ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2017 р. Справа № 25/054-12

За позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю УніКредит Лізинг

до першого відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Аляска ЛД

та другого відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Укрхарчопромкомплекс

про стягнення 1 059 922, 23 грн

Суддя Горбасенко П.В.

За участю представників:

від позивача не зявилися;

від першого відповідача не зявилися;

від другого відповідача ОСОБА_2 (дов. від 30.06.2017).

Обставини справи:

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю УніКредит Лізинг, яке перейменовано у ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «НЕОС ЛІЗИНГ» (далі позивач) звернулося з позовом до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Аляска ЛД (далі перший відповідач) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Укрхарчопромкомплекс (далі другий відповідач) про солідарне стягнення з відповідачів 1 059 922,23 грн заборгованості, з яких: 972 344,19 грн основного боргу, 54 252,59 грн неустойки, 11 637,53 грн інфляційних втрат та 21 687,92 грн 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням першим відповідачем своїх зобовязань за договором фінансового лізингу № 1412L09/00 від 16.09.2009 та неналежним виконанням другим відповідачем зобовязань за договором поруки № 1412L09/00/SUR від 19.08.2011, за умовами якого останній поручився перед позивачем за належне виконання першим відповідачем вказаного договору фінансового лізингу.

Ухвалою господарського суду Київської області від 01.06.2012 порушено провадження у справі № 25/054-12 (суддя Саванчук С.О.) та призначено розгляд справи на 21.06.2012.

Ухвалою господарського суду Київської області від 12.07.2012 зупинено провадження у справі № 25/054-12 до вирішення пов'язаної з нею справи № 5011-33/8649-2012 за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Укрхарчопромкомплекс до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю УніКредит Лізинг та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Аляска ЛД про визнання договору поруки від 16.09.2009 № 1412L09/00/SUR недійсним.

Ухвалою господарського суду Київської області від 12.01.2015 поновлено провадження у справі, розгляд справи призначено на 27.01.2015.

Ухвалою господарського суду Київської області від 27.01.2015 розгляд справи відкладено на 03.02.2015.

Ухвалою господарського суду Київської області від 27.01.2015 продовжено строк розгляду спору, відповідно до частини 3 статті 69 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою господарського суду Київської області від 03.02.2015 провадження у справі № 25/054-12 зупинено до затвердження реєстру вимог кредиторів у справі № 911/3575/14.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 28.01.2016, справу № 25/054-12 передано до розгляду судді Горбасенку П.В., у звязку із припинення повноважень судді Саванчук С.О. щодо здійснення нею правосуддя.

24.07.2017 через канцелярію господарського суду Київської області надійшло клопотання б/н від 19.07.2017 (вх. № 14715/17), згідно якого представник другого відповідача повідомляє суд про те, що ухвалою господарського суду Київської області від 03.02.2016 відмовлено в порушенні провадження у справі № 911/3575/14 про банкрутство ТОВ Укрхарчопромкомплекс, у звязку з чим на сьогоднішній день відсутні обставини, що зумовлюють зупинення провадження, а тому просить суд поновити провадження у справі № 25/054-12.

Ухвалою господарського суду Київської області від 25.07.2017 (суддя Горбасенко П.В.) справу № 25/054-12 прийнято до свого провадження, поновлено провадження у справі № 25/054-12, справу призначено до розгляду на 08.09.2017.

18.08.2017 до канцелярії господарського суду Київської області від позивача надійшла заява на підставі ст. 22 ГПК України (вх. № 16566/17 від 18.08.2017), згідно якої останній повідомив суд про те, що ухвалою господарського суду міста Києва від 15.07.2014 у справі № 910/11251/13 про банкрутство ТОВ «Аляска ЛТД» затверджено реєстр вимог кредиторів у справі та повністю визнано грошові вимоги у даній справі, у звязку з чим провадження у справі в частині вимог про стягнення грошових коштів з першого відповідача підлягає припиненню на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України. Також позивач просив суд стягнути з другого відповідача 1 059 922,23 грн заборгованості, з яких: 972 344,19 грн основного боргу, 54 252,59 грн неустойки, 11 637,53 грн інфляційних втрат та 21 687,92 грн 3 % річних. Вказана заява прийнята судом.

18.08.2017 до канцелярії господарського суду Київської області від представника позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи від 16.08.2017 (вх. № 16567/17 від 18.08.2017), згідно якої останній просив суд відкласти розгляд справи на іншу дату і час у звязку з перебуванням представника позивача у відпустці. Крім того, представник позивача просить суд у разі необхідності продовжити строк розгляду спору.

