ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2017 року Справа № 9/280

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Іванова О.Г., Кузнецової І.Л.,

при секретарі судового засідання: Абадей М.О.,

за участю представників:

від Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України: Петрушевська І.О., представник, довіреність №377 від 29.05.2017 року;

від позивача: представник не з'явився;

від відповідача-1: представник не з'явився;

від відповідача-2: представник не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.07.2017 року за скаргою Комунального підприємства "Павлоградтеплоенерго" на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у справі №9/280

за позовом: Державного підприємства "Виробниче об`єднання "Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова", м. Дніпро

до відповідача-1: Обласного комунального підприємства "Дніпротеплоенерго", м. Дніпро

відповідача-2: Комунального підприємства "Павлоградтеплоенерго", м.Павлоград Дніпропетровської області

про стягнення 20 691 106 грн. 85 коп.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року Комунальне підприємство "Павлоградтеплоенерго" (далі - КП "Павлоградтеплоенерго") звернулось до господарського суду Дніпропетровської області зі скаргою на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якій просило:

- поновити строк для подачі скарги на дії державного виконавця;

- визнати дії головного державного виконавця Нещадима І.С. неправомірними та такими, що порушують норми чинного законодавства;

- скасувати постанову від 16.03.2017 року про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на рахунок із спеціальним режимом використання № 540, відкритий в Публічному акціонерному товаристві Акціонерному банку "Укргазбанк" (надалі - ПАТ АБ "Укргазбанк") та зобов'язати відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України зняти арешт з рахунку із спеціальним режимом використання №540, відкритий в ПАТ АБ "Укргазбанк".

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 12.06.2017 року у справі № 9/280 відповідачу-2 поновлено строк для подачі скарги на дії державного виконавця; скаргу прийнято до розгляду.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 11.07.2017 року у справі №9/280 (суддя Петренко Н.Е.) скаргу КП "Павлоградтеплоенерго" № 4102 від 01.06.2017 року на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задоволено частково:

- визнано недійсною постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадима Івана Сергійовича про арешт коштів боржника від 16.03.2017 у зведеному виконавчому провадженні №49448343, в частині накладення арешту на рахунок КП "Павлоградтеплоенерго" із спеціальним режимом використання №540, відкритий у ПАТ АБ "Укргазбанк";

- зобов`язано відділ примусового виконання рішення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України зняти арешт з рахунку КП "Павлоградтеплоенерго" зі спеціальним режимом використання № 540, відкритий у ПАТ АБ "Укргазбанк";

- в іншій частині скаргу залишено без задоволення.

Частково задовольнивши скаргу відповідача-2, місцевий господарський суд виходив з того, що державним виконавцем порушені вимоги ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки накладено арешт на рахунок боржника, відкритий в ПАТ АБ "Укргазбанк", який має спеціальний режим використання; у задоволенні вимог про визнання дій головного державного виконавця Нещадима І.С. неправомірними та такими, що порушують норми чинного законодавства, судом відмовлено з огляду на неможливість оскарження в господарському процесі дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби.

Не погодившись з ухвалою місцевого господарського суду, Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 11.07.2017 року у справі №9/280, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні скарги КП "Павлоградтеплоенерго" на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадима І.С. від 01.06.2017 року № 4102 в повному обсязі.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що при винесенні ухвали господарським судом порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовані обставини справи, що мають значення для її правильного вирішення; державним виконавцем дотримано вимог Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року №1404-VІІІ, оскільки інформацію відносно рахунку зі спеціальним режимом використання може бути отримано державним виконавцем лише з листа банку, яким останній повертає без виконання постанову державного виконавця про накладення арешту на відповідний рахунок; на адресу Міністерства юстиції України 30.03.2017 року за вх.№26327-0-61-17 надійшов лист ПАТ АБ "Укргазбанк", яким останній повідомив про взяття до виконання постанови державного виконавця, та недостатність коштів на рахунку для виконання постанови; за положеннями ч.1 ст. 121-2 Господарського прцоесуального кодексу України скарга на рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом десяти днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатись про порушення її прав, свобод чи законних інтересів; боржником зазначено, що він дізнався про винесення оскаржуваної постанови від 24.03.2017 року лише 01.06.2017 року, доказом чого надав постанову зареєстровану на підприємстві 01.06.2017 року за №442, проте з відповідною скаргою на дії державного виконавця до господарського суду Дніпропетровської області боржник звернувся лише 12.06.2017 року та жодним чином не обґрунтував порушення строку, встановленого ч.1 ст.121-2 Господарського процесуального кодексу України.

