КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2017 р. Справа№ 911/1405/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Чорної Л.В.

Яковлєва М.Л.

за участю представників сторін:

від відповідача (апелянта): Борисов О.О. - за довіреністю № 9-ЮВ від 06.02.2017;

від відповідача (апелянта): Салій В.П. - за довіреністю № 75-ЮВ від 26.01.2017;

від позивача: Бернадцька О.В.- за довіреністю № 14-70 від 14.04.2017,

розглянувши у відкритому судому засіданні апеляційну скаргу державного спеціалізованого підприємства "Чорнобильська АЕС" на рішення господарського суду Київської області від 04.07.2017 у справі № 911/1405/17 (суддя Грєхов А.С.)

за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ,

до державного спеціалізованого підприємства "Чорнобильська АЕС",

м. Славутич, Київська обл.

про стягнення 1 679 335,65 грн.,

За результатами розгляду апеляційної скарги Київський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (надалі-позивач/ПАТ «НАК «Нафтогаз України») звернулося до господарського суду Київської області з позовом до державного спеціалізованого підприємства "Чорнобильська АЕС" (надалі-відповідач/ДСП «Чорнобильська АЕС» ) про стягнення 692 211,66 грн - пені, 853 267,19 грн - 7 % штрафу, 49 865,36 грн - 3% річних, 83 991,07 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов'язань за договором постачання природного газу № 160/16 - ПР - 10 від 29.01.2016.

Ухвалою господарського суду Київської області від 11.05.2017 порушено провадження у справі № 911/1405/17 та призначено її до розгляду.

Рішенням господарського суду Київської області від 04.07.2017 у справі № 911/1405/17 (суддя Грєхов А.С.) позов публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволено частково; стягнуто з державного спеціалізованого підприємства "Чорнобильська АЕС" на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 678 386,08 грн. пені, 49 865,36 грн. 3% річних, 83 991,07 грн. інфляційних втрат, 853 267,19 грн., штрафу, 24 982,64 грн. судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд першої інстанції з посиланням на приписи ст.ст. 11, 525, 526, 530, 549, 612, 625, 629, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193, 230, 232 Господарського кодексу України прийшов до висновку про доведеність позовних вимог, однак позов задовольнив часткового через помилковість здійсненого позивачем розрахунку пені.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, державне спеціалізоване підприємство "Чорнобильська АЕС" (надалі-апелянт) звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення господарського суду Київської області від 04.07.2017 у справі № 911/1405/17 в частині задоволення позовних вимог, а саме стягнення з державного спеціалізованого підприємства "Чорнобильська АЕС" 678 386,08 грн., пені, 49 865,36 грн. 3% річних, 83 991,07 грн. інфляційних втрат, 853 267,19 грн. штрафу, а також 24 982,64 грн. судового збору та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про стягнення з державного спеціалізованого підприємства "Чорнобильська АЕС" 1 679 335,65 грн. в тому числі 692 211,66 грн. пені, 853 267,19 грн. штрафу, 49 865,36 грн. три проценти річних, 83 991,07 грн. інфляційних втрат; судовий збір 27 709,03 грн. - просить покласти на позивача.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.07.2017 у справі № 911/1405/17 прийнято до провадження апеляційну скаргу державного спеціалізованого підприємства "Чорнобильська АЕС" на рішення господарського суду Київської області від 04.07.2017 у справі № 911/1405/17 та призначено її розгляд на 10.08.2017.

08.08.2017 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду (канцелярію) від публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" надійшло заперечення на апеляційну скаргу.

