ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

25.09.2017 Справа № 908/1910/17

Суддя Федорова Олена Владиславівна розглянувши матеріали:

за позовом приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» (01601, м. Київ, вул. Лейпцизька, 15; поштова адреса: ТОВ «Боргова агенція «Пристав» 03039, м. Київ, вул. Голосіївська, буд. 17)

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Промінвестресурс-Груп» (69001, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 46, офіс 28)

про стягнення 26866,20грн.

Встановив, що позовні матеріали підлягають поверненню виходячи з наступного:

Статтею 57 ГПК України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

У відповідності до п. 1 ст. 2 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Розмір ставок судового збору (стаття 4 Закону) встановлено виходячи з розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У відповідності до п. 2.21 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України» платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Разом з тим, позовні матеріали №VF_YG_UKR1_441281_73904585_10037 від 18.09.2017 р. містять фотокопію платіжного доручення № НОМЕР_1 від 11.08.2017р. про сплату судового збору у розмірі 1600,00грн. Інших доказів сплати судового збору в установлених Законом порядку та розмірі суду не надано.

Про факт порушення позивачем положень ст. 57 ГПК України робітниками канцелярії господарського суду Запорізької області на підставі Інструкції з діловодства в господарських судах України складений Акт про те, що під час розкриття конверту докази сплати судового збору виявлено в копії.

З огляду на вищевикладене слідує, що позивач не дотримався положень Закону України «Про судовий збір» та Господарського процесуального кодексу України, а саме не додав до позову доказів сплати судового збору в установленому Законом порядку.

Нормою ст. 56 ГПК України встановлено, що позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Порядок надання послуг поштового звязку, права та обовязки операторів поштового звязку і користувачів послуг поштового звязку визначено Правилами надання послуг поштового звязку, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270 (з наступними змінами та доповненнями).

Так, належним доказом направлення копії позовної заяви з додатком відповідачу відповідно до Правил надання послуг поштового звязку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270, є оригінал розрахункового документу (оригінал поштової квитанції чи фінансового чека), виданий відправникові поштового відправлення.

За змістом п. 19 вказаного Порядку, внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою.

Відповідно до п. 61 Правил, у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Наказом Українського державного підприємства поштового звязку Укрпошта від 12 травня 2006 року № 211 затверджено Порядок пересилання поштових відправлень, в п. 3.2.1 якого наведено зразок оформлення Опису вкладення за формою 107.

Так, за формою 107 відправник складає опис вкладення поштового відправлення у двох примірниках із зазначенням у ньому найменування одержувача та його адреси, поіменного переліку предметів, загальної вартості вкладення і підписує його.

Відповідно до вимог ст. 36 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

В якості доказів надсилання копії позовної заяви №VF_YG_UKR1_441281_73904585_10037 від 18.09.2017 р. та доданих до неї документів відповідачу позивачем надані копії опису вкладення від 16.08.2017 року та фіскального чеку № 1946 від 16.08.2017р.

Слід зауважити, що надані фотокопії фіскального чеку та опису вкладення не є належним доказом дотримання позивачем положень наведених вище норм права, оскільки до суду надійшов позов датований 18.09.2017 р. Тому надіслати позовну заяву, якої 16.08.2017 року взагалі не існувало позивач не міг.

Отже, з огляду на викладене у суду відсутні підстави вважати, що до позовної заяви додані передбачені п. 2 ст. 57 ГПК України документи, що є порушенням імперативних приписів норм чинного законодавства України, а також обмеженням процесуальних прав відповідача, що не відповідає принципам, визначеним ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод від 04.11.1950 року.

Так, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, - право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

Національним законодавством України (ст. 56 ГПК України) передбачено забезпечення права відповідача на інформацію про подану позовну заяву та ознайомлення з її змістом і доданими документами, а також передбачено механізм реалізації такого права - шляхом встановлення обов'язку прокурора та позивача надіслати сторонам відповідні копії позовної заяви та доданих до неї документів до порушення провадження у справі.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (Рішення ЄСПЛ у справі Салов проти України від 06.09.2005 року).

У Рішенні ЄСПЛ у справі Надточий проти України від 15.05.2008 року зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи одстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі. Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та обєктивного з'ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Таким чином, право на справедливий суд, передбачене статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, включає в себе обов'язок прокурора чи позивача належним чином інформувати відповідача про подання позову до суду шляхом направлення на його адресу копії позовної заяви з усіма додатками. Таке інформування повинно бути здійснене позивачем до порушення судом провадження у справі. Отже, порушення провадження у справі до виконання позивачем вказаного обов'язку, не відповідатиме статті 6 Конвенції.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України передбачено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Про факт відсутності належних доказів надсилання копії позовної заяви з додатками на адресу відповідача працівниками канцелярії господарського суду Запорізької області складено відповідний акт.

Як зазначено в абзаці 1 пункту 3.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК.

Керуючись ст.ст. 56, 57, п. 4, 6 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву з додатками повернути позивачу без розгляду.

Додаток: на 44 аркушах, в тому числі фотокопії платіжного доручення № НОМЕР_1 від 11.08.2017р. про сплату судового збору у розмірі 1600,00грн., опису вкладення від 16.08.2017 року та фіскального чеку № 1946 від 16.08.2017р.

Суддя О.В. Федорова