ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2017 р.Справа № 916/559/17
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Разюк Г.П., Принцевської Н.М.

секретар судового засідання: Полінецька В.С.

за участю представників сторін:

від прокуратури: Стеценко О.О. (посвідчення № 047394 від 11.07.2017)

від МОУ: Пилипенко В.М. (довіреність № 220/225/д від 10.05.2017)

від КЕВ м. Одеси: Єрємєєва К.С. (довіреність № 1 від 03.01.2017)

від відповідача: Новорічний Ю.В. (довіреність № 217 від 11.05.2017)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6

на рішення господарського суду Одеської області від 11 травня 2017 року

по справі № 916/559/17

за позовом Військового прокурора Одеського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, в особі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси

до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6

про стягнення 465 594,17 грн., розірвання договору та зобов'язання повернути нежитлові приміщення, -

В С Т А Н О В И В :

03.03.2017 року Військовий прокурор Одеського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, в особі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 про стягнення заборгованість у сумі 395 246,18грн. за період з травня 2016р. по лютий 2017р. включно; 50 343,36грн. пені; 11 857,39грн. 3% штрафу; 3744,12грн. компенсації податку на землю за період з вересня 2016р. по лютий 2017р.; 4403,12грн. компенсації за фактичні комунальні та загальноексплуатаційні витрати за період з травня 2016р. по лютий 2017р.; про розірвання договору оренди від 26.04.2001р. №109/2001/Голов КЕУ, укладеного між Головним квартирно-експлуатаціним управлінням Міністерства оборони України та ОСОБА_6; про зобов'язання ОСОБА_6 повернути на користь Міністерства оборони України в особі Квартирно-експлуатаційного відділу м.Одеси із складанням акту прийому-передачі нежитлових приміщень загальною площею 455,7кв.м., розташованих на території військового містечка АДРЕСА_1.

Рішенням господарського суду Одеської області від 11.05.2017 року у справі №916/559/17 (суддя Власова С.Г.) позов Військового прокурора Одеського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, в особі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси задоволено частково. Стягнуто з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_6 на користь Міністерства оборони України в особі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси 385 246 (триста вісімдесят п'ять тисяч двісті сорок шість) грн. 18коп. основного боргу, 3744 (три тисячі сімсот сорок чотири) грн. 12коп. компенсації податку на землю, 4403 (чотири тисячі чотириста три) грн. 12коп. компенсації за фактичні комунальні та загально-експлуатаційні витрати, 43 580 (сорок три тисячі п'ятсот вісімдесят) грн. 90коп. пені, 11 857 (одинадцять тисяч вісімсот п'ятдесят сім) грн. 39коп. три відсотки штрафу. Розірвано договір №109/2001/Голов КЕУ від 26.04.2001р., укладений між Головним квартирно-експлуатаційним управлінням Міністерства оборони України та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 оренди нежитлових приміщень загальною площею 455,7кв.м., розташованих на території військового містечка АДРЕСА_1. Зобов'язано Фізичну особу-підприємця ОСОБА_6 повернути Міністерству оборони України в особі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси зі складанням акту приймання-передачі нежитлові приміщення загальною площею 455,7кв.м., розташованих на території військового містечка АДРЕСА_1. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_6 (АДРЕСА_2, код НОМЕР_1) на користь Військового прокурора Одеського гарнізону (65012, м. Одеса, вул. Пироговська,11, код 38296363) 10 183 (десять тисяч сто вісімдесят три) грн. 91коп. судового збору. Відмовлено прокурору в задоволенні решти частини заявлених позовних вимог.

06.06.2017 року господарським судом Одеської області на виконання зазначеного рішення суду видано відповідний наказ.

Не погоджуючись з зазначеним вище рішенням, ФОП ОСОБА_6 звернувся до суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення господарського суду Одеської області від 11.05.2017 року та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Скаржник в своїх доводах та запереченнях посилається на те, що суд повно та всебічно не перевірив всі обставини справи, не дав належну правову оцінку доказам, порушив та невірно застосував норми чинного законодавства, в зв'язку з чим виніс незаконне і необґрунтоване рішення, яке не відповідає обставинам справи і вимогам закону.

