УХВАЛА

про повернення позовної заяви

28.09.2017Справа № 910/16502/17

Суддя Господарського суду міста Києва Ярмак О.М., розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекс Грант"

до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК"

про присудження до виконання обов'язку в натурі

ВСТАНОВИВ:

У п. 4 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Згідно з ч. 1 ст. 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Частинами 2, 3 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно з ч. 7 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ "ЛЕКС ГРУП" послалося на підписаний між ним та ПАТ КБ "Приватбанк" договір поруки № 4Т13262И/П від 08.11.2016, за яким останній зазначений кредитором.

Однак, до позову не додано доказів укладення договору поруки № 4Т15022И від 08.11.2016 між сторонами, оскільки засвідчена позивачем копія цього договору не містить підписів сторін як власноручних, так і електронних.

Водночас, у позовній заяві та п.1 зазначеного договору міститься посилання також на укладення між сторонами кредитних договорів №4Т13262И від 18.04.2013, № 4Т15022И від 22.01.2015, проте вказані правочинуи до матеріалів позову не додані.

При цьому, у суду відсутні підстави додатково витребовувати у позивача зазначену угоду, оскільки відомостей про її наявність перелік додатків до позову не містить.

Таким чином, позивачем не додано до позову доказів, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві, зокрема, не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини.

Крім того, позивачем заявлено вимоги: присудити до виконання обов'язку ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» в натурі, а саме: передати ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛЕКС ГРАНТ» оригінали Кредитних договорів № 4Т13262И від 18.04.2013, № 4Т15022И від 22.01.2015 та усіх іншіх документів, що підтверджують перехід ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛЕКС ГРАНТ» права вимоги до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛАЗУРНИЙ БЕРЕГ» за вищезазначеними Кредитними договорами (платіжні доручення, квитанції тощо), та всі інші документи, які свідчать про їх виконання, на підставі договору поруки № 4Т13262И//П від 08.11.2016.

Пунктом 3 частини 1 ст. 57 ГПК України встановлено, що на позивача покладається обов'язок додати до позовної заяви документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Частиною 2 статті 44 ГПК України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, передбачено справляння судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб станом 01.01.2017 встановлено у розмірі 1600,00 грн.

Відповідно до п.п. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру встановлено ставку судового збору - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1600,00 грн.).

Згідно абз. 2 ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" визначено, що у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Незважаючи на те, що позивач об'єднав всі вимоги в один пункт прохальної частини позову, заявлені позивачем вимоги не випливають одна із одної та не є похідними, оскільки позивач просить зобов'язати передати пакети документів по двом кредитним договорам. А отже, позивачем заявлено 2 (дві) вимоги немайнового характеру.

Враховуючи викладене та наведені приписи Закону України "Про судовий збір", при зверненні до Господарського суду міста Києва з позовною заявою за вх. № 24-2017 від 20.09.2017, яка містить дві вимоги немайнового характеру, позивач повинен був сплатити судовий збір в загальній сумі 3200,00 грн. (1600,00 грн. х 2 = 3200,00 грн.), натомість до вказаної позовної заяви позивачем додано платіжне доручення № 109 від 15.08.2017 суму 1600,00 грн., що свідчить про сплату позивачем судового збору в меншому розмірі, ніж передбачено чинним законодавством. Сума недоплаченого судового збору складає 1600,00 грн. (3200,00 грн. - 1600,00 грн.).

Зважаючи на викладене, позивач не дотримався приписів Закону України "Про судовий збір", п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України, що в свою чергу, є підставою для повернення позовної заяви без розгляду згідно з п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Як роз`яснено господарським судам у п. 2.22. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", якщо заявником не подано належних доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, заява повертається господарським судом з підстав передбачених ГПК, зокрема пунктом 4 частини першої статті 63. При цьому якщо таке повернення здійснюється у зв'язку з недодержанням заявником вимог закону щодо порядку та/або розміру сплати судового збору, то у відповідній ухвалі господарського суду має бути зазначено правильний порядок сплати та/або розмір судового збору.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

За вказаних обставин позовна заява і додані до неї документи підлягають поверненню заявникові без розгляду.

Суд звертає увагу позивача, що після усунення недоліків, які стали підставою повернення позовної заяви без розгляду, він може повторно звернутися до господарського суду м. Києва з позовом (ч. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись пп. 3,4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву та додані до неї документи повернути заявнику без розгляду.

Суддя О.М. Ярмак