ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.09.2017 Справа № 920/786/17

За позовом Конотопської міської ради Сумської області (м. Конотоп, Сумська область)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумський оптовий ринок» (м. Суми)

про скасування рішення та запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Суддя О.Ю. Резніченко

Представники:

від позивача ОСОБА_1, довіреність № 01-27/2 від 03.01.2017,

від відповідача ОСОБА_2, довіреність від 01.09.2016.

У засіданні брали участь секретар судового засідання Сидорук А.І.

Суть спору: Позивач просить суд скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно ТОВ «Сумський оптовий ринок», зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (ОСОБА_3), будинок 2-а, а саме на будинок, загальною площею 99,7 кв.м. (реєстраційний номер майна 71189). Крім того, позивач просить суд скасувати запис про державну реєстрацію права, який відсутній у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та наявний у Реєстрі прав власності на нерухоме майно (№ 71189), шляхом внесення запису про це право власності до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та його подальшого скасування.

Представник позивача в судовому засіданні усно зазначив, що наполягає на задоволенні позовних вимог.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав, проте представник відповідача в судовому засіданні усно зазначив, що проти позовних вимог заперечує, оскільки відповідач є власником спірного майна і незважаючи на те, що воно частково знищено має намір його відновити.

Відповідач надав для долучення до матеріалів справи докази по справі.

Суд залучив вищезазначені документи до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач обгрунтовує позовні вимоги тим, що місті Конотоп Сумської області, за адресою вул. Євгена Коновальця, 2а розташована земельна ділянка, яка знаходиться у комунальній власності територіальної громади м. Конотоп.

Позивач є власником земельної ділянки, розташованої за вищезазначеною адресою, що підтверджується інформаційною довідкою № 92340319 від 19.07.2017 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Рішенням позивача від 28.07.2016 надано дозвіл на розроблення землевпорядної документації по вул. Євгена Коновальця для влаштування скверу відпочинку.

Під час виконання дій щодо розроблення землевпорядної документації стало відомо, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться відомості про право власності на будинок, розташований в м. Конотоп по вул. Ватутіна, 2а.

Вищезазначене майно зареєстровано за відповідачем, згідно договору купівлі-продажу ВМА № 785006 від 24.12.2008, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського ноторіального округу ОСОБА_4 р№6530.

Позивач зазначає, що на вищезазначеній земельній ділянці був розташований будинок, однак в 2016 році він згорів.

Відповідно до довідки КП «Конотопське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 01.03.2017 № 224 інженером-інвентаризатором від 01.03.2017 встановлено, що житловий будинок та господарчо-побутові будівлі по вул. Євгена Коновальця, 2а у м. Конотопі Сумської області розібрані та земельна ділянка вільна від забудов.

Тобто, на думку позивача, у єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться відомості про право власності, якого фактично не існує.

Як зазначає позивач, реєстрація права власності за відповідачем порушує права міської ради, як власника земельної ділянки, оскільки цей факт заважає в повному обсязі реалізувати свої права відносно земельної ділянки по вул. Євгена Коновальця влаштувати сквер відпочинку, а тому позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки:

По-перше, стосовно можливості позбавлення позивача права власності, то:

Стаття 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Основною метою ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення від 23.09.82 у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», від 11.03.2003 «Новоселецький проти України», від 1.06.2006 «Федоренко проти України»). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі ст.1. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обгрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

Припинення права власності можливо у разі припинення права власності з добровільної волі власника (в тому числі знищення майна) або у разі примусового припинення права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно до статей 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

Відповідно до ст. 347 ЦК особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. У разі відмови від права власності на майно, права на яке не підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту вчинення дії, яка свідчить про таку відмову. У разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру.

Тобто припинення права власності на таке майно повязується з фактом звернення власника до відповідного органу та наявністю рішення цього органу про виключення знищеної речі з державного реєстру. З моменту внесення відповідних змін до реєстру припиняється право на це майно.

Як зазначає сам позивач, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться відомості про право власності на будинок, розташований в м. Конотоп Сумської області, по вул. Ватутіна, 2а, який зареєстрований за відповідачем.

