ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2017 рокуСправа № 912/2198/17
Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Тимошевської В.В. розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/2198/17

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТК СПУТНИК", м. Запоріжжя

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦТРАНСБУД", с. Степове, Кіровоградський район, Кіровоградська область

про стягнення 135 520,96 грн.

Представники сторін:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність № 3/1 від 03.01.2017;

від відповідача - участі не брали.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТК СПУТНИК" звернулось до господарського суду з позовною заявою з вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦТРАНСБУД" заборгованості за договором суборенди транспортного засобу з екіпажем (машиністом) №30/03-2017 від 30.03.2017 в сумі 131 250,00 грн, 3 813,35 грн пені та 4 57,61 грн 3% річних, з покладенням витрат по сплаті судового збору на відповідача.

Ухвалою від 03.08.2017 господарським судом прийнято подану позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі № 912/2198/17, яку призначено до розгляду в судовому засіданні 05.09.2017.

В судовому засіданні 05.09.2017 господарський суд перейшов до розгляду справи по суті.

Присутній у судовому засіданні 05.09.2017 представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить суд задовольнити позов.

Відповідач відзиву на позов не подав, правом участі у судовому засіданні не скористався, хоча належним чином повідомлений про дату час та місце судового розгляду, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 22).

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату і час проведення засідання суду у даній справі та відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, господарський суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача та за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши наявні у справі матеріали та оцінивши подані сторонами докази, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

30.03.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОТК СПУТНИК" (далі - ТОВ "ОТК СПУТНИК", орендар) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СПЕЦТРАНСБУД" (далі - ТОВ "СПЕЦТРАНСБУД", суборендар) укладено договір суборенди транспортного засобу з екіпажем (машиністом) №30/03-2017 (далі - Договір, а.с. 8-9).

Розділом 1 Договору суборенди транспортного засобу передбачено що в порядку та на умовах, визначених цим договором, орендодавець зобовязується передати суборендареві в користування техніку під керування екіпажу (машиніста) орендаря і зобов'язується сплачувати орендареві суборендну плату.

Пунктом 1.2. Договору встановлено, що під технікою розуміється: екскаватор: тип-гусеничний, марка, модель - HYUNDAI ROBEX 500LC-7; державний номерний знак Т08004АР; рік випуску 2006, виробник Корея; ідентифікаційний номер NB0210019, номер двигуна НОМЕР_1, об'єм двигуна (10800 см. куб.). Техніка знаходиться в орендному користуванні орендаря у відповідності до Договору оренди №2 укладеного 30.03.2017 між орендарем і Фізичною особою підприємцем ОСОБА_2.

Відповідно до п. 3.3 Договору суборенди прийом та здача техніки проводиться по Акту прийому-передачі.

Розділ 5 Договору встановлює розмір суборендної плати та передбачає порядок розрахунків між сторонами, а саме:

пунктом 5.1 передбачено, що розмір суборендної плати становить 700,00 грн за одну машино годину.

Всі розрахунки за даним договором проводяться в національній валюті в безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок орендаря, зазначений в даному договорі (п. 5.2.).

Плата за суборенду здійснюється суборендарем на умовах 100% попередньої оплати в розмірі 100000,00 згідно з виставленим рахунком. За кожні 10 днів суборенди в подальшому - згідно з виставленим рахунком орендаря та Актом виконаних робіт (суборенди) не пізніше ніж за 3-й календарний день з моменту підписання сторонами вищевказаного акту згідно з пунктом 6.3.6. цього договору.

Відповідно до актів виконаних робіт (суборенда):

- від 15.04.2017, суборендар використовував техніку в період з 01.04.2017по 14.04.2017 включно, загальна вартість суборенди 98000,00 грн з ПДВ;

- від 30.04.2017 суборендар використовував техніку в період з 15.04.2017 по 30.04.2017 включно, загальна вартість суборенди 86800,00 грн з ПДВ;

- від 19.05.2017 суборендар використовував техніку в період з 01.05.2017 по 15.05.2017 включно, загальна вартість суборенди 109200,00 грн з ПДВ;

- від 02.06.2017 суборендар використовував техніку в період з 16.05.2017 по 31.05.2017 включно, загальна вартість суборенди 140000,00 грн з ПДВ;

- від 16.06.2017 суборендар використовував техніку в період з 01.06.2017 по 15.06.2017 включно, загальна вартість суборенди 110600,00 грн з ПДВ;

- від 23.06.2017 суборендар використовував техніку в період з 16.06.2017 по 23.06.2017 включно, загальна вартість суборенди 67200,00 грн з ПДВ (ас.с 10-15).

14.07.2017 між сторонами підписано акт виконаних робіт (суборенда), відповідно до якого представник орендаря і представник суборендаря, уклали цей акт про те, що: повернення техніки в місце повернення зазначене в п. 7.2. договору суборенди транспортного засобу здійснений силами орендаря. Сума витрат на доставку техніки в місце її повернення в розмірі 31250,00 підлягає відшкодуванню суборендарем орендареві в розмірі 31250,00 грн не пізніше ніж на 5 - й банківський день з моменту підписання сторонам акту прийому - передачі техніки. Акт підписаний сторонами 24.06.2017 (а.с. 16).

