ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"21" вересня 2017 р.Справа № 924/676/17

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Гладюка Ю.В., розглянувши матеріали справи

за позовом приватного акціонерного товариства "Поділля - Плюс", м. Хмельницький

до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Хмельницький

про стягнення 17 485, 42 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - Греснюк В.Р. за довіреністю

від відповідача - не з'явився

встановив:

Позивач у позовній заяві просив суд стягнути з відповідача 18 485,42 грн. боргу за неналежне виконання договору оренди приміщення, з яких: 10 650 грн. орендна плата, 7 100 грн. штраф; 367, 71 грн. комунальні послуги, 367, 71 грн. штраф за несплату комунальних послуг.

14 серпня 2017 року позивач подав заяву про зменшення розміру позовних вимог (в частині плати по оренді) на 1 000 грн. у зв'язку зі сплатою останньої відповідачем. Вказана заява у зв'язку з документальним підтвердженням оплати (платіжне доручення від 10 липня 2017 р.) і в силу ст. 22 ГПК судом приймається.

За таких обставин, предметом розгляду справи є стягнення 17 485, 42 грн., з яких: 9 650 грн. орендна плата; 7 100 грн. штраф; 367, 71 грн. комунальні послуги, 367, 71 грн. штраф за несплату комунальних послуг.

Обгрунтовуючи позов, прозивач відмічає порушення відповідачем умов договору відносно строків оплати. Стягнення штрафу обумовлене наявністю відповідної умови договору про його застосування.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, наполягав на його задоволенні.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіслав письмовий відзив де вказав - орендоване відповідачем приміщення звільнено останнім в червні 2017 року. Ключі від приміщення передані позивачу. Тобто, з червня приміщення відповідачем не використовувалось. Отже, стягнення оренди за червень - липень 2017 р. є безпідставним.

Також, вказує про те, що позивач здавав приміщення в оренду, окрім відповідача, ще й іншому орендарю. Відповідно, позивач одержував дві орендних плати за одне і те ж приміщення за один і той же період.

За даним фактом, відповідач звернувся до правоохоронних органів з заявою про вчинення правопорушення. За даною заявою надано відповідь про відмову у внесені відповідних відомостей до ЄРДР.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 19 вересня 2017 року задоволено заяву відповідача про бездіяльність правоохоронних органів та зобов'язано повноважну особу ПЗВП ХВП ГУНП в Хмельницькій області внести до ЄРДР відомості про правопорушення, вказане вище. Оскільки, за результатами перевірки по вказаному провадженню буде встановлено, чи спростовано факт здачі в оренду приміщення у червні та липні 2017 р. (що є предметом розгляду в даній справі) іншій особі, відповідач вважає за потрібне розгляд даної справі відкласти.

До того ж, відповідач відмічає, що поданий розрахунок штрафу за сумою, яка відповідає подвійній орендній платі є неправильним, оскільки штраф є разовим платежем, розмір якого дорівнює місячній орендній платі 3 550 грн.

Наявне в відзиві клопотання про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню, оскільки у справі наявні всі матеріали необхідні для винесення рішення. Також, необхідно відмітити, що розгляд справи відкладався тричі (в тому числі за клопотанням відповідача). Часу для подання доказів судом надано достатньо. При цьому судом враховується, що безпідставні відкладення розгляду справи є неприпустимими.

Матеріалами справи встановлено.

15 березня 2017 року між сторонами укладено договір № 11/17 в силу якого наймодавець (позивач) зобов'язується передати, а наймач (відповідач) зобов'язується прийняти в строкове платне користування не житлові приміщення, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3, площею 71, 0 кв.м., поверх другий, виробничі корпуса.