Договір, який був підставою для реєстрації, недійсним в судовому порядку не визнавався, що сторонами не заперечується.

В матеріалах справи відсутні докази в підтвердження того, що позивач звертався із відповідною заявою, а саме заявою про внесення змін щодо свого майна, до реєстраційних органів.

Крім того, сторонами не заперечується факт правомірності запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності на вищезазначене нерухоме майно за відповідачем.

Також, факт, що право власності позивача на спірне майно не припинено та те, що власник з заявою до реєструючих органів не звертався, встановлено постановою Конотопського міьскрайонного суду Сумської області за позовом ТОВ «Сумський оптовий ринок» до Конотопської міської ради Сумської області про визнання протиправним і скасування рішення від 27.07.2016 справа № 577/4715/16-а по даній справі, а також рішенням господарського суду Сумської області від 09.03.2017» 920/57/17 за позовом Конотопської міської ради Сумської області до ТОВ «Сумський оптовий ринок» про скасування державної реєстрації права власності та постановою Харківського апеляційного господарського суду по даній справі. Факти встановлені в вищезазначених рішеннях і постановах, відповідно до ст. 35 ГПК України, не підлягають доказуванню в даній справі.

Отже, відповідач на час слухання справи є власником спірного майна і не може безпідставно бути позбавлений свого майна.

По-друге, стосовно того, що відповідач порушує права позивача на використання земельної ділянки, то:

Рішенням Конотопської міської ради (сьоме скликання п'ятнадцята сесія) від 28.07.2016 Конотопській міській раді надано дозвіл на розроблення землевпорядної документації по вул. Євгена Коновальця для влаштування скверу відпочинку.

Однак постановою Конотопського міьскрайонного суду Сумської області за позовом ТОВ «Сумський оптовий ринок» до Конотопської міської ради Сумської області про визнання протиправним і скасування рішення від 27.07.2016 справа № 577/4715/16-а було встановлено, що вищезазначене рішення порушує право власності позивача, а тому було визнано протиправним та скасовано пункт 2 вищезазначеного рішення, стосовно надання позивачу дозволу на розроблення землевпорядної документації.

Тому, посилання позивача на те, що відповідач безпідставно перешкоджає позивачу користуватись земельною ділянкою, яка відведена позивачу для улаштування скверу, є неправомірним, необгрунтованим і таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.

По-третє, стосовно порушення прав позивача саме відповідачем, то:

Згідно до ст. 4-1 ГПК України господарські суди вирішують господарські спори у порядку позовного провадження. Змістом позову є спір про право. Предмет спору - матеріально-правовий обєкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем та відповідачем. Пасивну підставу позову становлять факти, з яких вбачається, що відповідач вчинив дії, спрямовані на заперечення права позивача або утвердження за собою права, яке йому не належить.

Позивачем жодним чином не доведено, відповідно до ст. ст. 32-34 ГПК України, факт наявності спору між сторонами та порушення (яким чином відбулось таке порушення) саме з боку відповідача.

По-четверте, стосовно вимоги про скасування запису в реєстрі, то:

Позов пред'явлено саме до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумський оптовий ринок», як юридичної особи приватного права.

Відповідно до положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» проведення державної реєстрації речових прав та їх обтяжень належить до сфери діяльності органів державної реєстрації прав структурних підрозділів територіальних органів Міністерства юстиції України.

Відповідач, до якого предявлений позов, не виконує функцій по державній реєстрації нерухомого майна, а тому вимоги до відповідача є безпідставними.

Крім того, при винесенні рішення про зобов'язання вчинити дії, обовязок вчинити дії покладаються саме на відповідача, а не третю особу.

Також, ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно.

Ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що у разі скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Однак підстава державної реєстрації спірного майна за відповідачем договір купівлі-продажу недійсним не визнавався, а тому відсутні і підстави для скасування запису в реєстрі.

Враховуючи все вищезазначене, позовні вимоги позивача є неправомірними, необгрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК Українит при відмові у позові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. В задоволенні позову - відмовити.

Повне рішення складено 11.09.2017.

Суддя ОСОБА_5