ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року Справа № 910/11299/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Поляк О.І. (доповідач),
суддів:Данилової М.В., Корсака В.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Центробудсервіс"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 15.06.2017
у справі№ 910/11299/15 Господарського суду міста Києва
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Центробудсервіс"
доКиївської міської ради
третя особаДепартамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
пропоновлення договору оренди земельної ділянки від 02.03.2007,

за участю представників

від позивача: Марченко О.Г.;

від відповідача: Перепелицін К.М.;

від третьої особи: не з'явились;

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.04.2017 у справі № 910/11299/15 (суддя Літвінова М.Є.) заяву ТОВ "Центробудсервіс" про роз'яснення рішення Господарського суду міста Києва від 05.06.2015 у справі № 910/11299/15 задоволено. Роз'яснено абзац 4 сторінки 5 мотивувальної частини рішення Господарського суду міста Києва від 05.06.2015 у справі № 910/11299/15 наступним чином: "Згідно зі статтею 187 Господарського кодексу України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше. Відтак, строк дії поновленого договору оренди земельної ділянки у 5 років повинен обчислюватись з моменту набрання рішенням законної сили, а саме з 22.09.2015". Роз'яснено пункт 2 резолютивної частини рішення Господарського суду міста Києва від 05.06.2015 у справі № 910/11299/15 наступним чином: "Визнати поновленим (продовженим) на той самий строк і на тих самих умовах Договір оренди земельної ділянки від 02.03.2007, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Центробудсервіс" (03127, м. Київ, проспект 40-річчя Жовтня, 100/2, код 32486641) Київською міською радою (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36, код 22883141), який зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що зроблено запис від 27.03.2007 за № 66-6-00391 у книзі записів державної реєстрації договорів, в частині, що стосується строку дії права користування ТОВ "Центробудсервіс" земельною ділянкою, кадастровий номер :66:131:0034, площею 0,2557 га, за вказаним договором оренди земельної ділянки, з моменту набрання рішенням суду законної сили, а саме з 22.09.2015.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2017 у справі № 910/11299/15 (головуючий суддя - Разіна Т.І., судді: Яковлєв М.Л., Чорна Л.В.) скасовано ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.04.2017 у справі № 910/11229/15. Відмовлено у задоволенні заяви ТОВ "Центробудсервіс" про роз'яснення рішення Господарського суду міста Києва від 05.06.2015 у справі № 910/11299/15 в порядку ст. 89 Господарського процесуального кодексу України. Припинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 з перегляду ухвали Господарського суду міста Києва від 05.04.2017 у справі № 910/11299/15.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Центробудсервіс" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2017 у справі № 910/11299/15 в частині скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 05.04.2017 у цій справі та відмови у задоволенні заяви ТОВ "Центробудсервіс" про роз'яснення рішення Господарського суду міста Києва від 05.06.2015 у справі № 910/11299/15 в порядку ст. 89 ГПК України. В іншій частині зазначену постанову скаржник просить залишити без змін.

Касаційна скарга мотивована порушенням і неправильним застосуванням господарським судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: ст. 187 Господарського кодексу України, ст. 93 Земельного кодексу України, ст. 33 Закону України "Про оренду землі", ст.ст. 4-2, 34, 43, 89, 93, 97, 99, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України.

Відзиву на касаційну скаргу не надходило.

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв'язку з відпусткою судді Бакуліної С.В. справу № 910/11299/15 передано для розгляду колегії суддів у складі: Поляк О.I. - головуючий, Данилова М.В., Корсак В.А.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 12.09.2017 у справі № 910/11299/15 розгляд касаційної скарги ТОВ "Центробудсервіс" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2017 у цій справі відкладено на 19.09.2017.

18.09.2017 до Вищого господарського суду України від відповідача надійшли додаткові пояснення до касаційної скарги, в яких Київська міська рада посилалась на порушення місцевим господарським судом вимог ст. 89 ГПК України у зв'язку з роз'ясненням ним судового рішення щодо якого закінчився строк пред'явлення до примусового виконання. Крім того, 06.07.2017 Київської міською радою було прийнято рішення № 715/2877 про відмову ТОВ "Центробудсервіс" у поновленні дії договору оренди земельної ділянки.

