ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2017 р.Справа № 916/1962/17
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів секретар судового засідання за участю представників учасників процесу: Від ТОВ «КРОКУС» Від ПрАТ «Одеський завод оздоблювальних матеріалів» ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5, довіреність № б/н, дата видачі: 21.08.17 ОСОБА_6, довіреність №08/235, дата видачі: 01.08.17
розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Одеський завод оздоблювальних матеріалів»
на ухвалу господарського суду Одеської області
від18.08.2017р.
у справі№ 916/1962/17
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КРОКУС»
до відповідача проПриватного акціонерного товариства «Одеський завод оздоблювальних матеріалів» визнання договору оренди і доповнення до нього, усунення перешкод у користуванні орендованими приміщеннями

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «КРОКУС», звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Одеський завод оздоблювальних матеріалів» про визнання чинними договору оренди нежитлових приміщень № 54 від 01.10.2015р. та додаткової угоди №5 від 21.09.2016р., що були укладені між ТОВ «КРОКУС» та ПрАТ «Одеський завод оздоблювальних матеріалів», а також усунення перешкод у користуванні нежитловими приміщеннями, розташованими у будівлі за адресою: 65031, м. Одеса, Київське шосе, 5 , які є обєктом оренди за договором оренди нежитлових приміщень № 54 від 01.10.2015р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 14 серпня 2017р. порушено провадження у справі № 916/1962/17.

17 серпня 2017р. до господарського суду Одеської області від ТОВ «КРОКУС» надійшла заява про забезпечення позову шляхом заборони ПрАТ «Одеський завод оздоблювальних матеріалів» та його уповноваженим, посадовим особам, засновникам та будь-яким іншим особам на період розгляду даної справи вчиняти дії щодо обмеження чи унеможливлення ТОВ «КРОКУС» користуватись орендованими приміщеннями за договором оренди № 54 від 01.10.2015р., які розташовані за адресою: м. Одеса, Київське шосе, 5.

В обґрунтування зазначеної заяви позивач посилається на ст. 66,67 Господарського процесуального кодексу України, та зазначає що 31 серпня 2017р. відповідач - ПрАТ «Одеський завод оздоблювальних матеріалів» заблокував доступ ТОВ «КРОКУС» до орендованих приміщень, що знаходяться за адресою: м. Одеса, Київське шосе, 5 шляхом заміни замків на вхідних дверях та не допускає автотранспорт, що підтверджується доданими до позову та заяви відповідними актами та поясненнями працівників ТОВ «КРОКУС». Крім цього, факти перешкоджання представниками ПрАТ «Одеський завод оздоблювальних матеріалів» були зафіксовані актом від 16.08.2017р., складеним спільно працівниками ТОВ «КРОКУС» і водія СПД ОСОБА_7, автомашина якого не була допущена для завантаження з орендованих приміщень по Київському шосе, 5 у м. Одесі продукції ТОВ «КРОКУС».

Також, позивач зазначає, що у відповідності до висновку судового експерта ОСОБА_8 за №25/2017 від 16.08.2017р., на момент проведення огляду 16.08.2017р. існуючого головного входу через вхідні двері, орієнтованого у бік внутрішньої дворової території нежитлової будівлі № 5 по вул. Київське шосе в м. Одесі, експертом встановлено факт відсутності вільного доступу (входу) до нежитлових приміщень, які орендуються ТОВ «КРОКУС» у ПрАТ «Одеський завод оздоблювальних матеріалів».

Ухвалою господарського суду Одеської області від 18.08.2017р.:

- заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «КРОКУС» задоволено;

- на період розгляду справи заборонено Приватному акціонерному товариству «Одеський завод оздоблювальних матеріалів» (65031, м. Одеса, вул. Київське шосе, 5, ) та його уповноваженим, посадовим особам, засновникам та будь-яким іншим особам вчиняти дії щодо обмеження чи унеможливлення Товариству з обмеженою відповідальністю «КРОКУС» (65031, м. Одеса, вул. Київське шосе, 5, ) користуватись орендованими приміщеннями за договором оренди № 54 від 01.10.2015р., які розташовані за адресою: м. Одеса, Київське шосе, 5.

Не погоджуючись з даною ухвалою господарського суду Одеської області Приватне акціонерне товариство «Одеський завод оздоблювальних матеріалів» подало апеляційну скаргу, відповідно до якої скаржник просить ухвалу господарського суду Одеської області від 18.08.2017р. про забезпечення позову у господарській справі № 916/1962/17 скасувати; у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «КРОКУС» про забезпечення позову шляхом заборони ПрАТ «Одеський завод оздоблювальних матеріалів» та його уповноваженим, посадовим особам, засновника, та будь-яким іншим особам на період розгляду даної справи вчиняти дії щодо обмеження чи унеможливлення позивача користуватись орендованими приміщеннями за договором № 54 від 01.10.2015р., які розташовані за адресою: м. Одеса, Київське шосе, 5 відмовити в повному обсязі.