Розпорядженням начальника відділу забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду № 09-53/3117/17 від 09.08.2017 у зв'язку з перебуванням судді Тищенко О.В. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 911/1405/17.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 09.08.2017 для розгляду справи № 911/1405/17 сформовано судову колегію у складі головуючий суддя: Разіна Т.І., судді: Чорна Л.В., Яковлєва М.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.08.2017 у прийнято до провадження апеляційну скаргу державного спеціалізованого підприємства "Чорнобильська АЕС" на рішення господарського суду Київської області від 04.07.2017 у справі № 911/1405/17 у складі колегії суддів: головуючий суддя-Разіна Т.І.(доповідач), судді Чорна Л.В. та Яковлєва М.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.08.2017 розгляд апеляційної скарги державного спеціалізованого підприємства "Чорнобильська АЕС" на рішення господарського суду Київської області від 04.07.2017 у справі № 911/1405/17 відкладено на 12.09.2017.

06.09.2017 через відділ забезпечення виконання автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від ДСП «Чорнобильська АЕС» надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 10.08.2017.

У судовому засіданні представники апелянта (відповідача) вимоги апеляційної скарги підтримали, з викладених у ній підстав.

Представник позивача у судовому засіданні доводи апеляційної скарги заперечував, з викладених у запереченні на неї підстав.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Статтею 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, що між ПАТ «НАК «Нафтогаз України», як постачальником та ДСП «Чорнобильська АЕС», як покупцем було укладено договір постачання природного газу № 160/16 - ПР - 10 від 29.01.2016 (надалі - договір).

Відповідно п. 1.1 договору, постачальник зобов'язується передати у власність споживачу у 2016 році природний газ (надалі - газ), а споживач зобов'язується прийняти та оплатити цей газ, на умовах цього договору.

У п. 1.2 договору сторони визначили, що газ, який постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для власних потреб.

Згідно з п. 5.1 договору, ціна на природний газ на дату укладання договору визначається відповідно до п. 5.2 цього Договору. В подальшому ціна на газ визначається шляхом підписання сторонами відповідних додаткових угод до Договору на підставі ціни, що розміщується на офіційному веб-сайті позивача. У разі зміни ціни позивачем, така ціна є обов'язковою для сторін даного Договору. Відповідач підписанням цього Договору підтверджує, що погоджується з даним порядком визнання та зміни ціни.

Пунктом 6.1 договору встановлено, що оплата за природний газ з урахуванням вартості транспортування магістральними трубопроводами ПАТ "Укртрансгаз" проводиться споживачем виключно грошовими коштами відповідно до цін, умов і порядку зарахування коштів, визначених у п. 5.2 цього договору або у відповідних додаткових угодах (п. 5.1 даного договору). Датою оплати вважається дата зарахування коштів на рахунок позивача. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місцем поставки газу.

У п. 8.2 договору сторони передбачили, що у разі невиконання споживачем умов п. 6.1 цього договору позивач має право не здійснювати поставку газу споживачем або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання відповідачем пункту 6.1 цього договору він у безспірному порядку повинен сплатити позивачу, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 (семи) відсотків від суми простроченого платежу.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу з 01 січня 2016 року до 31 грудня 2016 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 12.1. договору).

Сторонами вносились зміни до договору № 160/16-ПР-10 від 29.01.2016 шляхом укладення додаткової угоди.

Так, 30.03.2016 між сторонами була укладена додаткова угода № 1 до договору постачання природного газу № 160/16 - ПР - 10 від 29.01.2016, якою було доповнено п. 2.1 договору таким чином: позивач передає відповідачу з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року (включно) газ обсягом до 3 185,031 тис. куб. м. з розподілом щомісячної поставки у межах відповідних кварталів.

Також, викладено п. 5.2 договору в наступній редакції: ціна за 1000 куб. м. газу за цим договором з 01 березня 2016 року становить 6 255,00 гривень, крім того податок на додану вартість - 20%. До ціни газу додається тариф на транспортування природного газу магістральними трубопроводами ПАТ "Укртрансгаз", встановлений постановою НКРЕКП для споживачів, власні газопроводи яких безпосередньо підключені до магістральних газопроводів ПАТ "Укртрансгаз", 615,10 грн. крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 738,12 грн. До сплати за 1000 куб. м. природного газу - 6 870,10 грн., крім того ПДВ - 20 %, всього з ПДВ - 8 244,12 грн. (вісім тисяч двісті сорок чотири грн. 12 коп.).

