ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

02.10.2017 Справа № 904/8080/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач),

суддів: Пархоменко Н.В., Чередка А.Є.,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро XXI" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 28.08.2017 року у справі № 904/8080/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро XXI"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕАС ТРЕЙД"

про стягнення 12 697 000,16 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 28.08.2017 року у даній справі (суддя Юзіков С.Г.) повернуто позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Не погодившись з ухвалою суду, до апеляційного господарського суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро XXI", з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить відстрочити сплату судового збору та скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 28.08.2017 року у справі № 904/8080/17 та направити справу №904/8080/17 до господарського суду Дніпропетровської області для провадження розгляду.

Перевіривши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро XXI" на відповідність вимогам ГПК України, апеляційний господарський суд дійшов висновку про її повернення з наступних підстав.

По-перше: Скаржником не дотримано вимог статті 93 ГПК України.

Відповідно до статті 93 ГПК України апеляційна скарга подається на ухвалу місцевого господарського суду протягом пяти днів з дня її оголошення місцевим господарським судом. Дотримання цього строку є обов'язковим для всіх учасників судового процесу.

Дотримання вимог норм права при зверненні з апеляційною скаргою є обовязковим для всіх учасників судового процесу.

Загальний порядок відновлення процесуальних строків врегульований ст. 53 ГПК України, відповідно до якої за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом поважною і відновити пропущений строк.

Скаржником подано клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги.

В обґрунтування поважності причин пропуску процесуального строку для подачі апеляційної скарги апелянт посилається на те, що оскаржувана ухвала отримана ліквідатором лише 07.09.2017 року (про що свідчить відмітка про отримання) .

Оскаржувана апелянтом ухвала оголошена місцевим господарським судом 28.08.2017.

Апеляційна скарга датована 07.09.2017 року та одержана господарським судом Дніпропетровської області 22.09.2017р. (що підтверджено штампом суду на апеляційній скарзі вх.№52137/17 від 22.09.17), тобто після закінчення 5-ти денного строку, встановленого для її подання ч. 1 ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до чинного законодавства поважними причинами визнаються лише ті, які є обєктивно непереборними та пов'язані з дійсними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Колегія суддів критично відноситься до інформації про дату отримання оскаржуваної ухвали ліквідатором (номер вхідної кореспонденції), на якій акцентує увагу скаржник, оскільки саме апелянт має субєктивну можливість формування таких відомостей, а тому колегія суддів відхиляє дане клопотання.

За п. 4 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

По-друге: В силу ч. 3. ст. 94 ГПК України до скарги, зокрема, додаються докази сплати судового збору.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України, апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

У п. 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 № 7 зазначено, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін.

При цьому, слід зазначити, що за приписами норм ст. 8 Закону України "Про судовий збір" відстрочення у сплаті судового збору є правом суду, а відповідне клопотання розглядається виходячи із визначених стороною обставин, що унеможливлюють сплату судового збору та підтвердження цих обставин належними доказами.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

При цьому ст. 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Клопотання про відстрочку сплати судового збору мотивовано тим, що кошти на рахунках відсутні, а підприємство є неплатоспроможним.

При цьому, слід зазначити, що клопотанні про відстрочення сплати судового збору не зазначено та не додано доказів того, що протягом визначеного процесуальним законом строку розгляду апеляційної скарги скаржник зможе сплатити судовий збір у встановленому розмірі. Саме лише зазначення у клопотанні про складне (важке) фінансове становища позивача не може бути підставою для застосування ст. 8 Закону України "Про судовий збір", а саме відстрочення сплати судового збору.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 у справі "ОСОБА_1 проти України" вказано, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

За вище вказаних, апеляційна скарга не може бути прийнята до провадження та підлягає поверненню скаржнику.

Керуючись ст. 86, п.п. 3,4 ч. 1 ст. 97 ГПК України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Агро XXI" у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 28.08.2017 року у справі № 904/8080/17.

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Агро XXI" у задоволенні клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 28.08.2017 року у справі № 904/8080/17.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро XXI" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 28.08.2017 року у справі № 904/8080/17- повернути скаржнику.

Справу направити до господарського суду Дніпропетровської області.

Додаток: апеляційна скарга з додатками всього на 36 аркушах.

Головуючий суддя Л.М. Білецька

Суддя Н.В. Пархоменко

Суддя А.Є Чередко