Державне підприємство "Виробниче об`єднання "Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова" та Обласне комунальне підприємство "Дніпротеплоенерго" в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, з огляду на що колегія суддів вважає можливим розглянути апеляційну скаргу за їх відсутності.

КП "Павлоградтеплоенерго" у відзиві на апеляційну скаргу проти її задоволення заперечує, посилаючись на відповідність оскаржуваної ухвали господарського суду нормам чинного законодавства, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали господарського суду, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вислухав пояснення представника скаржника в судовому засіданні, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що у червні 2002 року ДП "ВО "Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ОКП "Дніпротеплоенерго" (відповідач-1) та Павлоградського підприємства по теплозабезпеченню (відповідач-2) про стягнення 20 691 106 грн. 85 коп.

Позивачем неодноразово уточнювались позовні вимоги.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.06.2002 року Павлоградське підприємство по теплозабезпеченню замінено його правонаступником - Дочірнім підприємством "Павлоградтеплоенерго" ОКП "Дніпротеплоенерго" (а.с.156, т.1), а в подальшому, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.09.2003 року Дочірнє підприємство "Павлоградтеплоенерго" ОКП "Дніпротеплоенерго" замінено правонаступником - КП "Павлоградтеплоенерго" (а.с.53, т.2).

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 01.12.2003 року у справі №9/280, яке набрало законної сили, у позові до відповідача-1 - ОКП "Дніпротеплоенерго" відмовлено; позов до КП "Павлоградтеплоенерго" задоволено частково; з КП "Павлоградтеплоенерго" на користь ДП "ВО Південний машинобудівний завод ім. О. М. Макарова" стягнуто 17 607 716 грн. 93 коп. основного боргу, 5 391 287 грн. 97 коп. збитків від інфляції, 1 424 264 грн. 38 коп. три відсотка річних, 1 700 грн. витрат на держмито, 87 грн. 66 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; в решті позовних вимог до КП "Павлоградтеплоенерго" відмовлено (а.с.91-101, т.3).

16.12.2003 року на виконання вищезазначеного рішення Господарським судом Дніпропетровської області виданий наказ у справі №9/280 (а.с.103, т.3).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 06.09.2011 року внесено виправлення в наказ господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2003 року у справі №9/280, зазначивши, що цей наказ виданий на примусове виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 01.12.2003 року у справі № 9/280, яке набрало законної сили 16.12.2003 року (а.с.34, т.4).

06.12.2011 року постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України відкрито виконавче провадження ВП № 30427114 з виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2003 року у справі №9/280 (а.с.189, т.4).

30.10.2014 року у виконавчому провадженню № 30427114 державним виконавцем прийнято постанову про арешт коштів боржника, відповідно якої накладений арешт на всі рахунки боржника у банках згідно переліку в межах суми 13 035 508,72 грн. (а.с.107-108, т.4).

24.11.2015 року державним виконавцем винесено постанову про об`єднання у зведене виконавче провадження (ЗВП № 49448343), в тому числі виконавчого провадження ВП № 30427114, враховуючи, що на виконання до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надійшли, окрім наказу № 9/280 від 16.12.2003 року, виконавчі документи відносно боржника - КП "Павлоградтеплоенерго" (накази № 904/9415/13 від 27.01.2014 року, №904/2886/14 від 01.08.2014 року (а.с.198, т.4)).

24.11.2015 року по зведеному виконавчому провадженню ЗВП №49448343 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів, що знаходяться на рахунках, відкритих в установах банку (а.с.202, т.4).

12.06.2017 року до господарського суду Дніпропетровської області надійшла скарга КП "Павлоградтеплоеенерго" на дії державного виконавця щодо накладення арешту на рахунок зі спеціальним режимом використання (а.с.78, т.5).

Відповідач-2 зазначає, що державним виконавцем порушені вимоги ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки накладено арешт на рахунок зі спеціальним режимом використання, що заборонено Законом.

В якості доказу, що рахунок № 540 має спеціальний режим використання, відповідачем-2 надано договір банківського рахунку із спеціальним режимом використання № 5 від 01.12.2014 року, укладений між ПАТ АБ "Укргазбанк" та КП "Павлоградтеплоенерго", відповідно п. 1.1 якого банк відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема, Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 року № 492, Закону України "Про теплопостачання", Порядку зарахування коштів на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, використання зазначених коштів і здійснення контролю за їх витрачанням у сфері теплопостачання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.10.2013 року № 750, здійснює відкриття клієнту поточного рахунку із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами №540.980 в національній валюті України у відділенні № 180/03 АБ "Укргазбанк", код банку 320478.