31.08.2017 року в судовому засіданні представником ОСОБА_6 було заявлено усне клопотання про припинення провадження у справі на підставі п.6 ч.1 ст.80 ГПК України та клопотання про залучення до матеріалів справи додаткових документів, а саме витяг з ЄДРПОУ ОСОБА_6 з якого вбачається, що діяльність фізичної особи 24.04.2017 року припинена.

В судовому засіданні 21.09.17 року представником Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси були надані заперечення, відповідно до яких представник просив відхилити клопотання відповідача про припинення провадження у справі № 916/559/17, залишити без змін рішення господарського суду Одеської області від 11.05.2017 року, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши та перевіривши матеріали справи і апеляційну скаргу, заперечення, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла до наступного.

Відповідно до приписів ст.101 ГПК України апеляційна інстанція не зв'язана доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі, а згідно до приписів ст.33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна належними і допустимим доказами довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено місцевим господарським судом, 26.04.2001 року між Головним КЕУ МОУ (орендодавець) та ФОП ОСОБА_6 (орендар) укладено договір оренди №109/2001/Голов КЕУ, згідно з умовами якого орендар отримав у строкове платне користування нежитлове приміщення загальною площею 455,7кв.м., у АДРЕСА_1, яке перебуває на балансі КЕЧ Одеського району. Договір діє до 26.04.2025р. (п.п.1.1., 10.1. договору, п.6 додаткової угоди №11д-с/КЕВ м. Одеси від 11.03.2004).

Відповідно до п.п.3.1., 3.2., 3.6. договору №109/2001/Голов КЕУ від 26.04.2001р., п.п.5, 9 додаткової угоди №07д/2014/КЕВ від 25.04.2014р. орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Постановою КМУ№786 у 1995 році, зі змінами, і складає 4180,91грн. за рік. Орендна плата за базовий місяць оренди (лютий 2001р.) розраховується згідно з додатком №4 до цього договору та складає 355,76грн. Орендна плата у розмірі 100% перераховується орендарем до спеціального фонду державного бюджету на спеціальний рахунок орендодавця в територіальному органі Державного казначейства щомісячно не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Згідно п.3.4. договору №109/2001/Голов КЕУ від 26.04.2001р., п.7 додаткової угоди №07д/2014/КЕВ від 25.04.2014р. орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету у визначеному п.3.2. договору співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

У п.5.11. договору №109/2001/Голов КЕУ від 26.04.2001р., п.22 додаткової угоди №07д/2014/КЕВ від 25.04.2014р. сторони передбачили, що орендар зобов'язується щомісячно компенсувати орендодавцю кошти у розмірі частини податку на землю пропорційно площі землі, яку займає здане в оренду нерухоме майно, а також прилегла до будівлі чи споруди земельна ділянка, на яку орендарю відповідно до чинного законодавства надається право користування для досягнення мети оренди.

За умовами п.5.13. договору №109/2001/Голов КЕУ від 26.04.2001р., п.23 додаткової угоди №07д/2014/КЕВ від 25.04.2014р. орендар зобов'язаний здійснювати витрати, пов'язані з утриманням орендованого майна, в тому числі фактичні комунальні платежі. Протягом 15 робочих днів після підписання додаткової угоди встановити прилади обліку тепло-, енерго-, водопостачання, укласти прямі договори з постачальними організаціями або укласти з балансоутримувачем орендованого майна договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна.

Пунктами 11, 45 додаткової угоди №07/д/2014/КЕВ від 25.04.2014р. до договору оренди від 26.04.2001р. №109/2001/Голов КЕУ сторони Розділ 3 договору доповнили п. 3.8. наступного змісту: „3.8. У разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить не менше, ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 3% від суми заборгованості.". Пункт 10.4. договору викласти в наступній редакції: „10.4.1. Сторони погоджуються, що цей договір може бути достроково розірваний на вимогу орендодавця, якщо орендар: не вніс плати протягом 3-х місяців з дня закінчення строку платежу".

Додаткові угоди до договору оренди №07д/2014/КЕВ від 25.04.2014р., №109д-с/2007/КЕВ м. Одеси від 02.01.2007р. укладались між КЕВ м. Одеси та ФОП ОСОБА_6

За актом від 26.04.2001р. відповідач отримав майно, обумовлене договором №109/2001/Голов КЕУ від 26.04.2001р., у користування.

