ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

19.09.2017 р. Справа№ 914/248/15

Суддя господарського суду Львівської області Мазовіта А.Б., при секретарі Зубко С.В., розглянувши матеріали справи

за заявою:Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», м. Львів;
про:визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню
у справі:№ 914/248/15
стягувач:Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ;
боржник:Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго», м. Львів;

За участю представників:

від заявника (боржника): ОСОБА_1, представник (довіреність б/н від 20.09.2016 р.);

від стягувача: ОСОБА_2, представник (довіреність № 14-75 від 14.04.2017 р.)

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області подано заяву Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», м. Львів про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у справі №914/248/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», м. Львів про стягнення 101 544 974 грн. 93 коп.

В судове засідання зявився представник заявника (боржника), заяву підтримав, просив задоволити.

В судове засідання зявився представник стягувача, проти заяви заперечив, просив відмовити.

Розглянувши матеріали заяви, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 11.03.2015 у справі №914/248/15 позов задоволено частково стягнуто з Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 35 978 175 грн. 72 коп. основного боргу, 12 487 245 грн. 56 коп. пені, 7 582 216 грн. 68 коп. 3 % річних, 30 845 432 грн. 22 коп. інфляційних.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 21.04.2015 рішення Господарського суду Львівської області від 11.03.2015 у справі №914/248/15 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 02.07.2015 рішення Господарського суду Львівської області від 11.03.2015 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 21.04.2015 у справі № 914/248/15 залишено без змін.

05.05.2015 Господарським судом Львівської області на примусове виконання вищевказаного рішення було видано наказ.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.06.2016 у справі №910/30375/15 зобовязано Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» списати штрафні санкції Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» у розмірі 12 487 245 грн. 56 коп. пені, що підлягають стягненню на підставі рішення Господарського суду Львівської області від 11.03.2015 у справі №914/248/15.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.09.2016 рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2016 у справі №910/30375/15 залишено без змін.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 02.11.2016 визнано наказ Господарського суду Львівської області від 05.05.2015 у справі №914/248/15 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення основного боргу в розмірі 35 978 175 грн. 72 коп. та пені у розмірі 12 487 245 грн. 56 коп.

Відповідно до ч. 4 ст. 117 ГПК України суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню у разі якщо його було видано помилково або якщо обовязок боржника відсутній повністю чи частково у звязку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Згідно п. 3.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» частина четверта статті 117 ГПК містить підстави визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, поданими в порядку зазначеної статті:

- якщо його видано помилково;

- якщо обовязок боржника відсутній повністю чи частково у звязку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково).

Таким чином, в силу приписів ч. 4 ст. 117 ГПК України, суд вправі визнати наказ таким, що не підлягає виконанню у разі якщо його було видано помилково або якщо обовязок боржника відсутній повністю чи частково у звязку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Заявник у заяві обґрунтовує необхідність визнання наказу від 05.05.2015 у справі №914/248/15 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 7 582 216 грн. 68 коп. 3% річних та 30 845 432 грн. 22 коп. інфляційних набранням чинності Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» від 03.11.2016, яким передбачено списання неустойки (штраф, пеня), інфляційних нарахувань, процентів річних.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Частиною 1 ст. 116 ГПК України передбачено, що виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

30.11.2016 набув чинності Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» від 03.11.2016, яким визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до приписів ст. 1 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» до заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону (далі - заборгованість), відноситься, зокрема, кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, та також заборгованість з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, водопостачання, водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, установам і організаціям, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення, що постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) населенню, а також організаціям та установам, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, водопостачання, водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, та залишилася не погашеною станом на 1 січня 2016 року (далі - заборгованість з різниці в тарифах).

Згідно з частиною третьою статті 7 цього Закону на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом (30.11.2016), неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Як встановлено судом, заборгованість за поставлений природний газ у січні-грудні 2013 року згідно договору про закупівлю природного газу №13/3438-ТЕ-21 від 13.02.2013 була погашена до 30.11.2016 року, а саме набрання чинності Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії».

Доводи стягувача про необхідність вжиття сторонами дій щодо списання такої заборгованості відхиляються, оскільки на правильність висновку про відсутність правових підстав для нарахування штрафних санкцій такі обставини значення не мають. Суд зазначає, що запроваджені Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожитті енергоносії» заходи щодо забезпечення інтересів боржника у спосіб припинення стягнення нарахованих штрафних санкцій перед стягувачем та їх реалізація не перебувають в залежності від обставин формування реєстру, участі відповідача у визначеній процедурі списання чи вжиття заходів щодо списання такої заборгованості.

Слід також зазначити, що заявником долучено до матеріалів справи копію листа Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України за вих. №8/10-1094-17 від 19.06.2017 з додатком, відповідно до якого відповідач згідно наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.06.2017 №152 включений до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії субєктів господарювання.

Також заявником долучено до матеріалів справи копію листа ПАТ «НАК «Нафтогаз України» за вих. №26-6166/1.8-17 від 15.08.2017, яким боржника повідомлено про списання заборгованості по договору №13/3438-ТЕ-21 від 13.02.2013 на суму 38 331 603 грн. 23 коп. та 8 716 021 грн. 41 коп. відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії».

Враховуючи, що заборгованість за поставлений природний газ у січні-грудні 2013 року згідно договору про закупівлю природного газу №13/3438-ТЕ-21 від 13.02.2013 була погашена до 30.11.2016, а саме набрання чинності Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», нараховані 3% річних та інфляційні підлягають списанню згідно ч. 3 ст. 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії».

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання наказу №914/248/15, виданого 05.05.2015 року Господарським судом Львівської області таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст.ст. 86, 117 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у справі №914/248/15 задоволити.

2. Визнати таким, що не підлягає виконанню в частині наказ Господарського суду Львівської області від 05.05.2015 у справі №914/248/15 про стягнення з Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 7 582 216 грн. 68 коп. 3% річних та 30 845 432 грн. 22 коп. інфляційних.

Суддя Мазовіта А.Б.