19.09.2017 до Вищого господарського суду України від позивача надійшли клопотання про відкладення розгляду справи та продовження строку розгляду касаційної скарги на 15 днів у зв'язку з перебуванням представника ТОВ "Центробудсервіс" на лікарняному. Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вказаних клопотань, оскільки: по-перше, відповідно до ч. 1 ст. 111-7 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція перевіряє застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи; по-друге, явка представників сторін не визнавалася обов'язковою; по-третє, доказів перебування представника ТОВ "Центробудсервіс" на лікарняному клопотання не містить, до того ж всі пояснення та доводи були ним висловлені в судовому засіданні 12.09.2017.

У призначене судове засідання 19.09.2017 з'явилися представники позивача та відповідача. Представник третьої особи своїм процесуальним правом на участь у судовому засіданні не скористався.

Розглянувши матеріали касаційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду міста Києва від 05.06.2015 у справі № 910/11299/15, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.09.2015, позовні вимоги ТОВ "Центробудсервіс" задоволено повністю та визнано поновленим (продовженим) на той самий строк і на тих самих умовах договір оренди земельної ділянки від 02.03.2007, укладений між ТОВ "Центробудсервіс" та Київською міською радою, зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про що зроблено запис від 27.03.2007 за № 66-6-00391 у книзі записів державної реєстрації договорів.

24.03.2017 ТОВ "Центробудсервіс" було подано до Господарського суду міста Києва заяву про роз'яснення резолютивної частини рішення Господарського суду міста Києва від 05.06.2015 у справі № 910/11299/15.

30.03.2017 ТОВ "Центробудсервіс" подано до Господарського суду міста Києва заяву про уточнення заяви про роз'яснення судового рішення, в якому позивач просив суд, крім резолютивної частини, роз'яснити також абзац 4 сторінки 5 вищевказаного рішення.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.04.2017 у справі № 910/11299/15 заяву ТОВ "Центробудсервіс" про роз'яснення рішення Господарського суду міста Києва від 05.06.2015 у цій справі, з урахуванням заяви про уточнення, задоволено та роз'яснено, що строк дії поновленого спірного договору оренди земельної ділянки у 5 років повинен обчислюватись з моменту набрання рішенням законної сили, а саме з 22.09.2015.

Зазначена ухвала мотивована тим, що оскільки підставою для поновлення спірного договору оренди землі стало рішення Господарського суду міста Києва від 05.06.2015 у справі № 910/11299/15, яке набрало законної сили 22.09.2015, і ним не встановлено іншого строку поновлення спірного договору, то зазначений договір вважається поновленим з 22.09.2017, тобто з дня набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору (ч. 2 ст. 187 ГК України).

Скасовуючи ухвалу господарського суду першої інстанції, апеляційний господарський суд виходив з того, що вимога заявника про роз'яснення судового рішення з метою підтвердження позиції відповідача щодо початку обчислення строку дії поновленого спірного договору оренди з дня набрання рішенням суду законної сили фактично зводиться до зміни мотивів, якими керувався суд приймаючи рішення, та внесення до них нових даних, що суперечить приписам ст. 89 ГПК України. Крім того, позивач звернувся до суду із заявою про роз'яснення рішення Господарського суду міста Києва від 05.06.2015, яке набрало законної сили 22.09.2015, з порушенням приписів ч. 3 ст. 89 ГПК України, оскільки вказана заява була подана до суду тільки 24.03.2017, тобто після закінчення строку, протягом якого вказане рішення могло бути пред'явлене до примусового виконання.

Суд касаційної інстанції, враховуючи, що постанова апеляційного господарського суду оскаржується виключно в частині скасування ухвали господарського суд першої інстанції про роз'яснення судового рішення та відмови в задоволенні відповідної заяви позивача, погоджується з висновками апеляційного господарського суду про наявність підстав для скасування вказаної ухвали, виходячи з такого.

