах встановлених процесуальним законом строків вирішення справ господарськими судами достатньо можливостей учасникам процесу, зокрема, відповідачу-1 для обґрунтування власних позицій по суті спірних відносин і надання доказів на їх підтвердження.

Вивчивши матеріали справи та заслухавши у ході судового розгляду пояснення представників позивача, відповідачів-1, 2,

суд встановив:

07.05.15 позивач - банк - та відповідач-1 - позичальник - уклали кредитний договір № 010/01-03-3/084-С (далі - кредитний договір), за умовами якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит у формі невідновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування 80000000.00 грн., а позичальник зобов'язався використати кредит за цільовим призначенням, виконати всі обов'язки, що втікають з умов договору, і здійснити повне погашення заборгованості у межах строку кредиту з кінцевим терміном погашення його - З1.12.2015р.

Умовами договору (п. 2.1) визначена плата за користування кредитом у розмірі 25 % річних (з урахуванням додаткової угоди № 010/01-03-3/084-С/2 укладеної сторонами 19.06.2015р.) Сторони узгодили, що нарахування процентів за кредитом здійснюється щомісячно, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та році; проценти нараховуються на залишок основної заборгованості позичальника протягом всього строку її наявності, враховуючи день виникнення основної заборгованості та не враховуючи день повного її погашення (п. 2.3).

Виконання зобов'язань за кредитним договором згідно умов договору (ст. 4, п.4.1, 4.1.10) забезпечено , в тому числі, порукою відповідно до договору поруки, що укладається кредитором та поручителем - ПАТ «Закарпатнафтопродукт-Мукачево».

Погашення основної заборгованості позичальник зобов'язався здійснювати відповідно до графіка, що є додатком № 1 до кредитного договору.

Статтею 10 договору сторони узгодили обставини дефолту. Так, п.10.1 договору передбачено, що у разі настання обставин дефолту, кредитор має безумовне право на власний розсуд без необхідності укладення будь-яких додаткових угод/договорів про зміни вжити один або декілька таких заходів: відмовитися від надання кредиту; встановити розмір ліміту кредитування в розмірі фактичної основної заборгованості; скасувати ліміт кредитування; вимагати дострокового повного/часткового погашення заборгованості; вимагати надання забезпечення (додаткового забезпечення) виконання зобов'язань за договором (підп. 10.1.1-10.1.5).

Згідно п. 10.2 договору кредитор вправі скористатися правами, зазначеними в п. 10.1 договору та пред'явити позичальнику відповідні вимоги при настанні будь-якої з обставин дефолту, зокрема, в таких випадках: порушення позичальником строків виконання або невиконання будь-яких грошових зобов'язань за договором (підп.10.2.1).

Крім того, сторони у визначенні термінів, наведеному у договорі зазначили, що дефолт - це обставини невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань (обов'язків) за договором, обставини, які свідчать про те, що зобов'язання позичальника за договором не будуть виконані, а також інші обставини, визначені статтею 10 договору як обставини дефолту.

У разі, якщо кредитор вирішив скористатися правами, визначеними у підп. 10.1.1-10.1.4, він, згідно п. 10.3, повідомляє про це позичальника шляхом направлення письмового повідомлення; у цьому разі зобов'язання кредитора щодо надання кредиту є припиненими, а ліміт кредитування скасованим або встановленим у розмірі фактичної основної заборгованості з дати прийняття кредитором відповідного рішення. Позичальник зобов'язаний виконати вимогу, зазначену в повідомленні, здійснити погашення заборгованості негайно, але не пізніше 30 календарного дня з дати направлення кредитором повідомлення, якщо в останньому не зазначений менший строк. У разі невиконання позичальником вимоги, кредитор вправі пред'явити, зокрема, вимогу поручителям.

Умовами договору (ст.13) передбачена відповідальність сторін, зокрема, позичальника шляхом сплати за кожен календарний день прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за договором - пені, у відсотках річних від суми простроченого платежу, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня.

07.05.2015р. банк як кредитор та ПАТ «Закарпатнафтопродукт-Мукачево» як поручитель - уклали договір поруки № 12/01 -03-3/100-Р (далі - договір поруки), за умовами якого поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором солідарно з позичальником - ТОВ «Оптсервісойл» - за виконання забезпечених зобов'язань (забезпечені зобов'язання за визначенням термінів наведеним у договорі поруки - це всі та окремі зобов'язання позичальника перед кредитором, що випливають з умов кредитного договору, щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, сплати комісій, пені, штрафів тощо), в тому числі тих, що виникнуть у майбутньому, які випливають з умов кредитного договору, за умовами якого позичальник зобов'язаний: повернути кредит в розмірі 80 000 000,00 грн.; сплатити проценти за користування кредитом (у розмірі 25 % річних з урахуванням додаткової угоди до договору поруки від 19.06.15); сплатити комісії в розмірах, передбачених кредитним договором; сплатити пені, штрафи, передбачені кредитним договором (ст. 1 договору поруки).

Умовами договору поруки сторони визначили порядок виконання зобов'язань поручителя (ст. 2), згідно яких у випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) позичальником всіх або окремих забезпечених зобов'язань в порядку та строки встановлені кредитним договором, поручитель та позичальник відповідають перед кредитором як солідарні боржники і кредитор набуває права вимоги до поручителя щодо сплати заборгованості за порушеними забезпеченими зобов'язаннями (п. 2.1). Поручитель зобов'язується здійснити виконання порушених забезпечених зобов'язань протягом10 банківських днів з дати отримання вимоги кредитора та в обсязі зазначеному в такій вимозі. Вимога кредитора є єдиним та достатнім доказом настання підстав для виконання поручителем забезпечених зобов'язань в розмірі зазначеному у вимозі (п. 2.2).

Виконання поручителем забезпечених зобов'язань здійснюється шляхом переказу грошових коштів на зазначені у вимозі рахунки кредитора (п.2.5).

За умовами договору поручитель зобов'язується самостійно контролювати дотримання та своєчасне виконання позичальником забезпечених зобов'язань перед кредитором (п. 2.6).

У ході судового розгляду матеріалами справи та з пояснень учасників процесу встановлено, що банк виконав взяті на себе зобов'язання за кредитним договором та надав кредитні кошти відповідачеві-1 у повному обсязі - в сумі 80000000,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером від 18.05.15.

Відповідач-1 на порушення умов кредитного договору не здійснював погашення кредиту згідно графіку та не сплачував проценти за користування кредитними коштами, у зв'язку з чим станом на 1.10.15 його перед банком склала 85526621,85 грн., з яких заборгованість за кредитом - 78500000,00 грн., заборгованість за процентами - 6440931,51 грн., нарахованою пенею - 585690,34 грн.

6.10.15 банк надіслав відповідачеві-1 рекомендованим листом з описом вкладення вимогу (вих. № 140-5-1-00/8-4110) про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором на зазначену суму на протязі 30 календарних днів з дати направлення вимоги, що відповідає умовам передбаченим статтею 10 кредитного договору. Дана вимога відповідачем-1 одержана та не виконана.

6.11.15 банк надіслав відповідачеві-2 як поручителю також рекомендованим листом з описом вкладення вимогу (вих. № 140-5-1-00/8-4865) про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором на зазначену суму на протязі 10 банківських днів з дати отримання вимоги, що відповідає умовам передбаченим статтею 10 кредитного договору та договору поруки. Дана вимога відповідачем-2 одержана та не виконана.

Наведені обставини щодо одержання відповідачем-1 кредитних коштів та заборгованості з їх повернення, наявність якої спричинила вимогу позивача до відповідача-1, а потім і до відповідача-2 про дострокове повне погашення кредиту, які відповідачами не заперечуються, передували зверненню банку до суду з даним позовом про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості на загальну суму суми 130704712,64 грн

Спірні відносини з огляду на їх суб'єктний склад та предмет регулюються відповідними приписами Господарського та Цивільного кодексів України (ГКУ, ЦКУ), які належить застосовувати при вирішенні спору.

Так, за змістом ст.174 ГКУ, однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Статтею 526 ЦКУ передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то, відповідно до ст. 530 ЦКУ, воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 1054 ЦКУ за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Так, ст. 1048 ЦКУ передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом ст. 1049 ЦКУ позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Наслідки порушення договору позичальником передбачені ст. 1050 ЦКУ, зокрема, частиною другою цієї статті передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГКУ суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦКУ порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦКУ встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 549 ЦКУ, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 ГКУ, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 6 ст. 232 ГКУ передбачено, що нарахування штрафних санкцій (неустойки, штрафу, пені) за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Щодо правовідносин поруки, то приписами ст.ст. 553, 554 ЦКУ встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки; у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Кредитор у разі солідарного обов'язку боржників має право відповідно до ст. 543 ЦКУ вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

З огляду на наведені приписи законодавства, що регулює спірні відносини учасників процесу, та за фактичних обставин даної справи, оскільки встановлено, що позивач належним чином виконав прийняті на себе зобов'язання за кредитним договором, а відповідачі-1, 2 порушили договірні зобов'язання, у позивача (кредитора) виникло право вимоги до них відповідно як до позичальника та поручителя і заявлені у межах даної справи вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню судом.

