Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "25" вересня 2017 р. Справа № 906/673/17

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Тимошенка О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

розглянув у судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м.Житомир

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 14350,39 грн.

Позивач звернувся до господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з відповідача на свою користь 14350,39 грн. заборгованості за орендну плату за період грудень-червень 2017 року.

18.09.17 до суду надійшла заява №3764 від 14.09.17, якою позивач збільшив розмір позовних вимог та крім вимог викладених у позовній заяві просить стягнути з відповідача борг по орендлній платі за липень-серпень 2017 рік,пеню,штраф, компенсацію земельного податку за період з січня 2017 по серпень 2017. Зважаючи на викладене позивач просить стягнути з відповідача 24568,99грн., з яких: 19996,52грн. боргу по оренді за період з березня по серпень 2017; 2844,08грн. компенсації земельного податку за період з січня 2017 по серпень 2017; 873,18 грн. пені; 855,21 грн. штрафу.

Позивач свого представника в судове засідання не направив, 25.09.17 надіслав до суду заяву №3878, в якій позов підтримує та просить розглянути справу без участі його представника.

Відповідач свого представника в судове засідання не направив, про причину неявки суд не повідомив, про день розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується даними відстеження пересилання поштових відправлень.

Таким чином, відповідач не скористався своїм правом наданим йому ст.22 ГПК України, бути присутнім у судовому засіданні та надати свої заперечення по суті позову.

Враховуючи те, що явка представників сторін в засідання суду обов'язковою не визнавалась, надання письмового відзиву відповідно до вимог ст.59 ГПК України є правом відповідача, а не його обов'язком, господарський суд вважає, що неявка відповідача, повідомленого належним чином, не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01 грудня 2016 року між Квартирно-експлуатаційним відділом м. Житомир (орендодавець/позивач) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (орендар/відповідач) укладено договір оренди №107/2016 нерухомого військового майна, розташованого в Житомирському гарнізоні за адресою: АДРЕСА_1 (далі - Договір(а.с.11).

Відповідно до п. 1.1 Договору, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме військове майно - частину нежитлового приміщення складу площею 300,0 кв.м. в будівлі АДРЕСА_1 з метою використання під виробництво вугілля з деревини.

Цей договір діє з 01.12.16 по 01.11.19 (п.10.1 договору).

Договір достроково розірвано за вимогою орендодавця згідно вимоги №3012 від 24.07.17, на підставі п.10.6.1 договору (а.с.61).

Відповідно до ст.7 Закону України "Про господарську діяльність у Збройних Силах України" військові частини можуть передавати без шкоди бойовій та мобілізаційній готовності закріплене за ними рухоме майно та нерухоме військове майно в оренду юридичним і фізичним особам. Порядок надання дозволу військовими частинам на передачу закріпленого за ними рухомого та нерухомого майна в оренду встановлюється Кабінетом Міністрів України".

За період з 01.12.16 по 05.09.17 позивач направляв відповідачу для оплати орендних платежів та компенсації земельного податку рахунки на загальну суму 36440,60грн., які були оплачені відповідачем частково на суму 13600,00грн., що стало підставою для звернення з даним позовом до суду (а.с.20-26,64-75).

Відповідно до ст.759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Умовами договору передбачено, що орендна плата у розмірі 100% перераховується Орендарем до спеціального фонду державного бюджету на спеціальний рахунок орендодавця в територіальному органі державного казначейства не пізніше 15 числа, наступного за звітним (п.3.6 договору).

Нарахування орендної плати визначено в розділі 3 Договору, де зазначено, що нарахування коригуються відповідно до Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої КМУ від 4 жовтня 1995 року №786 та коригується відповідно до індексу інфляції (п.3.1 договору).

Крім орендної плати, на підставі п.5.15 договору, орендар зобов'язаний щомісячно компенсувати орендодавцю кошти у розмірі частини податку на землю пропорційно площі землі, яку займає здане в оренду нерухоме майно, а також прилегла до будівлі чи споруди земельна ділянка площею 0,05га.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст. 509 ЦК України).

Відповідач контррозрахунок суми боргу не надав.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача в частині стягнення боргу за оренду майна в сумі 19996,52грн. за період з березня по серпень 2017 та компенсації земельного податку в сумі 2844,08грн. за період з січня 2017 по серпень 2017 обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, позивач на підставі п.3.7 договору просить стягнути з відповідача пеню, яка згідно розрахунку позивача обрахована по 05.09.17, становить 873,18 грн. та на підставі п.3.8 договору просить стягнути з відповідача штраф, що згідно розрахунку позивача становить 855,21грн. (а.с.53-55).

Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно,які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 3.7 договору, передбачено, що орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

У разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить 30 днів і більше, орендар додатково сплачує штраф у розмірі 7% суми заборгованості.

Суд, перевіривши розрахунки пені та штрафу, вважає їх нарахування правильними та такими, що підлягають задоволенню в сумі, що заявлені позивачем.

За ст.ст.627,629 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідач у судове засідання не з'явився, докази сплати боргу не надав.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються матеріалами справи і підлягають задоволенню.

Судовий збір відповідно до ст. 49 ГПК України покладається судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1; дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь Квартирно-експлуатаційного відділу м.Житомир (10014, м.Житомир, вул.Адмірала Щастного,20; код 08492505) - 19996,52грн. боргу по оренді майна; 2844,08грн. компенсації земельного податку; 873,18 грн. пені; 855,21 грн. штрафу; 1600,00грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання рішення 29.09.17

Суддя Тимошенко О. М.

Віддрукувати:

1- в справу

2,3 - сторонам (рек. з повідом.)