ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2017 р. Справа № 909/343/17

Львівський апеляційний господарський суд, у складі колегії суддів:

головуючого-судді - Бойко С.М.,

суддів: Бонк Т.Б.,

ОСОБА_1,

при секретарі судового засідання Коростенській О.,

за участю представників сторін :

від позивача: ОСОБА_2Д.(довіреність б/н від 23.01.17);

від відповідача: ОСОБА_3 (довіреність № 2312/01-20/14в від 30.12.2016);

від третьої особи-1:); ОСОБА_4 (довіреність № 11/130 від 03.03.2017)

від третьої особи-2: ОСОБА_5 (довіреність № 3/34.3-02 від 04.01.2017);

розглянув апеляційну скаргу приватного підприємства Пріма Мед б/н від 29.06.2017

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 14.06.2017, суддя Неверовська Л. М., у справі № 909/343/17,

за позовом приватного підприємства Пріма Мед

до відповідача виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради

за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Івано-Франківської центральної міської клінічної лікарні

за участю третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6 комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради

про визнання недійним пунктів 1.8.1 та 1.8.2 рішення комісії міськвиконкому з питань надання в оренду нежитлових приміщень та приватизації об'єктів комунальної власності міста за № 4/15 від 27.02.2015 р.,

визнання незаконною відмову в продовженні договору

та визнання продовженим строк дії договору оренди,

ВСТАНОВИВ:

рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 14.06.2017 відмовлено в позові приватного підприємства "Пріма Мед" до виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Івано-Франківської центральної міської клінічної лікарні та ОСОБА_6 комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради про визнання недійними пункту 1.8.1 та пункту 1.8.2 рішення комісії міськвиконкому з питань надання в оренду нежитлових приміщень та приватизації об'єктів комунальної власності міста, оформлене протоколом № 4/15 від 27.02.2015, визнання незаконною дії щодо відмови у продовженні терміну дії договору оренди нежитлових приміщень № ДО-2976 від 21.01.2007, та зміни господарських правовідносин між приватним підприємством "Пріма Мед" та виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради, шляхом визнання продовженим строку дії договору оренди нежитлових приміщень № ДО-2976 від 21.01.2007 на 2 (два) роки і 11 (одинадцять) місяців.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що спірний договір припинив свою дію в звязку із закінченням строку на який він укладений, що встановлено рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 19 жовтня 2016 року в справі №909/794/15, та в силу ч. 3 ст.35 ГПК України встановлені факти є преюдиційними. Дослідження та встановлення цих обставин повторно господарським судом в межах розгляду даної справи є порушенням принципу правової визначеності.

Окрім того, господарський суд дійшов висновку, що рішення комісії міськвиконкому з питань надання в оренду нежитлових приміщень та приватизації об'єктів комунальної власності міста за № 4/15 від 27.02.2015, мають виключно рекомендаційний, а не обовязковий характер і не є діями чи актом органу місцевого самоврядування в розумінні ст. 16 ЦК України, ст.20 ГК України.

Щодо позовних вимог про зміну господарських правовідносини між приватним підприємством «Пріма Мед» та виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради та про визнання продовженим строку дії договору оренди нежитлових приміщень № ДО-2976 від 21.01.2007, то такі вимоги не є належним способом захисту порушених прав, оскільки є вимогами про встановлення факту, що не відповідає передбаченим законом (стаття 20 ГК України, стаття 15, частина друга статті 16 ЦК України) способам захисту порушеного права.

В апеляційній скарзі ПП «Пріма Мед» просить скасувати рішення господарського суду Івано-Франківської області від 14.06.2017 та прийняти нове, яким повністю задоволити позовні вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що рішення комісії міськвиконкому з питань надання в оренду нежитлових приміщень та приватизації обєктів комунальної власності міста про відмову в наданні згоди на передачу в оренду обєкта оренди або про відмову в продовженні терміну договору оренди мають обовязковий (імперативний) характер, є остаточними та за своєю правовою природою є актами індивідуальної дії.

