ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2017р. Справа № 917/1207/17

за позовом Приватного акціонерного товариства "Енергооблік", вул. Мала Панасівська, 1, м. Харків, 61052 (адреса для листування : 61052, м. Харків, а/с 332)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Монтажтрансгаз", вул. Жовтнева, 25, м. Полтава, 36020

про стягнення 37 761,90 грн.

суддя Тимощенко О.М.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 дов. б/н від 16.08.2017 року

від відповідача: відсутні

Обставини справи: розглядається позовна заява про стягнення 37 761,90 грн. за договором поставки №15-зд від 03.02.2014 року.

18.08.2017 року від відповідача до суду надійшло клопотання про відкладення слухання справи в зв'язку з перебуванням директора ТОВ "Монтажтрансгаз" у відпустці. До клопотання відповідач додав наказ від 03.08.2017 року.

19.08.2017 року від позивача до суду надійшли наступні документи: копія листа від 31.07.2017 року, докази направлення відповідачу акту звірки взаєморозрахунків, копія акту звірки взаєморозрахунків, копія статуту та змін до статуту.

В судовому засіданні 22.08.2017 року суд розпочав слухання справи по суті.

Представник позивача виклав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні в повному обсязі.

В судовому засіданні 22.08.2017 року суд оглянув оригінали документів, вказаних в додатку до позовної заяви, наданих в судовому засіданні представником позивача.

Ухвалою суду від 22.08.2017 року було задоволено клопотання відповідача, відкладено розгляд справи на 12.09.2017 року.

Відповідач вдруге повноважного представника в судове засідання не направив, хоча і був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання (повідомлення про вручення поштового відправлення в матеріалах справи), відзив на позовну заяву не подав, вимоги ухвал суду у справі не виконав.

Застосовуючи згідно з ч. 1 ст. 4 ГПК України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи частину 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» («Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain») від 07.07.1989 р.).

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 ГПК України за відсутності представника відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні.

В судовому засіданні 12.09.2017 року суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення та повідомив дату складання повного рішення у відповідності до приписів ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, дослідивши та оцінивши подані докази, суд встановив:

03 лютого 2014 року між ПАТ "Енергооблік" (позивач, постачальник) та ТОВ "Монтажтрансгаз" (відповідач, покупець) був укладений договір поставки № 15-зд ( арк. справи 8-11).

До договору № 15-зд сторони склали специфікації № 1 та № 2 ( арк. справи 12-14).

Як свідчать матеріали справи, згідно зі специфікацією № 1 від 03 лютого 2014 року до даного договору ПрАТ "Енергооблік" прийняло на себе зобов'язання передати у власність ТОВ "Монтажтрансгаз" ультразвукові газові лічильники на загальну суму 755 238,00 грн., включаючи ПДВ у розмірі 125 873,00 грн. Відповідач прийняв на себе зобов'язання прийняти дану продукцію та оплатити її в наступному порядку: авансовий платіж у розмірі 377 619,00 грн., включаючи ПДВ, протягом 5 банківських днів з моменту підписання специфікації та отримання рахунку від постачальника; залишкові 50% від вартості товару у розмірі 377 619,00 грн., з урахуванням ПДВ, протягом 5 календарних днів від дати підписання видаткових накладних.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 12 лютого 2014 р. ним отриманий авансовий платіж від відповідача в сумі 377 619,00 грн., а 18 лютого 2014 р. відповідач перерахував суму у розмірі 188 809,00 грн.

За твердженням позивача, 09 квітня 2014 р. товар був отриманий відповідачем, що підтверджується видатковою накладною від 09 квітня 2014 р. №73 на суму 755 238,00 грн., включаючи ПДВ. 21.07.2014 р. відповідач перерахував позивачу суму у розмірі 151 048,10 грн. Всього за поставлений згідно зі специфікацією № 1 до договору товар відповідач сплатив суму у розмірі 717 476,10 грн., заборгованість відповідача перед позивачем становить 37 761,90 грн. Товар, поставлений за другою специфікацією від 03.02.2014 р. до договору відповідач оплатив повністю.

Таким чином, позивач просить суд стягнути з ТОВ "Монтажтрансгаз" на користь ПрАТ "Енергооблік" залишок суми заборгованості за поставлену продукцію у розмірі 37 761,90 грн.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 631 Цивільного кодексу України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов'язки відповідно до договору.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться.

В силу ст. 712 Цивільного кодексу України продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України на продавця покладено обов'язок передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст. 663 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що накладними № 73 від 09.04.2014 року та № 74 від 09.04.2017 року ( арк. справи 16,18), а також актом від 19.06.2014 року (арк. справи 19) підтверджується факт поставки товару позивачем відповідачу.

Позивач вказує, що товар, поставлений за другою специфікацією від 03.02.2014 р. до договору відповідач оплатив повністю.

За накладною від 09 квітня 2014 р. №73 відповідач отримав товар на суму 755 238,00 грн., для оплати якого позивач виставив відповідачу рахунок ( арк. справи 15).

Отриманий товар відповідач оплатив частково на суму 717476,10 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень ( арк. справи 20-22).

Отже, сума боргу відповідача перед позивачем за отриманий товар становить 37761,90 грн.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищевикладене, на підставі матеріалів справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджуються наявними доказами, відповідачем не заперечуються і не спростовуються, а тому підлягають задоволенню.

Судові витрати відповідно ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача.

На підставі матеріалів справи та керуючись статтями 32, 33, 43, 49,75, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Монтажтрансгаз"( вул. Жовтнева, 25, м. Полтава, 36020, ідентифікаційний код 13958101) на користь Приватного акціонерного товариства "Енергооблік" ( вул. Мала Панасівська, 1, м. Харків, 61052 , ідентифікаційний код 24662711) 37761,90 грн. заборгованості, 1600грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

Повне рішення складено 14.09.2017 року

Суддя Тимощенко О.М.

Примітка : Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу. Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня прийняття рішення, а у разі якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення - з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією