РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2017Справа №910/19087/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ергопак"

до Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

1) Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтерфом-М",

2) Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтерфом-Захід",

про визнання рішення недійсним;

Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача: Сич Є.Ю. - представник за довіреністю;

від відповідача: Клюсова Т.М. - представник за довіреністю;

від третьої особи-1: Олійник О.С., - представник за довіреністю,

Компанець М.Б., - представник за довіреністю;

від третьої особи-2: не з'явився;

За клопотанням відповідача, з метою з'ясування фактичних обставин справи та витребування від учасників судового процесу додаткових документів, які підлягають належної правової оцінки, строк слухання спору по даній справі було продовжено додатково на 15 (п'ятнадцять днів), що відповідає вимогам частини 3 статті 69 ГПК України і знайшло своє відображення у процесуальних документах суду.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ергопак" (надалі - ТОВ "Ергопак", позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (надалі - Відділення, відповідач) про визнання недійсним рішення, прийнятого адміністративною колегією Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 44 від 20.09.2016 р. у справі № 946/88-р-02-05-15, відповідно до якого визнано дії ТОВ "Ергопак", які полягають у безпідставних вимогах до конкурентів на ринку виробництва губок побутових, а саме - до товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерфом-М" (надалі - ТОВ "Інтерфом-М") та Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерфом-Захід" (надалі - ТОВ "Інтерфом-Захід") припинити виробництво та пропонування до продажу губок побутових із хвилястою поверхнею, порушенням у вигляді недобросовісної конкуренції, що суперечить торговим та іншим чесним звичаям у господарській діяльності та накладено штраф у розмірі 68 000,00 грн.

Позов мотивований тим, що відповідачем було прийнято рішення, яким не було всебічно, повно та об'єктивні досліджено всіх фактичних обставин справи, а висновки викладені в оскаржуваному рішенні ґрунтуються виключно на припущеннях. Зокрема, позивач стверджує, що ТОВ "Інтерфом-М" та ТОВ "Інтерфом-Захід" виготовляють продукцію, що копіює об'ємний знак для товарів та послуг за Свідоцтвом України №175926, яке є власністю позивача, що є порушенням частини 4 статті 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" а отже, зважаючи на частину першу статті 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції", спірне рішення підлягає скасуванню.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.10.2016 р. (суддя Зеленіна Н.І.) порушено провадження у справі.

08.11.2016 р. відповідачем через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву, в якому він просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову повністю з огляду на те, що позивачем необґрунтовано повідомлено TOB "Інтерфом-М" та TOB "Інтерфом-Захід" в порушенні ними інтелектуальних прав позивача та пред'явлено останнім вимоги про припинення незаконного використання знаку для товарів та послуг за Свідоцтвом України № 175926, оскільки TOB "Інтерфом-М" та TOB "Інтерфом-Захід" не використовувало товарний знак у розумінні частини 4 статті 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.11.2016 р. (суддя Зеленіна Н.І.) залучено до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю "Інтерфом - М" та товариство з обмеженою відповідальністю "Інтерфом - Захід".

28.12.2016 р. третьою особою-1 та третьою особою-2 через канцелярію суду було подано відзиви на позовну заяву, в яких третя особа-1 та третя особа-2, відповідно, просили суд відмовити позивачу в задоволенні позову у повному обсязі. Зокрема, у своїх відзивах, третя особа-1 та третя особа-2 вказували на те, що позивач у поданому позові не вказує про наявність передбачених статтею 59 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції" підстав для визнання недійсним рішення, оскільки наявність у позивача свідоцтва на товарний знак не свідчать про наявність підстав визнання недійсним спірного рішення. Треті особи зазначають, що позивач забороняє своїм їм здійснювати виробництво товарів, що є антиконкурентними діями та актом недобросовісної конкуренції, за які на позивача було обґрунтовано накладено відповідачем штраф відповідно до спірного рішення. Також треті особи зазначили, що виробництво товару не є використанням торгової марки, а отже - доводи позивача про фальсифікацію ними продукції є необґрунтованими.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.01.2017 р. (суддя Зеленіна Н.І.) провадження у даній справі зупинено до вирішення господарським судом міста Києва пов'язаної з нею іншої справи № 910/20625/15. Прийняте судове рішення з посиланням на приписи частини першої статті 79 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) мотивовано пов'язаністю даної справи з результатами розгляду іншої справи.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.02.2017 р., яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 30.05.2017 р., господарського суду міста Києва від 12.01.2017 р. по справі скасовано та справу передано на розгляд до господарського суду міста Києва.

