РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2017Справа №910/11554/17

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Домінос Піцца Юкрейн"

про стягнення 49 783,00 грн.

Суддя Якименко М.М.

Представники сторін:

від позивача: Оніщенко Г.В. - за довіреністю №17/168 від 19.05.2017 року;

від відповідача: Миргородський М.Ю. - за довіреністю від 07.08.2017 року.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Провідна" звернулось в Господарський суд міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Домінос Піцца Юкрейн" про стягнення 49 783,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну ТОВ "Домінос Піцца Юкрейн" завдано матеріальної шкоди, яка була відшкодована позивачем в якості страхового відшкодування. Одна в порушення вимог статей 33, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідачем, який є страхувальником позивача, на протязі 3-ьох робочих днів не було повідомлено позивача про ДТП, а тому після виплати страхового відшкодування до позивача перейшло право регресної вимоги до відповідача.

У зв'язку з вищевикладеним позивач просить суд стягнути з відповідача 49 783,00 грн. - суму сплаченого страхового відшкодування, 1 600,00 грн. - судового збору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.07.2017 року порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 08.08.2017 року.

03.08.2017 року через канцелярію Господарського суду міста Києва від Моторного (транспортного) страхового бюро надійшли документи по справі.

В судовому засіданні 08.08.2017 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, а також судом оголошено перерву до 29.08.2017 року.

В судовому засіданні 29.08.2017 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, представник відповідача позовні вимоги не визнав та просив суд в їх задоволенні відмовити.

Відповідно до статті 85 ГПК України в судовому засіданні 29.08.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в їх сукупності, та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

19.04.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Домінос Піцца Юкрейн" (далі по тексту - страхувальник, відповідач, ТОВ "Домінос Піцца Юкрейн") та Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Провідна" (далі по тексту - страховик, позивач) укладено Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі по тексту - Договір) який оформлений Полісом серія АЕ №4153127 (далі по тексту - Поліс), за умовами якого застраховано транспортний засіб марки «Yiben YB 150 T-17», державний номер НОМЕР_1 (далі по тексту - застрахований транспортний засіб).

Відповідно до Договору страхування страховик повинен відшкодовувати шкоду, що трапилась в результаті страхового випадку, а саме: пошкодження, втрата або знищення транспортного засобу або додаткового обладнання внаслідок ДТП - дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортного засобу.

З матеріалів справи слідує, що 09.12.2015 року о 18 год. 00 хв. на перехресті вулиць Дегтярівська - Івана Шевцова в м. Києві трапилось ДТП, внаслідок якої відбулося зіткнення автомобіля «Тойота» державний номер НОМЕР_2, та застрахованого транспортного засобу (власником якого є відповідач) під керуванням ОСОБА_4, який перебував у трудових відносинах з відповідачем.

Внаслідок ДТП були завдані механічні пошкодження автомобілю марки «Тойота» державний номер НОМЕР_2 та застрахованому транспортному засобу.

ДТП відбулося з вини водія ОСОБА_4, що підтверджується постановою Шевченківського районного суду міста Києва справа №761/2052/16-п від 15.02.2016 року.

Відповідно до страхового акту 1 № від 17.03.2016 року матеріальний збиток завданий застрахованому транспортному засобу становить 49 783,00 грн.

На підставі заяви на виплату страхового відшкодування, розрахунку суми страхового відшкодування, а також на підставі страхового акту 1 № від 17.03.2016 року позивачем виплачено відповідачу страхове відшкодування в розмірі 49 783,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №0011441 від 18.03.2016 року на суму 138 611,89 грн.

Предмет позову у даній справі становить вимога про стягнення з відповідача на підставі пункту 38.1.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в порядку регресу 49 783,00 грн. суму сплаченого страхового відшкодування.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 989 ЦК України, страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором.

Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально

Приписами підпункту "ґ" пункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 3 Закону.

Зазначена правова норма передбачає у випадку неповідомлення страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди наявність у нього права на пред'явлення регресного позову до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричини дорожньо-транспортну пригоду, а не відсутність такого права.