У судовому засіданні 08.09.2017 представник другого відповідача заперечив проти відкладення розгляду справи та наполягав на вирішення спору у даному судовому засіданні.

Суд, розглянувши заяву позивача про відкладення розгляду справи, вирішив відмовити у її задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Такими обставинами, зокрема, є: 1) нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу; 1-1) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, за наявності ухвали суду про таку участь, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 2) неподання витребуваних доказів; 3) необхідність витребування нових доказів; 4) залучення до участі в справі іншого відповідача, заміна неналежного відповідача; 5) необхідність заміни відведеного судді, судового експерта. Про відкладення розгляду справи виноситься ухвала, в якій вказуються час і місце проведення наступного засідання. Суддя має право оголосити перерву в засіданні в межах встановленого строку вирішення спору з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі.

Абзацом першим пункту 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції № 18 від 26.12.2011 передбачено, що у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

З огляду на те, що незявлення в судове засіданні 08.09.2017 належним чином повідомленого представника позивача не перешкоджає вирішенню спору; у разі неможливості участі у засіданні місцевого господарського суду певного представника позивач не був позбавлений можливості уповноважити на це іншу особу, у тому числі ту, що не є працівником товариства, а також приймаючи до уваги наявність всіх матеріалів у справі, необхідних для вирішення спору по суті та закінчення встановленого двохмісячного строку вирішення спору, суд дійшов висновку, що заява представника позивача про відкладення розгляду справи є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Клопотання про продовження розгляду спору не підлягає задоволенню з огляду на безпідставність останнього.

Водночас, суд звертає увагу сторін у справі, що неодноразові відкладення судового провадження у справі № 25/054-12, яке триває з 01.06.2012 можуть призвести до порушення гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. В той час як запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів (рішення Європейського суду з прав людини у справі Мусієнко проти України, no. 26976/06, від 20.01.2011). Роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (рішення Європейського суду з прав людини у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010).

08.09.2017 до канцелярії господарського суду Київської області від представника другого відповідача подано відзив на позовну заяву (вх. № 18791/17 від 08.09.2017), згідно якого останній просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог до другого відповідача, оскільки перший відповідач є припиненим, що є підставою припинення поруки.

У судовому засіданні 08.09.2017 представник другого відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог до другого відповідача.

Заяв чи клопотань про застосування позовної давності до вимог позивача відповідачами не заявлено.

Перший відповідач у судове засідання 08.09.2017 не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Абзацом першим пункту 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції № 18 від 26.12.2011 передбачено, що у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи, що неявка першого відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України за відсутності представника першого відповідача.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представника другого відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

16.09.2009 між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю УніКредит Лізинг (Лізингодавець) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Аляска ЛД (Лізингоодержувач) укладено договір фінансового лізингу № 1412L09/00, згідно якого лізингодавець зобовязався придбати предмет лізингу у власність від продавця (відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов, передбачених в договір фінансового лізингу, зокрема, у Додатку № 1 до договору фінансового лізингу) та передати предмет лізингу у користування лізингоодержувачу на строк та на умовах, визначених договором, з урахуванням того, що продавець був обраний лізингоодержувачем, а лізингоодержувач сплачувати лізингові платежі згідно умов договору.

19.08.2011 між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю УніКредит Лізинг (Лізингодавець) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Аляска ЛД (Лізингоодержувач) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Укрхарчопромкомплекс (Поручитель) укладено договір поруки № 1412L09/00/SUR, згідно якого поручитель зобовязався протягом 5 днів з дати першої вимоги сплатити лізингодавцю платежі за договором фінансового лізингу загальною сумою в гривневому еквіваленті до 506 868,33 дол. США, що на день укладання договору становить 4 057 480,98 грн.

Позивач в якості обґрунтування позовних вимог посилається на неналежне виконання першим відповідачем зобовязань за договором фінансового лізингу № 1412L09/00/SUR від 16.09.2009 як лізингоодержувачем та другим відповідачем як поручителем за договором поруки № 1412L09/00/SUR від 19.08.2011.

Суд встановив, що ухвалою господарського суду міста Києва від 18.03.2015 у справі № 910/11251/13, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.05.2015 та постановою Вищого господарського суду України від 29.07.2015 за заявою ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «УніКредит Лізинг» до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Аляска ЛД» про банкрутство, затверджено реєстр вимог кредиторів у справі про банкрутство ТОВ «Аляска ЛД» та повністю визнано вимоги ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «УніКредит Лізинг» до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Аляска ЛД», в тому числі за договором фінансового лізингу № 1412L09/00 від 16.09.2009; ліквідовано банкрута - ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Аляска ЛД», як юридичну особу у звязку з банкрутством.