Рішення комісії міськвиконкому з питань надання в оренду нежитлових приміщень та приватизації обєктів комунальної власності міста є ненормативним актом одноразового застосування, а тому визнання його недійсним в судовому порядку відповідає встановленим цивільним законом способам захисту порушених прав.

При прийнятті рішення про відмову в продовженні орендних відносин органом місцевого самоврядування допущено ряд порушень, що вплинуло на його легітимність, а саме: в порушення п. 5.4.6 Положення про оренду обєктів комунальної власності міста Івано-Франківська, не було доведено факту невиконання орендарем умов договору оренди; приймаючи рішення про відмову в продовженні договору оренди місцевим господарським судом помилково враховано, що вони спірні приміщення необхідні для потреб Центральної міської клінічної лікарні. При цьому комісія вийшла за межі своїх повноважень, що суперечить п. 2.4. Положення про оренду обєктів комунальної власності міста Івано-Франківська, ч. 5 ст. 16 та п. 31 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», оскільки вказане належить до відання Івано-Франківської міської ради.

Враховуючи, що згідно розпорядження міського голови міста Івано-Франківськ №457-р від 31.10.2013 затверджено склад комісії з 15 осіб, а згідно з протоколом №4/15 від 27.02.2015 рішення комісії про відмову в продовженні договору оренди приймалося 7 членами, а тому засідання комісії є неправомочним в силу п. 3.2. Положення про міську комісію з питань надання в оренду нежитлових приміщень та приватизації обєктів комунальної власності міста (затверджене рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №248 від 16.06.1998). Відповідно п. 1.8.1. та 1.8.2. рішення комісії від 27.02.2015, яке оформлене протоколом №4/15 є недійсним, що не створює жодних юридичних наслідків, а всі подальші дії, спрямовані на реалізацію (виконання) недійсного рішення є незаконними.

Законність рішення комісії міськвиконкому з питань надання в оренду нежитлових приміщень та приватизації обєктів комунальної власності міста, оформлене протоколом №4/15 не перевірялися судами при розгляді справи за №909/794/15, а отже висновок місцевого суду про неможливість задоволення цих вимог у звязку із їх преюдицією є необґрунтованим.

Господарський суд Івано-Франківської області залишив поза увагою та не навів мотивів відхилення позову в частині порушення правомірного очікування на прийняття позитивного рішення для продовження договору оренди нежитлових приміщень №ДО-2976 від 21.01.2007.

Івано-Франківською міською радою, як власником майна, не приймалося рішення про використання орендованого майна для потреб лікарні, а тому виконавчі органи місцевого самоврядування не мали законних підстав для відмови в продовженні терміну дії договору оренди з метою використання орендованих приміщень для потреб територіальної громади міста Івано-Франківська.

Додатково апелянт зазначив, що сторони в п. 6.7 договору передбачили інший порядок припинення (продовження) договору оренди, а саме, що договір є продовженим тільки з тієї підстави, що позивач належним чином виконував обовязки за договором оренди, надіслав орендодавцю до закінчення терміну дії договору оренди лист-повідомлення про намір на його продовження.

У відзиві на апеляційну скаргу виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради (відповідач) просить рішення господарського суду Івано-Франківської області від 14.06.2017 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В обґрунтування відзиву на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що волевиявлення власника майна щодо припинення дії договору оренди нежитлових приміщень прийнято ще задовго до засідання комісії, на якій вирішувалося питання про припинення договірних відносин в звязку із закінченням його дії, що підтверджується листом від 27.02.2015, який був направлений на адресу позивача.

Рішенням комісії власник нежитлових приміщень формалізував свою волю щодо подальшого використання нежитлових приміщень та припинення договору оренди з позивачем.

У відзивах Івано-Франківської центральної міської клінічної лікарні (третя особа-1) та департаменту комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради (третя особа-2) зазначено про законність прийнятого рішення місцевим господарським судом, а також про те, що встановлені господарським судом обставини по справі №909/794/15 щодо правомірності припинення дії договору оренди є преюдиційними та не потребують доказування. Відтак, просять рішення господарського суду Івано-Франківської області від 14.06.2017 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши наявні в справі матеріали, давши оцінку доводам, які містяться в апеляційних скаргах, заслухавши пояснення представників сторін та третіх осіб в судовому засіданні, апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення без змін рішення господарського суду Івано-Франківської області від 14.06.2017 року, з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 24 січня 2007 року між виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради (орендодавець) та ПП «Пріма МЕД» (орендар) укладено договір №ДО-2976 оренди нежитлових приміщень (далі договір), за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування нежитлові приміщення площею 55,3 кв. м (додатковою угодою від 16 жовтня 2007 року сторони збільшили площу орендованих приміщень до 67,9 кв. м), розташовані на першому поверсі в будівлі центральної міської клінічної лікарні за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Г.Мазепи, 114, яка перебуває на балансі центральної міської клінічної лікарні, для надання лікувально-діагностичних послуг.

Строк дії договору, з урахуванням додаткової угоди від №УО-2976-4 від 09.07.2012 (а.с.54,т.1), встановлено до 31 травня 2015 року.

26 лютого 2015 року позивач звернувся до виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради з письмовим клопотанням від 25 лютого 2015 року №01-12/98 (а.с.77-78,т.1) про продовження терміну дії Договору на 2 роки 11 місяців.

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 19 жовтня 2016 року по справі №909/794/15, що набуло законної сили, оскільки залишене без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 07.12.2016 зобов'язано приватне підприємство «Пріма Мед» звільнити займані нежитлові приміщення загальною площею 67,9 кв. м, що розташовані на першому поверсі в будівлі Івано-Франківської центральної міської клінічної лікарні за адресою: 76025, Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. Гетьмана Мазепи, 114 в звязку з тим, що строк дії договору оренди, з урахуванням додаткової угоди від №УО-2976-4 від 09.07.2012 (а.с.54,т.1) припинив свою дію.

У відповідності до ч. 3 ст. 35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так при розгляді господарської справи за №909/794/15 були встановлені наступні обставини, що за три місяці до закінчення договору оренди: 27.02.2015 виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради надіслав відповідачу повідомлення № 255/01-15/18-в на адресу: м. Івано-Франківськ, вул. Г.Мазепи,114 про відмову в продовженні дії договору оренди в зв'язку з необхідністю використання орендованих нежитлових приміщень для потреб територіальної громади міста, а саме для потреб Центральної міської клінічної лікарні; договір оренди нежитлових приміщень №ДО-2976 від 24.01.2007 припинив свою дію із закінчення терміну, на яку укладений.

Отже, встановлені господарським судом по справі №909/794/15 обставини щодо припинення дії договору оренди є преюдиційними та не потребують доказування.

Таким чином, доводи апелянта щодо наявності підстав для визнання продовженим строку дії договору оренди нежитлових приміщень №ДО-2976 від 24.01.2007 на 2 роки і 11 місяців з посиланням на своєчасне та в повному обсязі виконання ним обов'язків по сплаті орендної плати та недоведення відповідачем необхідності подальшого використання спірного майна для власних потреб вже встановлювалися при розгляді іншої справи визнаються обов'язковими і не потребують повторної перевірки в силу вимог ч. 3 ст.35 ГПК України, про що правильного висновку прийшов суд першої інстанції.

Як встановлено та зазначалося вище, судовим рішенням правовідносини оренди визнані припиненими та зобов'язано орендаря спірне приміщення звільнити.

Крім того, слід зазначити, що переважне право, на яке посилається позивач, стосується саме укладення договору на новий термін, а не права продовження договору на той самий строк і на тих самих умовах. Відтак, обраний позивачем спосіб захисту не відновив би право позивача в разі встановлення його порушеним.

Предметом даного спору є вимога про визнання недійсним пункту 1.8.1 та пункту 1.8.2 рішення комісії міськвиконкому з питань надання в оренду нежитлових приміщень та приватизації об'єктів комунальної власності міста, оформлене протоколом № 4/15 від 27.02.2015.

Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №248 від 16.06.1998 затверджено Положення про міську комісію з питань надання в оренду нежитлових приміщень та приватизації обєктів комунальної власності міста (а.с.189-191,т.1), яким врегульовано організаційно-правову діяльність комісії з питань надання в оренду нежитлових приміщень та приватизації обєктів комунальної власності міста Івано-Франківська.

