ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

25.09.2017р. № 905/2207/17 за позовом Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету

України, м.Львів

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Донмакмет», м.Макіївка

про стягнення 136000 грн.

Суддя Левшина Г.В.

До господарського суду Донецької області надійшла позовна заява від 15.09.2017р №13/09-1688 Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м.Львів до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Донмакмет», м.Макіївка про стягнення 136000 грн.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї документи, суд вважає, що вказана позовна заява підлягає поверненню заявникові без розгляду:

Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються, зокрема, документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно із ст.ст.1, 2 Закону України «Про судовий збір» судовий збір це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Платники судового збору це громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Статтею 4 вказаного Закону України встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За змістом ст.8 зазначеного нормативно-правового акту враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до п.3.1 постанови №7 від 21.02.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону України «Про судовий збір», є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі. При цьому оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

У своїй позовній заяві Львівське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України заявило клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення.

Вказана вимога мотивована тим, що у 2017 році у заявника відсутні кошти в розмірі, необхідному для сплати судового збору.

Проте, за висновками суду, надані в обґрунтування вказаної вимоги докази не є достатніми в підтвердження відсутності коштів для сплати судового збору. Крім того, заявником не наведені доводи стосовно того, що майновий стан останнього покращиться до ухвалення судового рішення у справі. Наразі, як зазначалось, самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення по справі.

Водночас, суд зазначає, що доступ до правосуддя в контексті п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

При цьому, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Необхідність сплати судового збору, встановлена для всіх суб'єктів нормами Господарського процесуального кодексу України, не може тлумачитися як обмеження права доступу до суду у розумінні п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Невиконання заявником наведених вимог процесуального законодавства має правовим наслідком відмову у прийнятті позовної заяви до розгляду та повернення її заявнику.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010р. у справі «Пелевін проти України» та від 30.05.2013р. у справі «ОСОБА_2 проти України» зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

У даному випадку, необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб'єктів, яке визначено Господарським процесуальним кодексом України і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду в розумінні п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Невиконання заявником наведених вимог процесуального законодавства має правовим наслідком відмову у прийнятті позовної заяви до розгляду та повернення її заявнику.

Наразі, 22.05.2015р. було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» №484-VIII, який набув чинності 01.09.2015р. Згідно з вказаним нормативно-правовим актом, серед іншого у новій редакції було викладено ст.5 «Пільги щодо сплати судового збору» Закону України «Про судовий збір». Відповідно до введених цим законом змін Антимонопольний комітет України та його територіальні відділення виключено зі складу осіб, які звільнені від сплати судового збору.

З огляду на наведене, з урахуванням того, що з прийняттям змін до Закону України «Про судовий збір» законодавець не вважав доцільним визначити пільгове становище Антимонопольного комітету України та та його територіальних відділень, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України.

За приписами п.4 ч.1 ст.63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву та додані до неї документи без розгляду у випадку неподання доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

За таких обставин, керуючись п.3 ч.1 ст.57, п.4 ч.1, ч.3 ст.63, ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м.Львів до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Донмакмет», м.Макіївка про стягнення 136000 грн. і додані до неї документи заявнику без розгляду.

Суддя Г.В. Левшина