ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2017 р. Справа № 911/1688/17

За позовом Приватного підприємства Акрілат-Хімконтракт

до Товариства з обмеженою відповідальністю Комплекс Агромарс

про стягнення 70790,87грн

Суддя Чонгова С.І.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився.

від відповідача: ОСОБА_1 (довіреність №77/КАМ/Ю від 15.05.2017).

ВСТАНОВИВ:

СУТЬ СПОРУ: Приватне підприємство Акрілат-Хімконтракт звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Комплекс Агромарс про стягнення 77519,61грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобовязань за договором поставки №170/2016/КАМ/0 від 10.03.2016, в частині розрахунків за поставлений товар у встановлений договором строк.

Ухвалою господарського суду Київської області від 06.06.2017 суддею Третьяковою О.О. позовну заяву прийнято до розгляду та призначено на 27.06.2017.

Ухвалою господарського суду Київської області від 27.06.2017 розгляд справи відкладено на 11.07.2017.

Ухвалою господарського суду Київської області від 11.07.2017 розгляд справи відкладено на 25.07.2017.

25.07.2017 суддею Третьяковою О.О. оголошено перерву в судовому засіданні до 02.08.2017.

У звязку з перебуванням судді Третьякової О.О. з 26.07.2017 по 22.09.2017 у довгостроковій відпустці, з метою недопущення порушення процесуальних строків у зазначеній справі, справу передано на повторний автоматизований розподіл судових справ.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 01.08.2017, справу № 911/1688/17 передано для подальшого розгляду судді Чонговій С.І.

Ухвалою господарського суду Київської області від 02.08.2017 вказану справу прийнято до провадження суддею Чонговою С.І. та призначено розгляд справи на 02.08.2017.

В судовому засіданні 02.08.2017 оголошено перерву в розгляді справи на 11.09.2017.

Позивачем неодноразово зменшувався розмір позовних вимог у даній справі, з урахуванням останньої поданої заяви про уточнення позовних вимог, позивач просить суд стягнути з відповідача 70790,87грн, в т.ч. 36 646,30грн пені, 4611,85грн суми річних та 29 532,72грн втрат від інфляції.

Вказана заява прийнята судом до розгляду, оскільки відповідно до ст. 22 ГПК України, правом на зменшення розміру позовних вимог, позивач може скористатись до винесення судом рішення по справі.

У відзиві на позовну заяву та доповненнях до відзиву відповідач заперечує про суми нарахованих ат заявлених до стягнення (з урахуванням зменшення позовних вимог), сум інфляційних нарахувань здійснених позивачем та просить суд позовні вимоги в частині нарахувань 29 532,72грн втрат від інфляції задовольнити частково в розмірі 23 167,59грн.

Дослідивши матеріали справи, подані письмові пояснення та докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

10.03.2016 між ПП Акрілат-Хімконтракт (далі постачальник) та ТОВ Комплекс Агромарс в особі філії Бориспільский комбікормовий завод (далі покупець) укладено договір №434/2014/КАМ/О поставки (далі договір).

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобовязань, а саме майново-господарських зобовязань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

За умовами такого договору, постачальник зобовязується поставити та передати у власність покупця товар, а покупець зобовязується прийняти цей товар та оплатити його в обумовлені сторонами строки (п. 3.1 договору).

Згідно п. 1.2 договору, предметом даного договору поставка метіону, моно кальцію фосфату, лізину, треоніну, що надалі іменується - товар.

Право власності на товар переходять від постачальника до покупця в момент фактичної передачі товару покупцю. Датою поставки вважається дата підписання сторонами видаткових накладних (п.п. 4.14, 4.16 договору).

Як визначено п. 7.1 договору, вартість товару визначається у рахунках-фактури, який виставляється постачальником на кожну окрему партію товару за погодженням покупця.

Розрахунок за товар здійснюється на умовах 100% після оплати вартості замовленого товару на розрахунковий рахунок постачальника протягом 30 календарних днів з дати поставки товару покупцю, підписання сторонами видаткових накладних за умови отримання документів, зазначених в п. 4.7 вказаного договору.

Відповідно до п. 11.1 договору, вказаний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2017, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобовязань за договором.