Водій (ОСОБА_5.) повідомив Страховика про настання страхового випадку (ДТП, яке відбулося 09.12.2015 р.) в телефонному режимі в день ДТП та у письмовому вигляді 17.12.2015 року. Вказана обставина підтверджується Повідомленням № про настання події (далі по тексту - Письмове повідомлення; копія міститься в матеріалах справи). Факт отримання письмового повідомлення Позивачем (Страховиком) не заперечувався, позивачем отримано копію письмового повідомлення разом з листом-претензією в електронному вигляді від Позивача (Страховика).

Судом встановлено, що водій (ОСОБА_4) не мав змоги повідомити письмово Страховика протягом трьох робочих днів з моменту ДТП, так як він перебував по 16.12.2015 року (включно) на лікарняному. Вказана обставина підтверджується письмовим доказом - Листком непрацездатності від 11.12.2015 року (копія вказаного листа міститься в матеріалах справи).

Після закінчення лікарняного, а саме 17.12.2015 року водій (ОСОБА_4) письмово повідомив Страховика про настання страхового випадку. Також водій додатково надав Страховику своє письмове пояснення (обґрунтування неможливості письмово повідомити Страховика протягом трьох робочих днів з моменту настання страхового випадку).

Таким чином, враховуючи наведені вище обставини страховик повідомлений про настання страхового випадку належним чином.

Відповідно до правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду України № 6- 2011цс16 від 22 березня 2017 року, обов'язок невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово повідомити страховика про настання ДТП встановлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Сам по собі факт неповідомлення водієм забезпеченого транспортного засобу страховика про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення про задоволення регресного позову страховика, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Також в зазначеній Постанові ВСУ зазначено наступне: «Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

Факт неповідомлення страховика про ДТП є підставою для відшкодування страхувальником у порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування.

Проте в разі якщо факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; страховик сплатив страхове відшкодування, то сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може братися за основу ухвалення рішення, яке повинно ґрунтуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з таких зобов'язань повинні вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

У справі, яка переглядається, факт настання страхового випадку встановлено; відповідача ОСОБА_3 як особу, винну в ДТП, притягнуто до адміністративної відповідальності; ПАТ «Київський страховий дім» сплатило страхове відшкодування на підставі судового рішення, оскільки ним заперечувався факт укладення договору страхування, розмір страхового відшкодування, сплачений страховиком на підставі судового рішення, не перевищує ліміту відповідальності страховика, тому сам по собі факт неповідомлення відповідачами страховика про настання страхового випадку не є підставою для пред'явлення регресного позову до водія забезпеченого транспортного засобу.»

Відповідно до ст.. 11128 ГПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, враховуючи правову позицію Верховного суду України викладену в постанові №6- 2011цс16 від 22 березня 2017 року, суд дійшов до висновку, що сам по собі Факт неповідомлення страховика про настання страхового випадку не є підставою для пред'явлення регресного позову за наявності наступних умов: факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами; особа, винна в ДТП притягнута до адміністративної відповідальності; страховик сплатив страхове відшкодування.

В даному випадку такі умови наявні:

- факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами. Вказана обставина підтверджується Довідкою про дорожньо-транспортну пригоду №83479246;

- водій (ОСОБА_4) як особа, винна в ДТП, був притягнутий до адміністративної відповідальності, вказана обставина підтверджується Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 15.02.2016 р. по справі №761/2052/16-п;

- Позивач (Страховик) сплатив страхове відшкодування.

Таким чином наявні всі необхідні умови для того, щоб можливий факт неповідомлення Страховика про настання страхового випадку не був підставою для регресу, проте Позивач (Страховик), як вже зазначалося вище, був належним чином повідомлений про настання страхового випадку.

Отже, Позивач (Страховик) здійснив обґрунтовану виплату страхового відшкодування, так як був повідомлений про страховий випадок, мав можливість встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання та розмір заподіяної шкоди.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивачів, які мали довести наявність тих обставин, на підставі яких вони звернулися до господарського суду з позовними вимогами.

Таким чином, за результатами розгляду справи суд прийшов до висновку що позивачами не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження своїх позовних вимог, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються судом на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 32, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог - відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя М.М. Якименко

Дата складання (підписання) повного тексту рішення: 08.09.2017 року.