Ухвалою від 04.07.2017 р. (суддя Зеленіна Н.І.), після надходження матеріалів справи з Вищого господарського суду України, поновлено провадження у справі, розгляд справи призначено на 20.07.2017 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.07.2017 р. (суддя Зеленіна Н.І.) задоволено самовідвід судді Зеленіної Н.І. та відведено суддю Зеленіну Н.І. від розгляду справи № 910/19087/16.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.08.2017 року, справу № 910/19087/16 передано на розгляд Судді Підченко Ю.О.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.08.2017 р. (суддя Підченко Ю.О.), справу № 910/19087/16 прийнято до провадження та призначено до розгляду на 22.09.2017 р.

Сторін було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом з урахуванням вимог ст. ст. 4-2, 4-3 ГПК України створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом.

Від третьої особи-2 у судове засідання, що відбулось 22.09.2017 р., уповноважені представники не з'явилися, про причини неявки третьою особою-2 суд не повідомлено.

Оскільки представник третьої особи-2 не з'явився у судове засідання, не зважаючи на належне повідомлення про розгляд справи, суд на підставі ст. 75 ГПК України, розглядає справу за наявними в ній матеріалами та доказами.

В судовому засіданні 22.09.2017 р., представник позивача наполягав на позові, надав суду усні пояснення по справі, представники відповідача та третьої особи-1 заперечували проти задоволення позову, надали усні пояснення по справі.

Суд дійшов висновку, що наданих доказів достатньо для вирішення спору по суті.

У судовому засіданні 22.09.2017 р. відповідно до ст. 85 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи-1, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

10.07.2015 р. та 15.07.2015 р. позивачем було направлено TOB "Інтерфом-М" та TOB "Інтерфом-Захід" відповідно вимоги №398 та №380, у яких йшлося про те, що зважаючи на високий ступінь зовнішньо схожості з зареєстрованим об'ємним знаком для товарів та послуг за Свідоцтвом України №175926, у споживача може викликати враження, що продукція яка виробляється TOB "Інтерфом-М" та TOB "Інтерфом-Захід" має відношення до товару, що виробляється позивачем з 2002 року, в зв'язку із чим останній просив TOB "Інтерфом-М" та TOB "Інтерфом-Захід" припинити незаконне використання знака для товарів та послуг за Свідоцтвом Україні №175926 та вимагав припинити виробництво та пропонування до продажу фальсифіковані товарів.

20.10.2016 р. адміністративною колегією Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України було прийняте рішення №44 (справа №946/88-р-02-05-15) "Про порушення законодавства про захист економічно конкуренції", яким визнано дії позивача, які полягають у безпідставних вимогах до конкурентів на ринку виробництва губок побутових, а саме TOB "Інтерфом-М" та TOB "Інтерфом-Захід" припинити виробництво та пропонування до продажу губок побутових із хвилястою поверхнею порушенням, що передбачене частиною першою статті 1 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", у вигляді недобросовісної конкуренції, що суперечить торговим та іншим чесним звичаям у господарській діяльності та зазначеним Рішенням накладено на позивача штраф у розмірі 68 000,00 грн.

Статтями 1, 3, 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" встановлено, що комітет є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності. Особливості спеціального статусу комітету обумовлюються його завданнями та повноваженнями. До завдань, зокрема, належить здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції.