Як встановлено під час розгляду справи, на виконання умов договору позивачем: за видатковою накладною №75504 від 10.08.2016 поставлено відповідачу товар на суму 103 999,92, який прийнято представником відповідача на підставі довіреності; за видатковою накладною №75614 від 23.08.2016 позивачем поставлено відповідачу товар на суму 87 359,94грн, який прийнято відповідачем на підстав довіреності; за видатковою накладною №75797 від 26.08.2016 позивачем поставлено відповідачу товар на суму 145 599,90грн, який прийнято відповідачем на підставі довіреності.

Відповідачем за поставлений товар сплачено позивачу кошти, а саме 24.10.2016 103 999,92грн, 10.04.2017 30 000,00грн, 03.05.2017 27 359,94грн та 30 000,00грн, 11.05.2017 145 599,90грн.

Звертаючись з даним позовом позивач посилається на те, що розрахунок за поставлену продукцію здійснено відповідачем не у строк встановлений у договорі та заявляє вимог про стягнення з відповідача пені, 3% річних та втрат від інфляції.

Предметом спору у даній справі є застосування до відповідача відповідальності, встановленої договором, а також чинним законодавством за порушення зобовязання.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як визначено ч.1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Правило, визначене відповідною нормою, також встановлено ст. 712 ЦК України, відповідно до якої за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу ч.2 ст.712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 692 ЦК України, яка регулює порядок оплати товару за договором купівлі-продажу, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Проте, сторонами в договорі змінено загальне правило, так розрахунок за товар проводиться протягом 30 календарного дня з дати поставки.

Таким чином, згідно вищевказаних норм законодавства та положень укладеного між сторонами договору, поставлений згідно видаткової накладної від 10.08.2016 товар на суму 103 999,92грн мав бути оплачений відповідачем до 09.09.2016 включно, товар за видатковою накладною від 23.08.2016 на суму 87 359,94грн мав бути оплачений відповідачем до 22.09.2016 включно, поставлений згідно видаткової накладної від 26.08.2016 товар на суму 145 599,90грн мав бути оплачений відповідачем до 26.09.2016 включно (враховуючи, що 30 календарний день припадає на вихідний (неділю).

Проте, згідно наданої банківської виписки відповідач за поставлений за видатковою від 10.08.2016 товар розрахувався 24.10.2016, за поставлений згідно видаткової від 23.08.2016 товар розрахувався 03.05.2016, за поставлений згідно видаткової накладної від 26.08.2016 товар розрахувався 11.05.2017, що не заперечується сторонами під час розгляду справи.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Так, позивачем заявлено вимоги (з урахуванням уточнень позовних вимог) про стягнення з відповідача 36 646,30грн пені за загальний період з 10.09.2016 по 27.03.2017.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

В силу ч. ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. штраф та пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Як визначено ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, згідно з п.2 ч.1 цієї норми, сплата неустойки.

Пунктом 8.2 договору передбачено, що покупець за несвоєчасну оплату товару, сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент прострочення, за кожен день прострочення від вартості неоплаченого товару.

Розрахунок пені, позивачем здійснено у відповідності до вимог ч. 6 ст. 232, ч. 2 ст. 343 ГК України ГК України та ст.3 ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань».

Перевіривши наданий позивачем (з урахуванням уточнень) розрахунок пені, суд вважає його арифметично вірним, а вимоги в частині стягнення пені в розмірі 26 646,30грн обґрунтованими та такими, що підлягає задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 4611,85грн за загальний період з 10.09.2016 по 10.05.2017 та 29 532,72грн втрат від інфляції за загальний період з 10.09.2016 по 10.05.2017.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних суд вважає його арифметично вірним, а вимоги в частині стягнення 4611,85грн 3% річних обґрунтованими та такими, що підлягає задоволенню.

За розрахунком суду, розмір втрат від інфляції за заявлені періоди становить більшу суму ніж заявлено позивачем, проте враховуючи, що у суду відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог, розмір інфляційних втрат, що підлягають задоволенню становить 29 532,72грн.

В силу ст. 49 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у звязку з оплатою позову судовим збором, підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, у розмірі 1600,00грн.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Комплекс Агромарс на користь Приватного підприємства Акрілат-Хімконтракт 4611,85грн 3% річних, 29 532,72грн інфляційних втрат, 36 646,30грн пені, 1600,00грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 21.09.2017

Суддя С.І. Чонгова