Як на підставу викладених у скарзі вимог апелянт посилається на наступне:

- відповідно до п. 5.2. Договору оренди нежитлових приміщень № 54 від 01.10.2015р., договір було укладено між сторонами на строк до 30 вересня 2016року, а на підставі додаткової угоди № 5 до Договору від 21.09.2016р., строк дії договору продовжений до 30.09.2017р. 08.12.2016р. позивачем на адресу відповідача було направлено лист № 81/249, згідно якого позивач з 01.06.2017р. в односторонньому порядку відмовився від використання частини орендованих приміщень;

- 01.02.2017р., відповідно до умов пункту 5.6. Договору, відповідачем на адресу позивача було направлено лист № 02/40 з повідомленням про недоцільність продовження орендних правовідносин, з огляду на відмову позивача від частини орендованих приміщень та виробничу необхідність відповідача, який вирішив використовувати зазначені площі для модернізації власного виробництва. У цьому ж листі , відповідно до умов пункту 5.7. Договору відповідач повідомив позивача про дострокове розірвання Договору оренди нежитлових приміщень № 54 від 01.10.2015р. та просив позивача звільнити орендовані ним приміщення з 01.08.2017р.;

- судом першої інстанції не прийнято до уваги факту наближення строку припинення Договору оренди 30 вересня 2017року;

- суд першої інстанції неповно та необєктивно зясував обставини та факти, викладені в заяві позивача про забезпечення позову, без належного аналізу правовідносин, що існують між сторонами спору, що по-суті є втручанням в господарську діяльність відповідача.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 01.09.2017р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 11.09.2017р.

Розглянувши матеріали даної справи, Одеський апеляційний господарський суд встановив наступне:

Згідно із ч. 5 ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Згідно ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Статтею 99 частиною 2 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених ст. 67 цього кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006р., розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналогічні положення закріплено в постанові пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» № 16 від 26.12.2011р.

Так, п.п. 1, 3 вказаної постанови пленуму Вищого господарського суду України передбачено, що у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності звязку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як вбачається із позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «КРОКУС», позивач в резолютивній частині просить:

- визнати чинними договір оренди нежитлових приміщень № 54 від 1 жовтня 2015 року та додаткову угоду № 5 від 21 вересня 2016року, які були укладені між позивачем - товариством з обмеженою відповідальністю «КРОКУС» та відповідачем приватним акціонерним товариством «Одеський завод оздоблювальних матеріалів»;

- усунути перешкоди у користуванні позивачу товариству з обмеженою відповідальністю «КРОКУС» нежитловими приміщеннями, розташованими у будівлі за адресою: 65031, м. Одеса, Київське шосе, 5 шляхом заборони відповідачу, приватному акціонерному товариству «Одеський завод оздоблювальних матеріалів», чинити дії, які перешкоджають позивачу, товариству з обмеженою відповідальністю «КРОКУС» користуватися орендованими нежитловими приміщеннями згідно договору оренди № 54 від 1 жовтня 2015року;

- стягнути з відповідача приватного акціонерного товариства «Одеський завод оздоблювальних матеріалів» на користь позивача товариства з обмеженою відповідальністю «КРОКУС» судовий збір у розмірі 1600гривень.

Таким чином, предметом судового розгляду у даній справі є вимога позивача до відповідача усунути перешкоди у здійсненні позивачем права користування нежитловими приміщеннями за договором оренди.

Виходячи з предмету спору та вимог заяви про забезпечення позову, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що для того щоб вжити заходи до забезпечення позову, суд першої інстанції повинен був надати правову оцінку правомірності користування позивачем орендованим майном у спірному періоді, що по суті є предметом дослідження позовних вимог.

На думку колегії суддів, надання такої правової оцінки до розгляду по суті позову та винесення рішення по справі є передчасним та неможливим.

Оскаржуваною ухвалою від 18.08.2017р. суд першої інстанції на період розгляду справи заборонив Приватному акціонерному товариству «Одеський завод оздоблювальних матеріалів» (65031, м. Одеса, вул. Київське шосе, 5, ) та його уповноваженим, посадовим особам, засновникам та будь-яким іншим особам вчиняти дії щодо обмеження чи унеможливлення Товариству з обмеженою відповідальністю «КРОКУС» (65031, м. Одеса, вул. Київське шосе, 5, ) користуватись орендованими приміщеннями за договором оренди № 54 від 01.10.2015р., які розташовані за адресою: м. Одеса, Київське шосе, 5.

Господарський суд не повинен вживати таких заходів до забезпечення позову, які фактично є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті (п. 9 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» №16 від 26.12.2011р.).

З наведеного вбачається, що застосовані ухвалою суду від 18.08.2017р. заходи забезпечення позову за своїм змістом є аналогічними частині заявлених позовних вимог.

Таким чином, застосування місцевим господарським судом відповідних заходів забезпечення позову було не обґрунтованим та призвело до вирішення по суті частини заявлених позовних вимог за відсутності повного та всебічного розгляду всіх обставин справи та без винесення рішення в порядку ст. ст. 82-84 ГПК України.

Вищевказане свідчить про незаконність прийнятої місцевим господарським судом ухвали від 18.08.2017р. про вжиття заходів забезпечення позову.

На підставі вищевикладеного, Одеський апеляційний господарський суд скасовує ухвалу господарського суду Одеської області від 18.08.2017р. про вжиття заходів до забезпечення позову, та керуючись правами суду першої інстанції приймає нове рішення з вказаного питання, яким у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовляє.

Керуючись ст.ст. 99, 101-106 ГПК України, Одеський апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Одеський завод оздоблювальних матеріалів» задовольнити.

Ухвалу господарського суду Одеської області від 18.08.2017р. про вжиття заходів до забезпечення позову скасувати.

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «КРОКУС» про забезпечення позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий К.В. Богатир

Судді: О.Ю. Аленін

ОСОБА_3