ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2017 р. Справа № 922/1932/17

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Тихий П.В., суддя Гетьман Р.А. , суддя Россолов В.В.

при секретарі Деппа-Крівіч А.О.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1 (довіреність №07-02/17 від 28.12.2016 року);

відповідача не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх.№2569Х/1-43) на рішення господарського суду Харківської області від 08.08.2017 року у справі №922/1932/17

за позовом Публічного акціонерного товариства Аграрний фонд, м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю Хлібзавод Салтівський, м.Харків

про стягнення 419892,78 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

08 червня 2017 року Публічне акціонерне товариство "Аграрний фонд" звернулося до Господарського суду Харківської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібозавод "Салтівський", в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості у розмірі 419.892,78 грн., в тому числі 340.248,65 грн. - сума основної заборгованості, 35.329,92 грн. - сума пені, 23.817,41 грн. - сума штрафу, 16.619,58 грн. - сума інфляційних втрат, 3.877,22 грн. - сума трьох відсотків річних.

Рішенням господарського суду Харківської області від 08.08.2017 року у справі №922/1932/17 (суддя Бринцев О.В.) позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібозавод "Салтівський" на користь Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд" 315.248,65 грн. основної заборгованості, 35.329,92 грн. пені, 23.817,41 грн. штрафу, 16.619,58 грн. інфляційних втрат, 3.877,22 грн. 3% річних та витрати зі сплати судового збору в розмірі 6.298,40 грн. В частині стягнення 25.000,00 грн. основної заборгованості провадження у справі припинено.

Відповідач із вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить вищенаведене рішення скасувати в частині стягнення 16619,58 грн. інфляційних втрат та 3877,22 грн. 3% річних.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суд від 22.08.2017 року апеляційну скаргу відповідача прийнято до провадження, розгляд скарги призначено на 11.09.2017 року.

04.09.20147 року від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№9146), в якому він вважає її безпідставною ат просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги (вх.№9393 від 08.09.2017 року), у звязку з зайнятістю представника в іншому судовому засіданні.

Розглянувши заявлене клопотання, колегія суддів дійшла висновку про відмову у його задоволенні, виходячи з того, що відповідно до вимог статті 77 ГПК України господарський суд відкладає розгляд справи, коли спір не може бути вирішено в даному засіданні, зокрема, через незявлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може не брати до уваги доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у звязку з відсутністю його представника (з причин повязаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т.п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - четвертою статті 28 ГПК України, з числа своїх працівників, так і осіб, не повязаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах, беручи до уваги, що відповідно до вимог статті 33 ГПК України обовязок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно з вимогами статті 75 ГПК України розглядає справу за наявними матеріалами.

Водночас при розгляді справи в суді першої інстанції представник відповідача жодного разу не зявився в судове засідання, звертався до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи, розгляд справи відкладався, але представник в судове засідання не зявлявся, тому справа розглядалась за наявними в ній матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

Незявлення представників судового процесу в судові засідання може бути спрямовано на умисне затягування судового процесу, що порушує права інших учасників судового процесу та суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні уповноваженого представника позивача, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.12.2016 між ПАТ "Аграрний фонд" та ТОВ "Хлібозавод "Салтівський" було укладено біржовий контракт Аграрної біржі №2596АБ, за умовами якого продавець (ПАТ "Аграрний фонд") взяв на себе зобовязання передати у власність покупця (ТОВ "Хлібозавод "Салтівський") товар, вказаний в цьому контракті, а покупець зобовязався прийняти товар та сплатити за нього грошову суму, передбачену цим контрактом.

Пунктом 1.2. контракту визначено, що його предметом є борошно пшеничне вищого ґатунку, що відповідає ДСТУ 46.004-99. Пунктом 1.3. контракту встановлено кількість товару, що продається 60,221 тонн. Згідно з п. 2.3. контракту, загальна сума товару становить 340248,65 грн.

Відповідно до п. 5.3. вищевказаного контракту, приймання продукції за кількістю та якістю здійснюється в день поставки та оформлюється видатковою накладною.

Згідно з п. 4.1. вищезазначеного контракту, покупець (відповідач) повинен протягом 14 календарних днів з моменту виписки дозволу-довіреності на переоформлення товару, сплатити за товар.

