ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"11" вересня 2017 р.Справа № 916/1525/17

за позовом Військового прокурора Миколаївського гарнізону в інтересах держави в особі, Державного концерну "Укроборонпром" в особі Державного підприємства "Суднобудівний завод імені 61 комунара";

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2;

про стягнення 204634,82грн.

Суддя Степанова Л.В.

Представники:

Від прокуратури: Стеценко О.О. за довіреністю;

Від позивачів: ДК "Укроборонпром": Вересоцький М.А. за довіреністю;

ДП „Суднобудівний завод імені 61 комунара": не з'явився;

Від відповідача: ФОП ОСОБА_2;

Суть спору: про стягнення 169774,43 грн.

Військовий прокурор Миколаївського гарнізону в інтересах держави в особі, Державного концерну "Укроборонпром" в особі Державного підприємства "Суднобудівний завод імені 61 комунара" звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 заборгованості за договором №61/1295 від 20.08.2015р. у сумі 169774,43грн. у тому числі 93516,16грн. основного боргу, 76258,27грн. штрафу у розмірі 1% від суми заборгованості.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 29.06.2017р. порушено провадження у справі №916/1525/17 та справу призначено до розгляду.

08.06.2017р. за вх.суду№2-3077/17 позивач звернувся до суду з заявою про зміну позовних вимог в якій, у зв'язку із частковим погашенням відповідачем заборгованості у сумі 15000,00грн., просить стягнути з відповідача 28023,56грн. основного боргу, 2221,56грн. пені, 243,79грн. 3% річних.

25.07.2017р. за вх.суду№2-3970/17 позивач ДК "Укроборонпром", в режимі електронної пошти та поштою звернувся до суду з заявою про збільшення розміру позовних вимог в якій просить стягнути з відповідача 204634,82грн. з яких 128159,79грн. основного боргу, 76475,03грн. штрафу у розмірі 1% від суми заборгованості.

25.07.2017р. за вх.суду№16339/17 електронною поштою та 31.07.2017р. за вх.суду№16689/17 поштою, 09.08.2017р. за вх.суду№17289/17 прокурор надав до суду письмові пояснення.

09.08.2017р. за вх.суду№17220/17, 05.09.2017р. за вх.суду№19003/17 та 11.09.2017р. за вх.суду№19395/17 позивач ДК "Укроборонпром" надав до суду письмові пояснення.

Прокурор та позивач ДК "Укроборонпром" на позовних вимогах наполягають.

Відповідач позовні вимоги в частині стягнення 106394,53грн. визнає у повному обсязі, в інший частині позовних вимог просить відмовити у повному обсязі.

05.09.2017р. за вх.суду№19040/17 відповідач надав до суду докази оплати заборгованості у сумі 123567,70грн.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

20.08.2015р. між Державним підприємством "Суднобудівний завод імені 61 комунара" (позивач, Виконавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (відповідач, Замовник) було укладено договір №61/1295 (далі договір) за яким Виконавець надає Замовнику послуги, зазначені у Додатку №1 до договору за цінами, узгодженими сторонами, а Замовник здійснює оплату шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок Виконавця (п.1.1. договору).

Вартість наданих Виконавцем послуг є договірною та приведена у Додатку №1, який є невід'ємною частиною договору (п.3.3. договору).

Пунктом 3.5. договору сторони встановили, що Замовник самостійно здійснює передплату у розмірі 50% від вартості заявлених послуг протягом 3-х банківських днів після отримання рахунку. Кінцевий розрахунок по заявленим та виконаним Виконавцем (підтвердженим актами або іншими документами) послугам, Замовник здійснює протягом 3-х банківських днів після підписання акту виконаних робіт. Датою оплати вважається дата зарахування коштів на розрахунковий рахунок Виконавця.

У випадку прострочення оплати за надані послуги, Замовник сплачує Виконавцю штраф у розмірі 1% за кожен день прострочення від суми боргу (п.3.11. договору).