Відповідно до ч.ч. 1 - 3 ст. 89 Господарського процесуального кодексу України суддя за заявою сторони чи державного виконавця, приватного виконавця роз'яснює рішення, ухвалу, не змінюючи при цьому їх змісту, а також за заявою сторони або за своєю ініціативою виправляє допущені в рішенні, ухвалі описки чи арифметичні помилки, не зачіпаючи суті рішення. Про роз'яснення рішення, ухвали, а також про виправлення описок чи арифметичних помилок виноситься ухвала. Подання заяви про роз'яснення рішення суду допускається, якщо воно ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до примусового виконання.

Таким чином, процесуальне законодавство надає право, зокрема стороні, звернутися до суду з метою роз'яснення рішення суду. Однак, здійснюючи таке роз'яснення, суд лише викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до нього по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. При цьому не допускається внесення до рішення нових даних, або роз'яснення мотивів його прийняття, або встановлення чи зміна способу і порядку виконання рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, місцевий господарський суд задовольнив позовні вимоги ТОВ "Центробудсервіс" та визнав поновленим (продовженим) на той самий строк і на тих самих умовах договір оренди земельної ділянки від 02.03.2007 на підставі ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" у зв'язку з тим, що позивач продовжував користуватись земельною ділянкою після закінчення строку дії спірного договору оренди та протягом одного місяця після закінчення строку дії вказаного договору від відповідача не надходило заперечень у його поновленні.

Згідно з ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

З викладеного вбачається, що поновлення договору оренди землі на підставі ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" відбувається на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, а відтак договір оренди землі поновлюється з моменту закінчення строку на який його було укладено та продовжується на цей же строк, однак на новий період в часі, обмежений тим же терміном.

Отже, роз'яснюючи рішення Господарського суду міста Києва від 05.06.2015 у цій справі та вказуючи, що спірний договір є поновленим на той самий строк і на тих самих умовах з моменту набрання вказаним рішенням законної сили, тобто з 22.09.2015, місцевий господарський суд безпідставно, в порушення законодавчих приписів, вийшов за межі обгрунтування зазначеного рішення та змінив його резолютивну частину новим терміном поновлення спірного договору.

При цьому, обгрунтовуючи в ухвалі про роз'яснення рішення Господарського суду міста Києва від 05.06.2015 поновлення строку дії спірного договору саме з моменту набрання вказаним рішенням законної сили, місцевий господарський суд послався на норми ст. 187 ГК України.

Відповідно до ст. 187 Господарського кодексу України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору. День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Таким чином, зі змісту вказаної статті вбачається, що переддоговірним є спір який виникає у разі, якщо сторона ухиляється або відмовляється від укладення договору в цілому або непогоджує окремі його умови. При цьому передати переддоговірний спір на вирішення суду можливо лише тоді, коли хоча б одна із сторін є зобов'язаною його укласти через пряму вказівку закону, або на підставі обов'язкового для виконання акта планування. В інших випадках, спір про укладення договору чи з умов договору може бути розглянутий господарським судом тільки за взаємною згодою сторін або якщо сторони зв'язані зобов'язанням укласти договір на підставі існуючого між ними попереднього договору. У разі вирішення судом переддоговірного спору з дотриманням вказаних вимог, днем укладення договору вважається день набрання чинності відповідним рішенням суду, враховуючи, що в такому випадку договірне зобов'язання між сторонами виникає саме на підставі судового рішення.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що предметом позову у даній справі є вимога ТОВ "Центробудсервіс" визнати поновленим на той самий строк і на тих самих умовах вже укладений між позивачем та відповідачем на підставі відповідного рішення Київської міської ради договір оренди землі від 02.03.2007. Тобто в даному випадку відсутній переддоговірний спір, а відтак місцевий господарський суд, роз'яснюючи рішення Господарського суду міста Києва від 05.06.2015, безпідставно послався на приписи ч. 2 ст. 187 ГК України.