В наступному рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №43 від 21.01.2016 (а.с.154-157,т.1) затверджено нове Положення про комісію виконавчого комітету міської ради з питань надання в оренду нежитлових приміщень та приватизації обєктів комунальної власності міста, де п.3 попереднє Положення визнано таким, що втратило чинність.

Отже, в період з 16.06.1998 по 21.01.2016, тобто на момент виникнення спірних правовідносин, діяло Положення про міську комісію з питань надання в оренду нежитлових приміщень та приватизації обєктів комунальної власності міста, яке затверджене рішенням №248 від 16.06.1998.

Конституційний Суд України в рішенні № 7-рп/2009 від 16 квітня 2009 року (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні це акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого субєкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

У відповідності до п. 4.2. Положення про оренду обєктів комунальної власності міста Івано-Франківська, яке є додатком №1 до рішення Івано-Франківської міської ради №201 від 27.04.2007 (а.с.101-133,т.1) (далі Положення), ініціатива щодо надання в оренду конкретного обєкта оренди може виходити зокрема від комісії з питань надання в оренду нежитлових приміщень та приватизації об'єктів комунальної власності міста (далі - Комісія), створеної розпорядженням міського голови, яка є дорадчим органом виконавчого комітету міської ради, і на яку покладаються обов'язки щодо розгляду заяв юридичних та фізичних осіб, пов'язаних з орендою і приватизацією об'єктів комунальної власності територіальної громади міста Івано-Франківська, та за результатами розгляду даних заяв - підготовки відповідних пропозицій на розгляд виконавчого комітету міської ради. Тобто, передбачена певна процедура розгляду заяв зацікавлених осіб на продовження орендних правовідносин. Як правильно встановлено судом першої інстанції рішення цієї комісії носить рекомендаційний характер.

Судом встановлено, що розпорядженням міського голови міста Івано-Франківськ №457-р від 31.10.2013 (а.с.134-137,т.1) затверджено склад комісії (перелік з 15 осіб) з питань надання в оренду нежитлових приміщень та приватизації обєктів комунальної власності міста.

Згідно з п. 3.2. Положення про міську комісію з питань надання в оренду нежитлових приміщень та приватизації обєктів комунальної власності міста, яке затверджене рішенням №248 від 16.06.1998, засідання комісії вважається правомочним, якщо в ньому бере участь не менше половини її складу. Рішення комісії приймається більшістю голосів та заноситься до протоколу засідання, який підписується головою та секретарем комісії.

27.02.2015 на засіданні комісії міськвиконкому з питань надання в оренду нежитлових приміщень та приватизації обєктів комунальної власності в складі (11 осіб), а саме: голови комісії ОСОБА_7, заступника голови комісії ОСОБА_8, секретар комісії ОСОБА_9, ОСОБА_10 замість ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 замість ОСОБА_14, ОСОБА_15 замість К.Обладана, О Пілка, ОСОБА_16, Н Кедик, О Волошин замість ОСОБА_17, отже на засіданні комісії було уповноважених 7 членів. Комісія неправомочна приймати рішення, оскільки на її засіданні не було визначеного Положенням кворуму. Проте цієї комісією прийнято рішення, оформлене протоколом № 4/15 від 27.02.2015 (а.с.84,-98,т.1) про направлення повідомлення ПП «Пріма Мед» про відмову в продовженні дії договору оренду на новий термін (п. 1.8.1) та доручено Фонду комунальної власності підготувати лист- повідомлення орендарю про припинення договору оренди нежитлових приміщень за адресою: вул. Гетьмана Мазепи, 114 (п. 1.8.2).

Рішення субєкта владних повноважень, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, може оспорюватися з точки зору його законності. Правові акти індивідуальної дії, які були прийняті органами місцевого самоврядування на момент їх оскарження вже виконані та ці ненормативні акти не є підставою виникнення, зміни або припинення конкретних прав та обовязків фізичних і юридичних осіб приватного права, то за правовими висновками наведеними в постановах Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року в справі № 6-2510цс15 та від 5 липня 2017 року в справі №911/3285/14, вони вичерпують свою юридичну силу шляхом виконання, а тому їх оскарження в судовому порядку не забезпечить ефективного способу захисту порушеного права і в задоволені цих вимог слід відмовляти.