Місцевим господарським судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивачем було передано, а відповідачем прийнято природний газ у січні 2016 та березні 2016 на загальну суму 12 189 531,16 грн., що підтверджується копіями оформлених у відповідності до умов договору актами приймання - передачі природного газу: за січень 2016 від 31.01.2016 на суму 8 399 107,37 грн. та березень 2016 від 31.03.2016 на суму 3 790 423,79 грн.

ДСП «Чорнобильська АЕС» повністю перерахувало кошти за отриманий природний газ за січень 2016 року та березень 2016 року, однак розрахунки проводилися із порушеннями встановленого п. 6.1. договору строку.

Вказане й стало підставою для звернення позивача до суду про стягнення з відповідача пені в сумі 692 211,66 грн., 3% річних у розмірі 49 865,36 грн., 83 991,07 грн. інфляційних втрат та 853 267,19 грн. 7% штрафу, нарахованих за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання за отриманий природний газ за січень 2016 року та березень 2016 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі-ЦК України) підставами для виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України (надалі- ГК України) суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару ( ч. 1 ст. 692 ЦК України).

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться ( ч. 7 ст. 193 ГК України).

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином. Дана норма кореспондує з приписами статей 525, 526 ЦК України.

Частиною 1 ст. 230 ГК України встановлено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання, він зобов'язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

Відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Як вже зазначалось вище позивачем було передано, а відповідачем прийнято природний газ у січні 2016 року та березні 2016 року на загальну суму 12 189 531,16 грн., що підтверджується копіями оформлених у відповідності до умов договору актами приймання - передачі природного газу: за січень 2016 року від 31.01.2016 на суму 8 399 107,37 грн. та березень 2016 року від 31.03.2016 на суму 3 790 423,79 грн.

Місцевим господарським судом та судового колегією апеляційного господарського суду встановлено, що вказані вище акти підписано без зауважень та відсутності з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення позивачем умов договору, тобто, відповідач не заперечував обсягів споживання, ціни, загальної вартості, якості переданого газу та строків поставки за підписаними актами.

Пунктом 8.2 договору передбачено, що у разі невиконання відповідачем умов п. 6.1 цього договору позивач має право не здійснювати поставку газу відповідачу або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання відповідачем пункту 6.1 цього договору він у безспірному порядку повинен сплатити позивачу, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 (семи) відсотків від суми простроченого платежу.

Водночас, в силу вимог ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів апеляційної інстанції, здійснивши повторний перерахунок заявленої до стягнення пені на підставі п. 8.2 договору, вважає розрахунок, здійснений місцевим господарським судом арифметично правильним та який був здійснений з урахуванням вимог п. 6 ст. 232 ГК України, відповідно до якого загальний розмір пені від суми основної заборгованості за договором № 160/16-ПР-10 від 29.01.2016 за січень 2016 року (період з 16.02.2016 по 15.03.2016 та з 17.03.2016) за березень 2016 року (періоди з 15.04.2016 по 21.04.2016, 22.04.2016 по 14.05.2016, 15.05.2016 по 26.05.2016 та з 27.05.15.06.2016) становить 678 386,08 грн. та розмір 3% річних у вказаний період становить 6 964,90 грн. та 30 054,71 грн. - інфляційних втрат.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов мотивованого висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з присудженням до стягнення з відповідача 678 386,08 грн. пені, 3% річних у розмірі 6 964,90 грн. та 30 054,71 грн. - інфляційних втрат.

Колегія суддів погоджується правомірністю відмовити судом першої інстанції в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 13 825,58, як безпідставно заявленої позивачем.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача штрафу у сумі 853 267,19 грн., виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пунктом 8.2 договору передбачено, що у разі невиконання відповідачем умов п. 6.1 цього договору позивач має право не здійснювати поставку газу відповідачу або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання відповідачем пункту 6.1 цього договору він у безспірному порядку повинен сплатити позивачу, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 (семи) відсотків від суми простроченого платежу.