Між сторонами був підписаний Додаток "№1 до договору "Перелік вільно-договірних цін на послуги (роботи), що надаються Державним підприємством "Суднобудівний завод імені 61 комунара".

У вересні 2015р. між сторонами було укладено додаткову угоду №1 згідно якої сторони виклали Додаток №1 в іншій редакції.

30.12.2015р. сторони уклали додаткову угоду №2 відповідно до якої сторони продовжили термін дії договору др. 31.05.2016р. та залишили Додаток №1 в редакції від 01.09.2015р.

01.06.2016р. укладеною між сторонами додатковою угодою №3 сторони продовжили термін дії договору до 01.06.2017р. та залишили Додаток №1 в редакції від 01.05.2016р.

Як зазначає прокурор в позовній заяві, впродовж дії договору Державним підприємством "Суднобудівний завод імені 61 комунара" були виконані роботи, що підтверджується актами прийому-здачі робіт (наданих послуг) №18 від 30.05.2016р., №19 від 30.05.2016р., №20 від 30.05.2016р., №25 від 31.10.2016р., №26 від 20.11.2016р. На виконання зазначених актів відповідачу були виставлені рахунки №61-0000142 від 30.05.2016р. на суму 41536,11грн., №61-0000143 від 30.05.2016р. на суму 40196,24грн., №61-0000144 від 30.05.2016р. на суму 41536,11грн., №61-0000368 від 31.07.2016р. на суму 21765,26грн., №61-0000448 від 31.10.2016р. на суму 17769,71грн., №61-0000458 від 30.11.2016р. на суму 17677,36грн.

Прокурор та позивач ДК "Укроборонпром" вказують, що за рахунком №610000142 від 30.05.2016р. на суму 41536,11грн. відповідач сплатив 15.07.2016р. - 34643,63грн. (залишок - 6892,48грн.), за рахунком №61-0000448 від 31.10.2016р. на суму 17769,71грн. відповідач сплатив 02.12.2016р. - 17677,37грн. (залишок заборгованості - 92,34грн.) за іншими рахунками відповідач станом на день подання позову не розрахувався.

Враховуючи неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань щодо своєчасної оплати наданих послуг позивачем ДК "Укроборонпром" був нарахований штраф, що є пенею згідно пояснень від 09.08.2017р. (вх.суду№17220/17) у розмірі 1% за кожен день прострочення від суми боргу у розмірі 76475,03грн.

Під час розгляду справи відповідач сплатив заборгованість у сумі 123567,70грн. (платіжне доручення №5 від 17.08.2017р.), що не заперечувалось прокурором та позивачем ДК "Укроборонпром".

Однак позивач ДК "Укроборонпром" на полягає на тому, що за відповідачем рахується заборгованість за рахунком №61-0000368 від 31.07.2016р. у сумі 21765,26грн.

Відповідач в заперечення наявності заборгованості надав до суду копію платіжного доручення №39917941 від 19.08.2016р. про сплату зазначеної заборгованості.

Прокурор та позивач ДК "Укроборонпром" просять задовольнити позов та стягнути з відповідача 22873,97грн. основного боргу та штрафу, що є пенею згідно пояснень від 09.08.2017р. (вх.суду№17220/17) у розмірі 1% за кожен день прострочення від суми боргу у розмірі 76475,03грн.

Відповідач проти наявності заборгованості заперечує, посилаючись на повну сплату наданих послуг та заперечує проти нарахування штрафу у сумі 76475,03грн.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши наявні докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З матеріалів справи вбачається, що 20.08.2015р. між Державним підприємством "Суднобудівний завод імені 61 комунара" та відповідачем було укладено договір №61/1295 за яким позивач зобов'язався надавати відповідачу послуги, зазначені у Додатку №1 до договору за цінами, узгодженими сторонами, а відповідач зобов'язався здійснювати оплату шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок позивача.