29.12.2016 позивачем було виписано відповідний дозвіл-довіреність (а.с.14) та цього ж дня, 29.12.2016, сторонами оформлено видаткову накладну №4214 (а.с.15), якою засвідчено факт прийняття відповідачем (ТОВ "Хлібозавод "Салтівський") борошна пшеничного вищого ґатунку обсягом 60,221 тонн на загальну суму 340248,65 грн. Відповідно, граничним терміном сплати коштів за товар є 12.01.2017.

Однак зобовязання з оплати вищевказаного товару у встановлений договором строк відповідач не виконав, у звязку з чим у червні 2017 року ПАТ "Аграрний фонд" звернулося до господарського суду з позовом про стягнення з ТОВ "Хлібозавод "Салтівський" вищевказаної суми боргу та здійснених на неї нарахувань. Ухвалою господарського суду від 09.06.2017 вказаний позов було прийнято до розгляду та порушено провадження в даній справі.

Під час розгляду даної справи судом першої інстанції відповідач перерахував позивачеві в рахунок погашення заборгованості 25000,00 грн. що підтверджується платіжними дорученнями 5313 від 26 червня 2017 року та №3430 від 26 червня 2017 року.

Отже, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд правомірно, у відповідності до приписів п.1-1 ст. 80 ГПК України, припинив провадження в частині стягнення 25000,00 грн. основного боргу у звязку з відсутністю предмету спору.

Решту суми боргу 315248,65 грн. судом першої інстанції, правомірно, із посиланням на ст.509, 526, 527 ЦК України, стягнуто з відповідача на користь позивача.

Згідно з до п. 8.4. укладеного між сторонами контракту, за порушення покупцем строків оплати товару відповідно до п.п. 2.3. та 4.1. контракту, покупець сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожен день такого прострочення та штраф в розмірі 7% загальної ціни товару.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок заявлених до стягнення сум 35329,92 грн. пені за період з 13.01.2017 по 31.05.2017; 23817,41 грн. штрафу в розмірі 7% від загальної ціни товару; 16619,58 грн. інфляційних втрат за період з січня по травень 2017 року включно; 3877,22 3% річних за період з 13.01.2017 по 31.05.2017 (а.с.21), колегія суддів зазначає, що він є арифметично та методологічно вірним і таким, що відповідає нормам чинного законодавства, умовам контракту та фактичним обставинам справи.

Як вбачається з апеляційної скарги, апелянтом не наведено заперечень або контррозрахунків стосовно розміру як суми основного боргу, так і вищевказаних нарахувань на неї.

Разом з тим, ТОВ "Хлібозавод "Салтівський" не погоджується із стягненням інфляційних втрат та відсотків річних, вважаючи позовні вимоги в цій частині неправомірними, оскільки позивачем згідно з контрактом нараховано до стягнення суми пені та штрафу.

Надаючи правову оцінку даним аргументам, колегія суддів зазначає наступне.

За змістом вищенаведених приписів ст.625 ЦК України, сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові, а також шляхом відшкодування матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Відповідне узгоджується з правовою позицією, викладеною в п.1.3, 4.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 N14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", на яку обґрунтовано посилається позивач у відзиві на апеляційну скаргу.

Як вбачається з умов контракту, ним не встановлено інший розмір відсотків річних порівняно із ст.625 ЦК України. Отже, суми 3% річних та інфляційних втрат, нараховані позивачем у відповідності із вказаною нормою, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача незалежно від застосованих до нього штрафних санкцій за контрактом, оскільки, як було зазначено вище, вказані нарахування не мають характеру штрафних санкцій.

Твердження апелянта про те, що позивачем неправомірно нараховано проценти на проценти, колегія суддів вважає таким, що не узгоджується з матеріалами справи, оскільки, як вбачається з наданого позивачем розрахунку, суми відсотків річних та інфляційних втрат ним було нараховано на основну заборгованість, що існувала на момент подання позовної заяви (419892,78 грн.), а не на проценти.

Будь-яких інших обставин, що могли б бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, відповідачем не наведено.

Отже, з огляду на те, що доводи відповідача не знайшли підтвердження в ході апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду має бути залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись статтями 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 08.08.2017 року у справі №922/1932/17 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через Харківський апеляційний господарський суд.

Повний текст постанови складено 12.09.2017 року.

Головуючий суддя Тихий П.В.

Суддя Гетьман Р.А.

Суддя Россолов В.В.