Таким, чином за період з 01.04.2017 по 31.07.2017 позивач надав відповідачу послуги за договором суборенди транспортного засобу з екіпажем на загальну суму 643 050,00 грн.

Відповідач частково виконав умови договору, сплативши за надані послуги 511 800, 00 грн, що підтверджується довідкою ПАТ "Укрсоцбанк" (а.с.25-26).

Відповідно до акту зведення взаєморозрахунків за липень 2017 підписаного сторонами заборгованість ТОВ "СПЕЦТРАНСБУД" станом на 15.07.2017 становить 131 250,00 грн.

Відповідач жодних доказів в підтвердження здійснення ним оплати в повному обсязі сплати заборгованості не надав, заборгованість не заперечив.

Таким чином, суд приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджується розмір заборгованості на загальну суму 131 250,00 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Абзацом 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків зокрема є договори та інші правочини.

Згідно ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ч. 1 ст. 760 Цивільного кодексу України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом (ч. 3 ст. 760 ЦК України).

Відповідно до ст. 798 Цивільного кодексу України предметом договору найму транспортного засобу можуть бути повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо. Договором найму транспортного засобу може бути встановлено, що він передається у найм з екіпажем, який його обслуговує. Сторони можуть домовитися про надання наймодавцем наймачеві комплексу послуг для забезпечення нормального використання транспортного засобу.

Згідно ч. 1 ст. 799 Цивільного кодексу України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі.

Відповідно до ст. 800 Цивільного кодексу України наймач самостійно здійснює використання транспортного засобу у своїй діяльності і має право без згоди наймодавця укладати від свого імені договори перевезення, а також інші договори відповідно до призначення транспортного засобу.

Згідно ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач доказів оплати за оренду (найм) транспортного засобу з екіпажем (машиністом) на загальну суму 131 250,00 грн не надав. Отже, факт порушення відповідачем договірних зобовязань судом встановлений та по суті не оспорений відповідачем.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оскільки своїх зобовязань по договору щодо сплати на користь позивача орендної плати відповідач не виконав, позов в частині стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 131 250,00 грн підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 3813,35 грн та 457,61 грн 3% .

Розглядаючи спір в цій частині, господарський суд враховує положення частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч.1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання (ч. ст. 218 ГК України).

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Згідно ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У відповідності до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Договором суборенди транспортного засобу з екіпажем (машиністом) передбачено відповідальність за несвоєчасну оплату суборендних платежів в у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла за період в якому нараховується пеня, від суми боргу за кожний день прострочення.

Разом з цим, позивачем при розрахунку 3% річних та пені безпідставно включено в період нарахування дні зарахування коштів на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТК СПУТНИК", а саме 07.07.2017, оскільки вказана дата є днем фактичного виконання грошового зобов'язання.

Як зазначено в пункті 1.12. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

На підставі викладеного, враховуючи розрахунок позивача і дату фактичного виконання відповідачем зобов'язання (07.07.2017) господарський суд наводить власний розрахунок 3% річних та пені, які підлягають стягненню з відповідача, а саме:

- на суму 110 600,00 грн (акт від 16.06.2017 - оплата по 15.06.2017) - з 20.06.2017 по 06.07.2017 - 1287,81 грн пені та 154,54 грн 3% річних;

- на суму 32800,00 грн (оплата 07.07.) - з 07.07. по 31.07.2017 - 561,64 грн пені та 67,40 грн 3% річних;

- на суму 67200 - за 23.06.2017 - з 27.06. по 31.07.2017 - 1610,96 грн пені та 193,32 грн 3% річних;

на суму 31250,00 грн - за 14.07. - з 18.07. по 31.07.2017 - 299,66 грн пені та 35,96 грн 3% річних.

Таким чином, враховуючи наведені періоди сума пені, що підлягає до стягнення з відповідача становить 3 760,07 грн, 3% річних становлять 451,22 грн.

У задоволенні пені та 3% річних в іншій частині господарський суд відмовляє у зв'язку з неправильним розрахунком позивача.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги "ОТК СПУТНИК" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦТРАНСБУД" заборгованості за договором суборенди транспортного засобу з екіпажем (машиністом) №30/03-2017 від 30.03.2017 підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з відповідача 131 250,00 грн боргу, 3 760,07 грн пені та 451,22 грн 3% річних. В іншій частині в задоволенні позову слід відмовити.

За правилами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82 - 85, 87, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦТРАНСБУД" (27565, Кіровоградська область, Кіровоградський район, с. Степове, вул. Кільцева, 5, ідентифікаційний код 32892736) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТК СПУТНИК" (69123, м. Запоріжжя, вул. Хортицьке шосе, 10-А, ідентифікаційний код 19279080) 131 250,00 грн боргу, 3 760,07 грн пені та 451,22 грн 3% річних, а також 2 031,92 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні позову в інші частині відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Дніпропетровським апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 11.09.2017

Суддя В.В.Тимошевська