Відповідно до ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Судом встановлено, та не заперечується сторонами, що протягом дії договору позивачем відповідачу були надані послуги, що підтверджується наданими до матеріалів справи актами прийому-здачі наданих послуг №18 від 30.05.2016р., №19 від 30.05.2016р., №20 від 30.05.2016р., №25 від 31.10.2016р., №26 від 20.11.2016р. На виконання зазначених актів відповідачу були виставлені рахунки №61-0000142 від 30.05.2016р. на суму 41536,11грн., №61-0000143 від 30.05.2016р. на суму 40196,24грн., №61-0000144 від 30.05.2016р. на суму 41536,11грн., №61-0000368 від 31.07.2016р. на суму 21765,26грн., №61-0000448 від 31.10.2016р. на суму 17769,71грн., №61-0000458 від 30.11.2016р. на суму 17677,36грн.

За рахунком №610000142 від 30.05.2016р. на суму 41536,11грн. відповідач сплатив 15.07.2016р. - 34643,63грн. (залишок - 6892,48грн.), за рахунком №61-0000448 від 31.10.2016р. на суму 17769,71грн. відповідач сплатив 02.12.2016р. - 17677,37грн. (залишок заборгованості - 92,34грн.).

Також судом встановлено, що за рахунком №61-0000368 від 31.07.2016р. на суму 21765,26грн. відповідач розрахувався у повному обсязі.

Слід зазначити, що під час розгляду справи відповідачем була погашена заборгованість перед позивачем у повному обсязі у сумі 123567,70грн., що підтверджується наданою до матеріалів справи копією платіжного доручення №5 від 17.08.2017р. Прокурор та позивач не заперечує проти сплати відповідачем боргу у сумі 123567,70грн.

Доводи прокурора та позивача про те, що у відповідача станом на день подання позову існувала заборгованість за рахунком №61-0000368 від 31.07.2016р. на суму 21765,26грн. та те, що зазначений рахунок був виписаний не стороною договору та в зазначеному рахунку міститься інший розрахунковий рахунок, судом до уваги не приймається, оскільки з одного боку рахунку-фактури №61-000368 від 31.07.2016р. зазначений постачальник Державне підприємство "Суднобудівний завод імені 61 комунара" та зазначені реквізити ДП "Суднобудівний завод імені 61 комунара" на зворотньому боці аркуша рахунку - фактури №61-000368 від 31.07.2016р. містяться відомості про постачальника Благодійна організація "Благодійний фонд "Розвиток суднобудування України" та зазначений інший розрахунковий рахунок.

Відповідно до п. 3.2. договору банківські реквізити, вказані у рахунку превалюють над банківськими реквізитами договору.

В матеріалах справи міститься засвідчена належним чином копія платіжного доручення №39917941 від 19.08.2016р. за яким відповідач, згідно наданого позивачем рахунку сплатив за надані послуги 21765,26грн. у повному обсязі, у зв'язку з чим, заборгованість за рахунком - фактурою №61-000368 від 31.07.2016р. у відповідача відсутня.

Враховуючи, що станом на день розгляду справи відповідач сплатив заборгованість у повному обсязі, а прокурором та позивачами не надано належних доказів наявності у відповідача заборгованості у сумі 22873,97грн., вимоги прокурора та позивача про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 22873,97грн. необґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача штрафу, що є пенею згідно пояснень від 09.08.2017р. (вх.суду№17220/17) у розмірі 1% за кожен день прострочення від суми боргу у розмірі 76475,03грн. слід зазначити наступне.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Отже, виходячи з матеріалів справи, відповідач виконав свої зобов'язання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 229 Господарського Кодексу України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами. Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно п. 6 ст. 231 Господарського Кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За приписами ст. 612 цього ж Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського Кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

За приписами ст. 230 Господарського кодексу України учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання штрафні (господарські) санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня). Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.3.11. договору у випадку прострочення оплати за надані послуги, Замовник сплачує Виконавцю штраф у розмірі 1% за кожен день прострочення від суми боргу.