Терміни "Поточний рахунок із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами" та "Інвестиційна програма" в договорі вживаються у значенні, визначеному Законом; розрахункове обслуговування клієнта за рахунком полягає в наданні послуг банком клієнту на підставі даного договору, що пов'язані із зарахуванням грошових коштів на рахунок клієнта та їх подальшим використанням для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, з урахуванням особливостей режиму функціонування рахунку клієнта; клієнт зобов'язується оплачувати вартість таких послуг та надавати банку право користуватися тимчасово вільними грошовими коштами клієнта на власний розсуд; сплата за послуги здійснюється в порядку, визначеному цим договором.

Пунктами 1.3, 1.4 договору визначено, що для виконання розрахунків за рахунком клієнт відкриває поточний рахунок №540.980 в банку на підставі договору банківського рахунку; клієнт доручає банку здійснювати договірне списання коштів з поточного рахунку № 540.980, відкритого в банку, для сплати комісій в розмірі та у строки, згідно з тарифами, що є невід'ємною частиною цього договору.

Отже, в межах договору банківського рахунку із спеціальним режимом використання від 01.12.2014 року № 5 відповідачу-2 було відкрито два рахунки: №540.980, який саме і є спеціальним рахунком та рахунок №540.980, який відкритий для обслуговування спеціального рахунку.

Відповідачем-2 господарському суду надано постанову державного виконавця від 16.03.2017 року про накладення арешту на рахунок №540, тобто рахунку, який є обслуговуючим спеціальний рахунок.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов'язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Пунктами 3, 7, 21 частини 3 ст.18 вищевказаного Закону передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

Відповідно до частин 1-4 ст.48 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації; стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах; готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються та зараховуються на відповідні рахунки органів державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після вилучення, про що складається акт; на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

При цьому частина 2 ст.48 вищевказаного Закону забороняє звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статей 19 1 та 26 1 Закону України "Про теплопостачання", статті 15 1 Закону України "Про електроенергетику", та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов'язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

За положеннями ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача; виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи (частини 1, 2 ст.52 Закону).

Частиною 3 ст.52 Закону України "Про виконавче провадження" регламентовано, що не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов'язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.59 Закону України "Про виконавче провадження" підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Матеріалами справи встановлено, що в межах договору банківського рахунку із спеціальним режимом використання від 01.12.2014 року № 5 відповідачу-2 було відкрито два рахунки: № 540.980, який саме і є спеціальним рахунком та рахунок № 540.980, який відкритий для обслуговування спеціального рахунку, а арешт накладено на рахунок №540, який є обслуговуючим спеціальний рахунок.

Відповідно до Порядку зарахування коштів на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, використання зазначених коштів і здійснення контролю за їх витрачанням у сфері теплопостачання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.10.2013 року № 750, дія цього Порядку поширюється на суб'єктів господарювання, які в установленому законодавством порядку отримали відповідну ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії (крім діяльності з виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії), її транспортування магістральними і місцевими (розподільними) тепловими мережами та постачання (далі - ліцензіати).

На виконання п.3 цього Порядку відповідачем-2 (ліцензіатом) був укладений відповідний договір з уповноваженим банком, що підтверджується самим договором № 5 від 01.12.2014 року (а.с.79-81, т.5).

Пунктами 6, 7 цього Порядку передбачено, що ліцензіати з коштів, що надходять на їх поточні рахунки, щоденно перераховують на спеціальний рахунок кошти в обсязі, передбаченому в установлених тарифах для виконання інвестиційних програм. Розрахунок частини коштів, які підлягають обов'язковому перерахуванню на спеціальний рахунок, ліцензіати проводять самостійно в обсязі, передбаченому в установленому тарифі для виконання інвестиційних програм окремо для кожного ліцензіата. Під час перерахування коштів на спеціальний рахунок у графі "Призначення платежу" платіжного доручення зазначається: "кошти для виконання інвестиційних програм". Власниками коштів на спеціальному рахунку є ліцензіати. Ліцензіати зобов'язані використовувати кошти із спеціального рахунка виключно для виконання інвестиційних програм згідно з графіком на планований та прогнозний періоди. Використання зазначених коштів у будь-яких інших цілях забороняється.

При цьому пунктом 4 Порядку встановлено, що оплата послуг за обслуговування уповноваженим банком спеціального рахунка, відкритого ліцензіатом, здійснюється виключно з поточного рахунка ліцензіата відповідно до умов укладеного договору між ліцензіатом та уповноваженим банком.