За п. 4.2. договору враховуючи розмір орендованої площі місячна орендна плата складає 3 550 грн. Орендна плата сплачується - за перший місяць оренди протягом трьох днів з моменту укладення договору оренди. Орендна плата за перший місяць оренди розраховується виходячи з фактичної кількості днів оренди в перший місяць оренди; за кожен поточний місяць оренди (крім першого) щомісячно не пізніше 20 числа поточного місяця у розмірі встановленому у п. п. 4.1, 4.2 договору шляхом сплати готівкою в касу підприємства або в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок наймодавця на підставі наданих ним рахунків (п. 4.3.). Окрім орендної плати наймач зобов'язаний щомісяця відшкодовувати витрати на комунальні послуги, експлуатаційні витрати та вивіз сміття за виставленими рахунками (п. 4.4.).

У випадку прострочення оплати платежів, передбачених розділом 4 договору - оренди та комунальних платежів, протягом 30 днів додатково сплачується штраф в розмірі місячної орендної плати (п. 9.2.1).

Договір підписаний обома сторонами.

15 березня 2017 року сторони підписали акт прийому - передачі приміщення, що є об'єктом вищевказаного договору оренди, за яким позивач передав, а відповідач прийняв на умовах оренди вищевідмічене приміщення.

Також позивач надав: рахунок від 28 квітня 2017 року, на ім'я відповідача за відшкодування комунальних витрат на суму 367, 71 грн.; вимога позивача від 7 червня 2017 року, адресована відповідачу про оплату боргу; повідомлення від 1 серпня 2017р. про розірвання договору від 15 березня 2017 року, адресоване відповідачу; акт прийому - передачі від 1 серпня 2017 року про передачу приміщення у АДРЕСА_3. поверх другий позивачем в оренду ОСОБА_3; договір оренди приміщення у АДРЕСА_3, за котрим це приміщення передано ОСОБА_3

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши додані докази та давши їм оцінку в сукупності, судом враховується таке.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правовідносини, які виникли між сторонами за своїм характером являються господарськими, виходячи зі змісту ст.ст. 173, 174 ГК України, як такі, що виникли з господарського договору, і відповідно до ст. 1 Господарського кодексу України є предметом його регулювання.

Відповідно до ч.2 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

У відповідності із ст. 173 Господарського кодексу, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач уклали договір оренди, визначивши умови, права та обов'язки сторін, які є обов'язковими для них.

В силу ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковий для виконання сторонами.

З позовних матеріалів вбачається, що сторони уклали договір оренди не житлового приміщення (договір підписаний обома сторонами). Позивач на виконання умов договору передав відповідачу вказане у договорі приміщення, а відповідач прийняв його, що підтверджується актом прийому - передачі від 15 березня 2017 р. Періодом користування відповідачем орендованим приміщенням, з урахуванням дати підписання акту є середина березня - липень 2017 р. Кінцевий місяць визначається відповідно до наявного у справі акту прийому - передачі від 1 серпня 2017 р., за яким дане приміщення передано в оренду ОСОБА_4 (орендні відносини між сторонами припинено фактично).

При цьому, твердження відповідача (в відзиві) щодо того, що він не використовував орендоване приміщення з червня 2017 року ( в зв'язку з чим стягнення з нього плати за червень - липень 2017 року необґрунтоване) до уваги не приймається, оскільки для визначення наявності орендних відносин має значення не лише фактичне використання майна орендарем, але й утримання такого майна за собою. Хронологія передачі майна (за актами від 15 березня 2017 року та від 1 серпня 2017 року) свідчать про утримання орендованого майна відповідачем у період, заявлений позивачем. Докази повернення майна оредодавцю у справі відсутні. Акт прийому - передачі, який і є належним та допустимим даказом повернення майна яке було предметом оренди між сторонами не складався. Отже доводи відповідача про повернення майна в червні 2017 троку не можуть бути прийняті до уваги.

Також, наданий позивачем суду договір оренди цього ж приміщення, укладений ним з ОСОБА_3 свідчить про те, що дані орендні правовідносини виникли саме з серпня 2017 року. При цьому, підписання договору 17 липня 2017 року немає значення, оскільки умовами даного договору передбачено початок орендних відносин з 1 серпня 2017 року. Фактична передача майна (вступ у відносини) також відбулась 1 серпня 2017 року, шляхом підписання акту прийому-передачі.