При цьому суд приймає до уваги, що відповідачі не заперечують наявність заборгованості за кредитом. Заперечення ж проти позову з посиланням на неправомірність нарахування позивачем процентів у період після пред'явлення ним вимоги про дострокове повернення кредитних коштів є неспроможним та не приймається судом, оскільки і за умовами кредитного договору (п. 2.3) проценти нараховуються на залишок основної заборгованості позичальника протягом всього строку її наявності і приписами ст.ст. 1048, 1050 ЦКУ передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом, щомісяця до дня повернення позики, і в разі вимоги дострокового повернення частини позики, що залишилася.

Заперечення поручителя проти позову з посиланням на незаконність договору поруки як укладеного від імені поручителя особою без належного обсягу повноважень до уваги не можуть бути прийняті, оскільки визнання недійсним зазначеного договору із вказаних підстав було предметом судового розгляду у межах справи № 907/24/16 за участю цих же сторін і постановою Львівського апеляційного господарського суду від 19.12.16 було відмовлено у задоволенні позову.

Не приймаються до уваги також заперечення поручителя з посиланням на відсутність у нього можливості контролювати господарську діяльність позичальника, відсутність інформації щодо стану розрахунків останнього з банком за кредитним договором з огляду на договірні зобов'язання поручителя перед кредитором передбачені п. 2.6 договору поруки, згідно яких поручитель зобов'язався самостійно контролювати дотримання та своєчасне виконання позичальником забезпечених зобов'язань перед кредитором.

Невжиття позивачем заходів, передбачених п.10 кредитного договору після допущеного відповідачем-1 порушення по сплаті процентів на протязі трьох місяців, чим, на думку відповідача-2, спричинено збільшення розміру збитків позивача, не може слугувати підставою заперечення проти позову, оскільки вжиття зазначених заходів за змістом кредитного договору є правом позивача, а не обов'язком.

Щодо клопотання про зменшення неустойки та процентів заявлене відповідачем-2, то таке не підлягає задоволенню, оскільки заявником не надано його обґрунтування, а відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Крім того, суд, вирішуючи питання зменшення неустойки і керуючись ст. 83 ГПК України, не знаходить підстав вважати даний випадок винятковим, приймає до уваги незначний ступінь виконання зобов'язання, відсутність поважних причин невиконання зобов'язання, що в сукупності не дає підстав задоволити зазначене клопотання.

Враховуючи вищенаведене та оцінюючи надані сторонами докази в сукупності, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позовні вимоги банку є обґрунтованими та підлягають задоволенню - з відповідачів належить стягнути солідарно заборгованість на загальну суму 130704712,64 грн., яка включає заборгованість за тілом кредиту, заборгованість за нарахованими процентами пеню за тілом кредиту, пеню за процентами.

За змістом ст.ст. 44-49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати сплачені позивачем при поданні позову належить відшкодувати за рахунок відповідачів у рівних частинах.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

1.1. Стягнути солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю „Оптсервісойл" (89600, Закарпатська область , м. Мукачево, площа Миру, буд 3 кв.2, ) та з Публічного акціонерного товариства «Закарпатнафтопродукт - Мукачево» (89600, Закарпатська область , м. Мукачево, вул. Берегівська - обїзна,11, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (01011, м. Київ, вул.Лєскова , буд 9 ) заборгованість на загальну суму 130 704 712,64 грн. (сто тридцять мільйонів сімсот чотири тисячі сімсот дванадцять грн. 64 коп.), в тому числі: 78500000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 30409785,55 грн. - заборгованість за нарахованими процентами; 17033736,05 грн. - пеня за тілом кредиту, 4761191,04 грн. - пеня за процентами) та у відшкодування судових витрат 206 700,00 грн. (двісті шість тисяч сімсот грн. 00 коп.)

1.2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Оптсервісойл" (89600, Закарпатська область , м. Мукачево, площа Миру, буд 3 кв.2, ) на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (01011, м. Київ, вул.Лєскова , буд 9 ) у відшкодування судового збору 103350,00 грн. (сто три тисячі триста п'ятдесят грн. 00 коп.).

1.3. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Закарпатнафтопродукт - Мукачево» (89600, Закарпатська область, м. Мукачево, вул. Берегівська - обїзна,11, ) на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (01011, м. Київ, вул.Лєскова , буд 9 ) у відшкодування судового збору 103350,00 грн. (сто три тисячі триста п'ятдесят грн. 00 коп.).

Дане рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в порядку передбаченому цим же кодексом. Повний текст рішення складено 3.10.17

Суддя Ушак І.Г.