Статтею 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; не доведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Обґрунтовуючи свої вимоги про скасування вищезазначеного спірного Рішення, позивач вказує на те, що на підставі Ліцензійного договору про надання дозволу на використання об'ємного знака товарів і послуг за свідоцтвом України №175926 (виключна ліцензія) від 01.10.2013 р. Ліцензіар - "Айвібрідж Венчерз Лімітед" надав Ліцензіату - позивачу, виключну ліцензію на використання на території України знака для товарів і послуг відносно товарів 6, 8, 16, 21, 24 та послуг 35 класів МКТП за свідоцтвом України №175926 від 25.09.2013 р.

Так, позивач зазначає, що позначення, зареєстроване за цим свідоцтвом є об'ємним (тривимірним) та представляє собою паралелепіпед з прямими нижніми та вертикальними ребрами, який складається з нижньої вузької та верхньої широкої частин. Нижня частина є темною, верхня - світлою. Верхня частина паралелепіпеда є «хвилястою» та утворена такими, що регулярно чергуються виступами і заглибленнями. Характерною особливістю є те, що «хвилі» поширюються у двох напрямках, утворюючи оригінальну форму поверхні виробу, яка не є широко використовуваною виробниками для такого роду товарів. За рахунок інтенсивного і широкого використання позначення як засобу індивідуалізації товарів правовласника, воно набуло розпізнавальних ознак, що дозволяють виконувати йому розпізнавальну відмінну функцію торговельної марки та позначення стало впізнаваним в силу оригінальної форми поверхні губки, на підтвердження чого посилається на висновок № 447 експертного дослідження об'єктів інтелектуальної власності Науково-дослідного інституту інтелектуальної власності Національної академії правових наук України 24.02.2014 р. здійсненого в рамках розгляду справи № 760/835/14-ц.

Таким чином, позивач вказує, що виробництво товарів у формі зареєстрованого об'ємного знаку для товарів та послуг є безпосереднім використанням такого об'ємного знаку, що відповідно є порушенням права інтелектуальної власності власника знака на товари та послуги.

З урахуванням вищезазначеного, позивач зазначає, що відповідачем не було всебічно, повно та об'єктивні досліджено всіх фактичних обставин справи, а висновки викладені в оскаржуваному рішенні ґрунтуються виключно на припущеннях та зважаючи на частину першу статті 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" спірне Рішення підлягає скасуванню з огляду на неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи, не доведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні обставинам справи.

З приводу наведених тверджень позивача, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" правова охорона надається знаку, який не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі та на який не поширюються підстави для відмови в наданні правової охорони, встановлені цим Законом; право власності на знак засвідчується свідоцтвом; обсяг правової охорони, що надається, визначається зображенням знака та переліком товарів і послуг, внесеними до Реєстру, і засвідчується свідоцтвом з наведеними у ньому копією внесеного до Реєстру зображення знака та переліком товарів і послуг (у редакції, що діяла на час подання Заводом згаданої заявки про реєстрацію).

За змістом положень ч.ч.2,4 статті 16 Закону "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" встановлено, що свідоцтво надає його власнику право використовувати знак та інші права, визначені цим Законом. Використанням знака визнається: нанесення його на будь-який товар, для якого знак зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов'язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням знака з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення); застосування його під час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої знак зареєстровано; застосування його в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет. Знак визнається використаним, якщо його застосовано у формі зареєстрованого знака, а також у формі, що відрізняється від зареєстрованого знака лише окремими елементами, якщо це не змінює в цілому відмітності знака.

З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що Відділенням, при прийнятті спірного рішення від 20.09.2016 р. у справі № 946/88-р-02-05-15 зроблено вірний висновок відносно того, що використанням знака для товарів і послуг, зокрема і за Свідоцтвом України № 175926, може бути визнано нанесення його на будь-який товар, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов'язану з ним, етикетку, нашивку, чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням знака з метою пропонування для продажу.

Так, під час розгляду справи № 946/88-р-02-05-15 Відділенням встановлено, що кухонні губки, які виготовляються TOB "Інтерфом-М" та TOB "Інтерфом-Захід" виготовлено без нанесення на нього позначення за Свідоцтвом України № 175926.