Під час розгляду справи в своїх поясненнях позивач ДК "Укроборонпром" зазначив, що незважаючи на те, що сторонами в договорі вид відповідальності був названий "штраф", вказана санкція є пенею.

Однак відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За приписом статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та частини другої статті 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки (п.2.9. постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" із змінами та доповненнями).

Враховуючи викладене, стягненню з відповідача підлягає пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Суд, здійснивши розрахунок пені зазначає наступне.

За актом прийому-здачі наданих послуг №22 від 31.07.2016р. та рахунком - фактурою №610000368 від 31.07.2016р. на суму 21765,26грн. відповідач сплатив 19.08.2016р., однак згідно п.3.5. договору кінцевий розрахунок по заявленим та виконаним Виконавцем (підтвердженим актами або іншими документами) послугам, Замовник здійснює протягом 3-х банківських днів після підписання акту виконаних робіт. Тобто 02.08.2016р. сплинув кінцевий строк у зв'язку з чим пеня нараховується за період з 03.08.2016р. по 19.08.2016р. і становить 295,00грн.

За актом прийому-здачі наданих послуг №25 від 31.10.2016р. та рахунком - фактурою №610000448 від 31.10.2016р. на суму 17769,71грн. відповідач частково сплатив заборгованість у сумі 17677,37грн. 02.12.2016р. тоді, як термін оплати сплинув 03.11.2016р., у зв'язку з чим пеня нараховується з 04.11.2016р. по 01.12.2016р. у сумі 380,64грн., залишок заборгованості за - фактурою №610000448 від 31.10.2016р. склав 92,33грн., кінцевий строк сплати 03.11.2016р., у зв'язку з чим пеня нараховується за період з 02.12.2016р. по 01.06.2017р. і становить 12,61грн.

За актом прийому-здачі наданих послуг №26 від 30.11.2016р. та рахунком - фактурою №610000458 від 30.11.2016р. на суму 17677,36грн. кінцевий строк сплати 05.12.2016р., у зв'язку з чим пеня нараховується за період з 06.12.2016р. по 01.06.2017р. і становить 2348,47грн.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені підлягають частковому задоволенню у сумі 3036,72грн.

Відповідно до ст.3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги Військового прокурора Миколаївського гарнізону в інтересах держави в особі Державного концерну "Укроборонпром" в особі Державного підприємства "Суднобудівний завод імені 61 комунара" про стягнення з відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 заборгованості за договором №61/1295 від 20.08.2015р. підлягають частковому задоволенню у сумі 3036,72грн.

Враховуючи, що частина основного боргу у сумі 123567,70грн. була перерахована після подання позову до суду та враховуючи часткове задоволення позову у сумі 3036,72грн., судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1648,37грн. покласти на відповідача згідно ст. ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, ст.ст. 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Військового прокурора Миколаївського гарнізону в інтересах держави в особі, Державного концерну "Укроборонпром" в особі Державного підприємства „Суднобудівний завод імені 61 комунара" про стягнення з відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 заборгованості у сумі 204634,82грн. у тому числі 128159,79грн. основного боргу, 76475,03грн. пені - задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ НОМЕР_1) на користь Державного підприємства „Суднобудівний завод імені 61 комунара" (54001, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 38, ) 3036/три тисячі тридцять шість/грн. 72коп. пені.

Наказ видати згідно зі ст. 116 ГПК України.

3. В частині позовних вимог Військового прокурора Миколаївського гарнізону; в інтересах держави в особі, Державного концерну "Укроборонпром" в особі Державного підприємства „Суднобудівний завод імені 61 комунара" про стягнення з відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 128159,79грн. основного боргу, 73221,55грн. пені - відмовити.

4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ НОМЕР_1) на користь Військової прокуратури Миколаївського гарнізону (54030, м. Миколаїв, вул. Нікольська, 18-а, ) 1648/одна тисяча шістсот сорок вісім/грн. 37коп. судового збору.

Наказ видати згідно зі ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 15.09.2017р.

Суддя Л.В. Степанова