В підтвердження часткової оплати відповідачем заборгованості по орендній платі КЕВ м. Одеси подало виписки по рахунку в УДКСУ за 24.03.2017р. на суму 2000,00грн., за 30.03.2017р. на суму 2000,00грн., за 31.03.2017р. на суму 1000,00грн., за 06.04.2017р. на суму 1000,00грн., за 10.04.2017р. на суму 2000,00грн., за 14.04.2017р. на суму 1000,00грн., за 20.04.2017р. на суму 1000,00грн.

Однак, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов Договору оренди, відповідачем не було сплачено орендну плату за травень 2016 - лютий 2017 року, що і стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

Судова колегія не погоджується з висновками місцевого господарського суду про часткове задоволення позовних вимог Військового прокурора Одеського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, в особі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси та вважає, що доводи відповідача які викладені в апеляційній скарзі підлягають частковому задоволенню, оскаржуване рішення скасуванню, виходячи з наступного.

Як встановлено колегією суддів апеляційної інстанції, діяльність фізичної особи-підприємця ОСОБА_6, як суб'єкта господарювання припинено 27.04.2017 року, що підтверджується записом у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за № 6033946.

Відповідно до статті 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно із частиною 2 статті 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно ч. 1 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 18 ГПК України передбачено, що до складу учасників судового процесу входять: сторони, треті особи, прокурор, інші особи, які беруть участь у процесі у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 21 названого кодексу, сторонами в судовому процесі є позивач і відповідач. Позивачами є підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є юридичні особи та у випадках, передбачених цим Кодексом, - фізичні особи, яким пред'явлено позовну вимогу.

Таким чином, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути лише юридичні особи та громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності.

Однак, це правило встановлено лише для сторін спору в судовому процесі і не стосується третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. Отже, такими особами можуть бути і громадяни, які не мають статусу суб'єкта підприємницької діяльності. Залучення до участі у справі такої третьої особи не впливає на підвідомчість спору господарському суду.

Вказані обставини знайшли своє підтвердження у п. 9 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 20.10.2006 року № 01-8/2351 „Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році та в першому півріччі 2006 року".

Відповідно до ч. 1 ст. 128 Господарського кодексу України, громадянин визнається суб'єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 46 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", в редакції закону станом на дату подання позовної заяви та розгляду справи у суді першої інстанції, фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Як вбачається з матеріалів справи, позов Військового прокурора Одеського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, в особі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси заявлено до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6, про стягнення 465 594,17 грн., розірвання договору та зобов'язання повернути нежитлові приміщення,

Відповідно до абз. 4 п. 4.7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" громадянин, який мав статус суб'єкта підприємницької діяльності, але на дату подання позову втратив такий статус, не може бути стороною в судовому процесі у господарському суді, якщо немає визначених законом підстав для його участі в такому процесі.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Відповідно до п. 4.2 зазначеної вище Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18, припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

Провадження у справі підлягає припиненню з посиланням на пункт 1 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України, якщо при розгляді справи буде встановлено, зокрема, що позов подано позивачем або до відповідача, який не має статусу юридичної особи або громадянина - суб'єкта підприємницької діяльності і не є учасником корпоративних відносин (п. 4.2.5. постанови).

За таких обставин із часу скасування державної реєстрації громадянина як суб'єкта підприємницької діяльності спори за участю такого громадянина, у тому числі пов'язані з підприємницькою діяльністю, що здійснювалась ним раніше, підвідомчі судам загальної юрисдикції.

Тобто, на момент прийняття оскаржуваного рішення господарським судом Одеської області від 11.05.2017 року, діяльність фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 була припинена 27.04.2017 року, що виключає можливість пред'явлення вимог до останнього, як фізичної особи-підприємця, в порядку господарського судочинства.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що господарським судом Одеської помилково здійснено розгляд вказаної позовної заяви по суті, оскільки даний спір не підлягав вирішенню в господарських судах України, з огляду на що оскаржуване рішення підлягає скасуванню, а позовне провадження у даній справі - припиненню у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 103 ГПК України.

Керуючись п.1 ст.80, статтями 99, 101-105 Господарського

процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1.Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду Одеської області від „11" травня 2017 року у справі № 916/559/17 скасувати.

3. Провадження у справі № 916/559/17 припинити.

Постанова в порядку статті 105 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постанови законної сили.

Повний текст постанови

складено „26" вересня 2017 року

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя Г.П. Разюк

Суддя Н.М. Принцевська