27 лютого 2015 року відповідач (за підписом першого заступника міського голови ОСОБА_7) надіслав позивачу лист-повідомлення № 255/01-15/18-в (а.с.99-100,т.1) про відмову в продовженні дії договору оренди та про відхилення клопотання орендаря в звязку з необхідністю використання орендованих нежитлових приміщень для потреб територіальної громади міста, що і стало підставою припинення договірних правовідносин.

При розгляді господарської справи за №909/794/15 встановлені ці обставини щодо припинення договору оренди нежитлових приміщень №ДО-2976 від 24.01.2007, є преюдиційними, що зазначено судом вище.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Покликання в апеляційній скарзі на ті обставини, що сторони в п. 6.7 договору передбачили інший порядок припинення (продовження) договору оренди, а саме, що договір є продовженим тільки з тієї підстави, що позивач належним чином виконував обовязки за договором оренди, надіслав орендодавцю до закінчення терміну дії договору оренди лист-повідомлення про намір на його продовження не підлягають застосуванню, оскільки суперечать ч.ч. 2 та 3 статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», якою передбачений інший порядок припинення так і продовження договору оренди комунального майна, якими встановлено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обовязки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору. Умови п. 6.7 договору оренди не змінюють порядок встановлений законом, який не передбачає, що дані правовідносини можуть в інший спосіб регулюватися договором.

Щодо позовної вимоги змінити господарські правовідносини між ПП «Пріма Мед» та виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради, шляхом визнання продовженим строку дії договору оренди нежитлових приміщень № ДО-2976 від 21.01.2007 р., то така вимога не є належним способом захисту, оскільки є вимогою про встановлення факту про що правильного висновку дійшов суд першої інстанції.

Пунктом 4.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду від 29.05.2013 № 12 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна розяснено, що господарським судам слід відмовляти в позові про визнання договору оренди продовженим (пролонгованим), оскільки така позовна вимога (без подання доказів наявності спору стосовно такого продовження), є, по суті, вимогою про встановлення юридичного факту, а це не відповідає передбаченим законом (стаття 20 ГК України, стаття 15, частина друга статті 16 ЦК України) способам захисту порушеного права.

Доводи скаржника про те, що власником майна є територіальна громада міста Івано-Франківська в особі Івано-Франківської міської ради і нею не приймалося рішення про використання орендованого майна для власних потреб, не беруться судом до уваги. Власником майна є територіальна громада міста Івано-Франківська в особі Івано-Франківської міської ради, засновником лікарні є територіальна громада міста Івано-Франківська в особі Івано-Франківської міської ради (відповідно до Статуту ЦМКЛ), балансоутримувачем майна Центральна міська клінічна лікарня (відповідно до рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №302 від 27.07.99 р.). Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 19 жовтня 2016 року по справі №909/794/15 встановлений факт мети використання спірного приміщення для потреб територіальної громади -для Центральної міської клінічної лікарні.

Доводи апеляційної скарги в частині незастосування судом першої інстанції статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» в частині порушення правомірних очікувань, не підлягають до застосування в цій справі, оскільки правомірність припинення орендних договірних відносин встановлено в іншому судовому рішенні.

При цьому суд першої інстанції не допустив свавільного тлумачення як норм матеріального так і процесуального права, які саме в такий спосіб врегульовують спірні правовідносини як встановив суд першої інстанції.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 49 ГПК України, стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує судовий збір за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору.

Зважаючи на те, що апеляційним судом відмовлено в задоволенні апеляційної скарги, витрати по сплаті судового збору, в порядку ст.49 ГПК України, залишаються на скаржнику.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

рішення господарського суду Івано-Франківської області від 14.06.2017 у справі №909/343/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу приватного підприємства Пріма Мед б/н від 29.06.2017без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Головуючий суддя: С.М. Бойко

Судді: Т.Б. Бонк

ОСОБА_1

Повний текст постанови виготовлений 15.09.2017