З огляду на викладене суд касаційної інстанції погоджується з доводами апеляційного господарського суду про те, що, виносячи ухвалу про роз'яснення рішення Господарського суду міста Києва від 05.06.2015, місцевий господарський суд в порушення вимог ст. 89 ГПК України фактично змінив вказане рішення та доповнив його новими даними.

Що стосується доводів господарського суду апеляційної інстанції про звернення позивачем до суду із заявою про роз'яснення судового рішення після закінчення строку, протягом якого воно могло бути пред'явлене до примусового виконання колегія суддів зазначає наступне.

Подання заяви про роз'яснення рішення суду допускається, якщо воно ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до примусового виконання (ч. 3 ст. 89 ГПК України).

Строк протягом якого судове рішення може бути пред'явлено для примусового виконання визначався ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 (який був чинний на момент набрання рішенням Господарського суду міста Києва від 05.06.2015 законної сили) і становив один рік.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб).

Колегія суддів зазначає, що всі судові рішення є обов'язковоми і підлягають виконанню (ст. 129-1 Конституції України, ст. 115 ГПК України), однак не всі рішення судів підлягають примусовому виконанню державним виконавцем відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження". Зокрема, не підлягають примусовому виконанню судові рішення, які виносяться за позовами про визнання факту, оскільки вони констатують наявність або відсутність правовідносин між сторонами і реалізуються державними та іншими органами і посадовими особами.

Таким чином, враховуючи, що предметом позову у даній справі є вимога ТОВ "Центробудсервіс" визнати поновленим на той самий строк і на тих самих умовах договір оренди землі від 02.03.2007, суд касаційної інстанції вважає необгрунтованими доводи апеляційного господарського суду стосовно закінчення строку, протягом якого дане рішення могло бути пред'явлене до примусового виконання, оскільки вказане рішення не підлягає примусовому виконанню в розумінні Закону України "Про виконавче провадження", однак підлягає визнанню відповідними державними та іншими органами і посадовими особами.

Як зазначалося вище, подання заяви про роз'яснення рішення суду допускається, якщо воно ще не виконане.

З матеріалів справи, зокрема з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. - 291 т. 1), вбачається, що 04.08.2016 на підставі рішення Господарського суду міста Києва від 05.06.2015 та постанови Київського апеляційного господарського суду від 22.09.2015 у справі № 910/11299/15 за ТОВ "Центробудсервіс" було зареєстровано право оренди земельної ділянки площею 0,2557 га за договором оренди від 02.03.2007 зі строком дії: на той самий строк.

Отже, рішення Господарського суду міста Києва від 05.06.2015 у справі № 910/11299/15 про визнання договору оренди земельної ділянки від 02.03.2007 поновленим (продовженим) на той самий строк і на тих самих умовах фактично виконано державним реєстратором шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а відтак ТОВ "Центробудсервіс" в порушення норм ч. 3 ст. 89 ГПК України було подано заяву про роз'яснення судового рішення, яке не потребує роз'яснення.

З огляду на викладене, висновки апеляційного господарського суду про наявність підстав для скасування ухвали господарського суду першої інстанції про роз'яснення рішення Господарського суду міста Києва від 05.06.2015 у справі № 910/11299/15 та відмови у задоволенні відповідної заяви ТОВ "Центробудсервіс" відповідають обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Разом з тим, суд касаційної інстанції зауважує, що мотивувальна частина постанови апеляційного господарського суду містить помилкове посилання щодо обгрунтування заходів забезпечення позову, однак вказане не впливає на правильність її в цілому.

Доводи касаційної скарги грунтуються на довільному тлумаченні законодавчих приписів та не спростовують висновків господарського суду апеляційної інстанції щодо відсутності підстав для роз'яснення рішення суду у даній справі.

За таких обставин колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2017 у справі № 910/11299/15 слід залишити без змін, а касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Центробудсервіс" - без задоволення.

В силу ст. 49 ГПК України судовий збір за розгляд касаційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Центробудсервіс" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2017 у справі № 910/11299/15 залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2017 у справі № 910/11299/15 залишити без змін.

Головуючий О.І. Поляк

Судді М.В. Данилова

В.А. Корсак