Як вбачається з відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 08.09.2017 ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Аляска ЛД є припиненим.

Предметом позову є вимоги про солідарне стягнення з відповідачів 1 059 922,23 грн заборгованості, з яких: 972 344,19 грн основного боргу, 54 252,59 грн неустойки, 11 637,53 грн інфляційних втрат та 21 687,92 грн 3 % річних.

Суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини лізингу та поруки.

Частиною першою ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобовязання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обовязку.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингоодержувач зобовязаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Суд встановив, що ухвалою господарського суду міста Києва від 18.03.2015 у справі № 910/11251/13, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.05.2015 та постановою Вищого господарського суду України від 29.07.2015 за заявою ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «УніКредит Лізинг» до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Аляска ЛД» про банкрутство, визнано вимоги ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «УніКредит Лізинг» до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Аляска ЛД», у тому числі за договором фінансового лізингу № 1412L09/00 від 16.09.2009.

Згідно наявного в матеріалах справи Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань перший відповідач ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Аляска ЛД» 01.10.2014 припинено.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про припинення провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з першого відповідача на користь позивача 972 344,19 грн основного боргу, 54 252,59 грн неустойки, 11 637,53 грн інфляційних втрат та 21 687,92 грн 3 % річних на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Також позивач просить стягнути з другого відповідача 972 344,19 грн основного боргу, 54 252,59 грн неустойки, 11 637,53 грн інфляційних втрат та 21 687,92 грн 3 % річних.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб (ст. 553 ЦК України).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Статтею ст. 609 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема, за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Згідно із ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідно до змісту ст. ст. 559, 598 ЦК України припинення зобов'язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право і кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати.

Термін «порука», застосований законодавцем у ч. 1 ст. 559 ЦК України, використовується в розумінні зобов'язальних правовідносин поруки, з припиненням яких втрачає чинність договір поруки.

Зі змісту зазначеної норми вбачається, що порука припиняється в разі припинення основного зобов'язання, отже припинення юридичної особи у зв'язку з визнанням її банкрутом є підставою припинення поруки, тому що зобов'язання за кредитним договором припинилося.

Враховуючи що зобовязання першого відповідача за договором фінансового лізингу № 1412L09/00 від 16.09.2009 є припиненим у звязку з ліквідацією першого відповідача на підставі ст. 609 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку, що порука другого відповідача за договором поруки № 1412L09/00/SUR від 19.08.2011 є припиненою на підставі ст. 559 Цивільного кодексу України.

Відтак суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог до другого відповідача про стягнення 972 344,19 грн основного боргу, 54 252,59 грн неустойки, 11 637,53 грн інфляційних втрат та 21 687,92 грн 3 % річних.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статей 44, 49 ГПК України, покладаються судом на сторін позивача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 80, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Провадження у справі в частині вимог ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю УніКредит Лізинг, яке перейменовано у ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю НЕОС ЛІЗИНГ до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Аляска ЛД про стягнення 972 344 (девятиста сімдесяти двох тисяч трьохсот сорока чотирьох гривень) 19 коп. основного боргу, 54 252 (пятидесяти чотирьох тисяч двохсот пятидесяти двох гривень) 59 коп. неустойки, 11 637 (одинадцяти тисяч шестиста тридцяти семи гривень) 53 коп. інфляційних втрат, 21 687 (двадцяти однієї тисячі шестиста вісімдесяти семи гривень) 92 коп. 3 % річних припинити.

2. У задоволенні вимог ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю УніКредит Лізинг, яке перейменовано у ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю НЕОС ЛІЗИНГ до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Укрхарчопромкомплекс про стягнення 972 344 (девятиста сімдесяти двох тисяч трьохсот сорока чотирьох гривень) 19 коп. основного боргу, 54 252 (пятидесяти чотирьох тисяч двохсот пятидесяти двох гривень) 59 коп. неустойки, 11 637 (одинадцяти тисяч шестиста тридцяти семи гривень) 53 коп. інфляційних втрат, 21 687 (двадцяти однієї тисячі шестиста вісімдесяти семи гривень) 92 коп. 3 % річних відмовити.

Повне рішення складено: 13.09.2017

Суддя П.В.Горбасенко