ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2017 р.Справа № 922/2841/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши справу

за позовом Акціонерної компанії «Харківвобленерго», м. Харків
до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова третя особа Факультет військової підготовки імені Верховної Ради України НТУ "Харківський політехнічний інститут"
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача ОСОБА_1 за дов. №01-16/2231 від 19.04.2017 р.,

відповідача ОСОБА_2 за дов.№10010 від 29.12.2016 р.,

третьої особи ОСОБА_3 за дов. №1399 від 10.08.2017 р.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерна компанія "Харківобленерго", м. Харків (надалі - позивач) звернулася до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова про стягнення 777,60 грн. вартості за перетоки спожитої реактивної енергії за червень 2017 року, 2448,45 грн. пені за період з березня по травень 2017 року, 286,07 грн. 3% річних за період з березня по травень 2017 року. Позивач також просить суд покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору.

Вимоги позивач мотивовано неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором про постачання електричної енергії №054725 від 06.04.2005 р. (в редакції додаткової угоди від 30.12.2011 р.), що призвело до утворення заборгованості та нарахування пені, інфляційних втрат і 3% річних.

Ухвалою суду від 28.08.2017 р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 11.09.2017 р. об 11:15.

Представник відповідача, через канцелярію господарського суду 11.09.2017 р. за вх. №29130, надав клопотання в якому вказує, що відповідач є неприбутковою установою, утримується за рахунок коштів державного бюджету та просить суд зменшити розмір пені на 90%, враховуючи майновий стан відповідача.

Представник позивача, 11.09.2017 р. за вх. № 29131, надав заяву про уточнення позовних вимог, в якій вказує про погашення відповідачем заборгованості з оплати вартості за перетоки спожитої реактивної енергії (платіжне доручення №834 від 10.08.2017 р.). Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача 2448,45 грн. пені та 286,07 грн. 3% річних за період з березня по травень 2017 р.

Згідно статті 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Відповідно до п. 3.10. Постанови Пленуму ВГС від 26.12.2011 р. №18 "Про деякі питання практики застосування ГПК України судами першої інстанції" передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

У будь-якому з таких випадків позивачем має бути додержано правил вчинення відповідної процесуальної дії, а недотримання ним таких правил тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України та зазначені в цій постанові.

Отже, аналізуючи наведені норми, суд дійшов висновку, що подана заява про уточнення позовних вимог є заявою про зменшення розміру позовних вимог та за формою і змістом узгоджується зі статтями 54, 57 Господарського процесуального кодексу України, а тому, суд приймає до розгляду заяву позивача.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав подану заяву про зменшення розміру пені на 90%.

Позивач проти заяви відповідача заперечував, просив суд задовольнити уточнені позовні вимоги у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та викладені доводи, судом встановлено наступне.

06.04.2005 р. між АК «Харківобленерго» (постачальник) та Факультетом ВП НТУ «ХПІ» (споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії №054725 (надалі - Договір).

Додатковою угодою від 30.12.2011 р. між позивачем, Факультетом ВП НТУ «ХПІ» та Квартирно-експлуатаційним відділом м. Харкова сторони змінили п. 4.1, 4.2, 4.4, 4.5, 6, 8, 10 додатка 2 до Договору «Порядок розрахунків». Платником встановлено Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова.

Згідно ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно статті 193 Господарського кодексу України, та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Відповідно до п. 2.2.5 Договору споживач зобовязаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість спожитої електричної енергії та інші нарахування.

Пунктом 5 Додатка 2 до Договору встановлено, що остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду здійснюється на підставі рахунка, який виставляється постачальником електричної енергії на основі даних про фактичне споживання електричної енергії. Даний рахунок повинен бути оплаченим протягом 5 операційних днів з дня його отримання.

Відповідно до п.1 додатку №2 «Порядок розрахунків» споживачу встановлений розрахунковий період з 01 числа місяця до такого ж числа наступного місяця.

Позивач, відповідно до умов Договору, здійснив відпуск електричної енергії у період з березня по червень 2017 року, однак, відповідач своєчасно не розрахувався за надану електричну енергію, в результаті чого позивачем було нараховано 2448,45 грн. пені та 286,07 грн. 3% річних.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно приписів ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

В п. 4.2.1 Договору сторони встановили нарахування 3 річних, інфляційних втрат і пені за порушення термінів розрахунку за спожиту електричну.

Окрім того, частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 4.1. Постанови ПВГСУ «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши розрахунок позивача по нарахуванню інфляційних втрат, 3% річних та інфляційних втрат, суд вважає їх обґрунтованими.

За змістом ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Однак, статтею 83 ГПК України встановлено права господарського суду щодо прийняття рішення, зокрема, суд має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Пленумом Вищого господарського суду в постанові №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 р. були дані розяснення щодо застосування господарськими судами положень зазначеної статті.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Суд, дослідивши обставини справи, беручи до уваги характер діяльності відповідача, забезпечення і утримання обєктів соціально-культурного призначення, забезпечення військових частин квартирним майном та особливості фінансування установ з державного бюджету, при цьому враховуючи інтереси сторін та обовязковість належного виконання господарських зобовязань вважає за необхідне зменшити розмір нарахованої позивачем пені на 50%.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 49 ГПК України та те, що з вини відповідача спір було доведено до суду, сума сплаченого судового збору за подання позову до суду у розмірі 1600,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Уточнені позовні вимоги задовольнити частково, з урахуванням зменшення розміру нарахованої позивачем пені на 50%.

Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова (61024, Харківська обл., місто Харків, ВУЛИЦЯ ПУШКІНСЬКА, будинок 61, код 07923280) на користь Акціонерного товариства «Харківобленерго» (61037, Харківська обл., місто Харків, ВУЛИЦЯ ПЛЕХАНІВСЬКА, будинок 149, код 00131954, на п/р 5 в АТ «ОСОБА_4 Аваль», МФО 380805) 1224,23 грн. пені, 286,07 грн. 3% річних за період з березня по травень 2017 р. та 1600,00 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 14.09.2017 р.

Суддя ОСОБА_5