Таким чином, вказаним Порядком та договором між уповноваженим банком та ліцензіатом (відповідачем-2) визначено відкриття в межах інвестиційної програми двох рахунків - спеціального та обслуговуючого спеціальний рахунок, - які є нерозривно пов'язаними між собою.

Матеріалами справи доведено, що державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України постановою про арешт коштів боржника від 16.03.2017 року накладено арешт на рахунок № 540, який є обслуговуючим рахунок, що має спеціальний режим використання, чим порушуються приписи ч. 3 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження", за якими накладення арешту на такі рахунки забороняється.

Враховуючи пряму норму Закону України "Про виконавче провадження" про заборону накладення арешту на рахунок зі спеціальним режимом використання та права державного виконавця щодо отримання інформації, в тому числі, і конфіденційної, державний виконавець не був позбавлений можливості отримати відповідну інформацію та винести постанову про звільнення з-під арешту рахунку зі спеціальним режимом використання.

Також в матеріалах справи міститься лист-відповідь уповноваженого банку - ПАТ АБ "Укргазбанк" відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України від 24.03.2017 року № БТ-688 про неможливість накладення арешту на рахунок № 540.980, який має спеціальний режим використання (а.с. 182, т.5).

Пунктом 9.13 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" роз`яснено, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє. При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Враховуючи викладене, місцевим господарським судом обґрунтовано частково задоволено скаргу відповідача-2 на дії державної виконавчої служби щодо визнання недійсною постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про арешт коштів боржника від 16.03.2017 у зведеному виконавчому провадженні № 49448343 в частині накладення арешту на рахунок боржника із спеціальним режимом використання № 540, відкритий у ПАТ АБ "Укргазбанк", з урахуванням неможливості задоволення скарги КП "Павлоградтеплоенерго" в частині визнання дій головного державного виконавця Нещадима І.С. неправомірними та такими, що порушують норми чинного законодавства, в силу норм діючого Господарського процесуального кодексу України, яким не передбачена можливість оскарження до господарського суду дій державного виконавця, а лише дій чи бездіяльності саме органу державної виконавчої служби.

З урахуванням викладених норм Закону України "Про виконавче провадження" про права державного виконавця та його обов`язки, враховуючи докази надання банком інформації про спеціальний режим рахунку боржника, відкритий у цьому банку, не приймаються доводи апеляційної скарги про дії скаржника в межах Закону та відсутність його вини.

Також не приймаються до уваги доводи скаржника про порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо відновлення строку на звернення зі скаргою на дії органів ДВС до суду в зв'язку з ненаведенням відповідачем-2 поважності підстав для відновлення цього строку в період з 01.06.2017 року (коли боржник дізнався про винесення державним виконавцем постанови від 16.03.2017 року) по 12.06.2017 року (дата подання скарги до господарського суду).

Частиною 1 ст.121-2 Господарського процесуального кодексу України визначено, що скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Зі скарги КП "Павлоградтеплоенерго" (боржника) вбачається, що відповідач-2 дізнався про прийняття оскаржуваної постанови від 16.03.2017 року лише 01.06.2017 року, доказом чого надано вказану постанову, зареєстровану на підприємстві боржника 01.06.2017 року за вхідним № 442.

Таким чином, враховуючи положення і Закону України "Про виконавче провадження", і Господарського процесуального кодексу України щодо обчислення саме робочих днів, відповідач-2 мав звернутись до господарського суду зі скаргою на дії органу ДВС в строк до 15.06.2017 року, КП "Павлоградтеплоенерго" звернулось зі скаргою до господарського суду Дніпропетровської області 12.06.2017 року, у строки, передбачені законодавством.

За цих обставин колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що висновки, викладені в оскаржуваній ухвалі господарського суду, відповідають вимогам закону, матеріалам та обставинам справи, а доводи, наведені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставами скасування або зміни постановленого судового акту, правові підстави задоволення апеляційної скарги відсутні.

Поновлення ж місцевим господарським судом відповідачу-2 строку на звернення до суду зі скаргою на дії органу ДВС без обґрунтування підстав не є процесуальним порушенням, яке призвело до неправильного вирішення скарги по суті, внаслідок чого ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.07.2017 року у даній справі слід залишити без змін.

З огляду на викладене та керуючись ст. ст. 99, 101-103, 105, 106, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.07.2017 року у справі №9/280 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя О.Г. Іванов

Суддя І.Л. Кузнецова

(Повний текст постанови складено 21.09.2017 року).