Колегія суддів перевіривши розрахунок 7% штрафу встановила, що заявлена позивачем до стягнення сума відповідає вимогам законодавства та обставинам справи, а тому вимога щодо стягнення 853 267,19 грн. - 7% штрафу підлягає задоволенню в повному обсязі.

Щодо посилання заявника апеляційної скарги на ненастання строку остаточних розрахунків, зважаючи на відсутність у відповідача належним чином оформлених актів приймання-передачі газу, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 213 ЦК України при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України регламентовано, що у разі якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Пунктом 6.1 договору передбачено, що остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місцем поставки газу.

Вказаний пункт договору узгоджується з вимогами ч. 1 ст. 692 ЦК України, відповідно до яких покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Таким чином, пунктом 6.1 договору встановлено конкретний строк остаточного розрахунку за фактично переданий газ - до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу. Вказана умова договору, яка відповідає приписам ч. 1 ст. 530 ЦК України, не містить жодних застережень щодо настання обов'язку відповідача з оплати газу протягом певного терміну після підписання позивачем акта приймання-передачі газу чи після повернення одного примірника оригінала акта покупцю.

Дійсно, згідно з п. 3.4 договору акти приймання-передачі газу визначаються в якості підстави для остаточних розрахунків сторін, але, з урахуванням змісту п. 6.1 цього договору, несвоєчасне підписання продавцем актів приймання-передачі за минулий місяць жодним чином не змінює встановлений конкретний строк оплати поставленого газу. Тобто, настання обов'язку з оплати спожитого газу не прив'язується до моменту підписання вказаних актів.

Отже, пункт 6.1 договору та його інші положення не ставлять обов'язок відповідача щомісячно сплачувати за отриманий газ до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, в залежність від дати оформлення відповідного акта приймання-передачі природного газу. Тобто, прострочення грошового зобов'язання відповідача за договором не пов'язане з моментом реального підписання відповідного акта.

Слід також зауважити, що умови договору не містять жодних застережень з цього приводу, зокрема, щодо можливості відліку 14-денного строку оплати з дня підписання акта приймання-передачі газу. Тому час підписання сторонами відповідного акта ніяк не впливає на момент виникнення прострочення за грошовим зобов'язанням відповідача.

Акти приймання-передачі газу лише фіксують остаточний обсяг переданого газу за минулий місяць, а тому, виходячи з показників своїх комерційних вузлів обліку газу, відповідач мав усі дані щодо фактичних щомісячних обсягів отриманого природного газу для своєчасного проведення розрахунків з постачальником. Крім того пункт 3.4 договору зобов'язує саме покупця надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства два примірники акта приймання-передачі газу, в якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість.

Отже, несвоєчасне повернення позивачем актів приймання-передачі природного газу не є відкладальною умовою в розумінні ст. 212 ЦК України та не є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 ЦК України, а тому наявність або відсутність актів не звільняє відповідача від обов'язку сплатити вартість фактично поставленого природного газу.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Колегія суддів зазначає, що доводи заявника апеляційної скарги є ідентичними доводам відзиву на позовну заяву та спростовуються викладеними у даній постанові доводами та висновками.

Враховуючи викладене, колегія суддів на підставі доказів та пояснень наявних в матеріалах справи дійшла до висновку, що відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України підстав для скасування чи зміни рішення місцевого господарського суду не вбачає, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

В зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 4-1, 4-2, 4-3, 4-7, 33, 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу державного спеціалізованого підприємства "Чорнобильська АЕС" залишити без задоволення, а рішення господарського суду Київської області від 04.07.2017 у справі № 911/1405/17 залишити без змін.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді Л.В. Чорна

М.Л. Яковлєв