Таким чином, посилання позивача на те, що виробництво товарів у формі зареєстрованого об'ємного знаку для товарів та послуг є безпосереднім використанням такого об'ємного знаку, що відповідно є порушенням права інтелектуальної власності власника знака на товари та послуги є необґрунтованим, оскільки, крім того, виробництво товару не є використанням торгової марки у розумінні положень Закону "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг".

Між тим, звертаючись до органів Антимонопольного комітету України із заявами про порушення позивачем вимог конкурентного законодавства, ТОВ "Інтерфом-М" і ТОВ "Інтерфом-Захід" вказували на вчинення позивачем дій, які слід вважати актами недобросовісної конкуренції.

Так, у відповідності до частин третьої та п'ятої статті 13 Цивільного кодексу України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція.

Відповідно до статті 10bis Паризької конвенції про охорону промислової власності від 20.03.1883 (набула чинності для України 25.12.1991) країни Союзу зобов'язані забезпечити ефективний захист від недобросовісної конкуренції; актом недобросовісної конкуренції вважається будь-який акт конкуренції, що суперечить чесним звичаям у промислових і торговельних справах; зокрема, підлягають забороні всі дії, здатні яким би то не було способом викликати змішування відносно підприємства, продуктів чи промислової або торговельної діяльності конкурента; неправильні ствердження при існуванні комерційної діяльності, що можуть дискредитувати підприємство, продукти чи промислову або торгівельну діяльність конкурента.

Частиною першою статті 1 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції" встановлено, що недобросовісною конкуренцією є будь-які дії у конкуренції, що суперечать торговим та іншим чесним звичаям у господарській діяльності.

З урахуванням вищезазначеного, висновки Відділення про те, що вимагаючи від TOB "Інтерфом-М" та TOB "Інтерфом-Захід" припинити виробництво та пропонування до продажу товару, зокрема - губок побутових із хвилястою поверхнею, аргументуючи це незаконним використанням знаку для товарів та послуг за Свідоцтвом України № 175926, позивач фактично вимагає від останніх припинити займатися господарською діяльністю щодо виробництва певного виду - губок побутових, на ринку яких позивач є їх конкурентом, що суперечить правилам, торговим та іншим чесним звичаям у господарській діяльності та є проявом недобросовісної конкуренції, слід вважати обґрунтованими.

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України визначає, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, з урахуванням вищезазначеного, оскільки позивачем не доведено наявність обставин, на які він посилається в обґрунтування своїх вимог, а також не доведено факту порушення його прав щодо об'єкту інтелектуальної власності - знака для товарів і послуг за свідоцтвом України № 175926, вимоги про визнання недійсним та скасування рішення, прийнятого адміністративною колегією Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 44 від 20.09.2016 р. у справі № 946/88-р-02-05-15 є необґрунтованими та недоведеними, а тому у позові слід відмовити.

У постанові Київського апеляційного господарського суду від 07.02.2017 року вказано, що у зв'язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського (від 12.01.2017 року про зупинення провадження у справі) з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл сум судового збору повинен бути здійснений судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами ст. 49 ГПК України.

Зважаючи скасування судом апеляційної інстанції ухвали суду про зупинення провадження у справі від 12.01.2017 року суд вважає за необхідне здійснити розподіл витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної та касаційної скарги.

З урахуванням загальних правил розподілу судових витрат, відповідно до положень ст. 49 Господарського процесуально кодексу України, витрати зі сплати судового збору підлягають наступному розподілу:

- судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1 378, 00 грн. покладається на позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Ергопак";

- судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва про зупинення провадження у справі від 12.01.2017 року у розмірі 1 600, 00 грн. підлягає стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ергопак" на користь Товариства з обмеженою відповідністю "Інтерфом-М".

- судовий збір за подання касаційної скарги на постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.02.2017 року у розмірі 1 600, 00 грн.покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю "Ергопак".

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 34, 42, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО "Ергопак" до Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України відмовити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ергопак" (08150, Київська область, м. Боярка, вул. 40 років Жовтня, 36; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерфом-М" (53400, Дніпропетровська область, м. Марганець, вул. Українська, 20; ) витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1 600, 00 грн. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 27.09.2017 р.

Суддя Ю.О. Підченко