Немає юридичного значення також і твердження відповідача про необхідність дослідження матеріалів за фактом звернення його до правоохоронних органів (про одночасну здачу приміщення двом орендарям), оскільки наявні у справі акти та договори оренди свідчать про те, що в заявлений позивачем період майно утримувалось відповідачем. Відносини ж з ОСОБА_3 відбувались поза заявленим періодом та не є предметом дослідження цієї справи.

Отже, документальне підтвердження факту користування (утримання) відповідачем орендованим приміщенням свідчить про виникнення між сторонами правовідносин оренди, які в свою чергу свідчать про виникнення у відповідача обов'язку оплати оренди. Обов'язок оплати оренди, відповідно до договору, виникає у відповідача щомісяця не пізніше 20 числа поточного місяця (п. 4.3.). А саме: за травень - 20 травня 2017 року; за червень - 20 червня 2017 року; за липень - 20 липня 2017 року.

Проте, як вбачається з матеріалів справи оплата у вказані строки не проведена - докази оплати у справі відсутні.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Статтею 525 Цивільного кодексу України обумовлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Враховуючи, що строк орендної плати пропущено (докази оплати відсутні), у відповідача виникла заборгованість, розмір якої підтверджується документально та становить (3 550 грн. місячної плати по договору х три місяці = 10 650 грн. мінус часткова оплата 1000 грн. = 9 650 грн.). За таких обставин, позов, в частині стягнення орендної плати підлягає задоволенню.

Наявність прострочення а також п. 9.2.1. договору та те, що прострочення триває понад тридцять днів свідчать про обґрунтованість вимог про стягнення штрафу за прострочення оренди. Так, відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Враховуючи вказані законодавчі положення, неустойка (штраф та пеня) є договірними способом забезпечення зобов'язання, а тому наявність у договорі п. 9.2.1., що передбачає застосування штрафу є підставою для задоволення позову, в частині стягнення останього. Розмір цих нарахувань підтверджується поданим розрахунком - у розмірі місячної орендної плати (3 550 грн.), тобто за прострочення двох платежів 3 550 х 2 = 7 100 грн.

При цьому, судом відмічається безпідставність доводів відповідача про неправомірність застосування штрафу в розмірі 7 100 грн., оскільки штраф є разовою оплатою, враховуючи таке. Норма ст. 549 ЦК передбачає застосування штрафу, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного зобов'язання. При цьому, ця стаття передбачає штраф за окремо взяте зобов'язання. Враховуючи, що оренда плата вноситься щомісячно, то і кожен випадок прострочення платежу понад тридцять днів є підставою для нарахування штрафу.

Відносно стягнення комунальних послуг.

Пункт 4.4. договору передбачає відшкодування таких послуг. Проте, договір не встановлює відповідних тарифів, порядку їх нарахування та базових величин їх нарахування. В зв'язку з цим, перевірка обгругнтованості заявленої суми є неможлива. Не подано також і відповідного розрахунку. Дані обставини свідчать про неукладеність договору в цій частині (немає істотних умов), а відтак і безпідставність відповідної вимоги.

Необгрунтованість вимоги про стягнення комунальних платежів, свідчить і про необгрунтованість заявлення штрафу, нарахованого за невиплату відповідних нарахувань.

Отже, позов підлягає задоволенню частково, з покладенням судових витрат на сторони, пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь приватного акціонерного товариства „Поділля - Плюс" (АДРЕСА_3) 9 650 грн. (дев'ять тисяч шістсот п'ятдесят грн. 00 коп.) боргу по орендній платі, 7 100 грн. (сім тисяч сто грн. 00 коп.) штрафу та 1 440 грн. (одна тисяча чотириста сорок грн. 00 коп.) судового збору.

В решті позову відмовити.

Повний текст складено 25.09.17.

Суддя Ю.В. Гладюк

Віддрук 2 прим:

1 - до справи

2 - відповідачу ( АДРЕСА_2)