ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.09.2017 Справа № 904/7745/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СК "СТРОЙІНВЕСТ", м. Дніпро

до Відділу освіти Новомосковської районної державної адміністрації, м. Новомосковськ

про стягнення 10 599,03 грн.

Суддя Петренко Н.Е.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, представник за довіреністю № 80 від 31.05.2017

від відповідача: ОСОБА_2, представник за довіреністю № 498 від 12.04.2017

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СК "СТРОЙІНВЕСТ" (далі позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Відділу освіти Новомосковської районної державної адміністрації (далі відповідач) про стягнення 10599,03 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору № 50 на виконання робіт від 19.08.2016, в частині здійснення оплати за виконану роботу.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 07.08.2017 порушено провадження у справі № 904/7745/17, прийнято позовну заяву до розгляду, призначено судове засідання на 07.09.2017.

07.09.2017 до суду від позивача надійшли:

- заява, відповідно до якої, станом на 07.09.2017, сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 1 977,52 грн., оскільки 28.08.2017 відповідачем було сплачено суму основного боргу в розмірі 8 621,51 грн.;

- власне письмове підтвердження того, що у провадженні господарських судів України або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує спір, немає справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав та немає рішення цих органів з такого спору.

Крім того, 07.09.2017 до суду від відповідача надійшли заперечення на позовну заяву, відповідно до яких останній просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних.

07.09.2017 в судовому засіданні оголошено перерву до 13.09.2017.

13.09.2017 повноважний представник позивача в судовому засіданні просив суд в частині стягнення суми основного боргу - провадження у справі припинити, а в частині стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних - задовольнити в повному обсязі.

Повноважний представник відповідача заперечував щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних, виходячи з обставин викладених у запереченнях на позовну заяву.

У судовому засіданні 13.09.2017 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, згідно зі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

19.08.2016 між позивачем та відповідачем укладено договір № 50 на виконання робіт (далі Договір), відповідно до умов п. 1.1. якого, позивач зобов'язується виконати роботи з капітального ремонту. Заміна вікон у Вільненській НВК "школа-дошкільний навчальний заклад" І-Ш ступенів Новомосковської районної ради Дніпропетровської області за адресою: вул. Леніна, 1, с. Вільне, Новомосковський район, Дніпропетровська область, а відповідач прийняти і оплатити такі роботи.

За приписами п. 1.2 Договору, найменування (номенклатура) робіт та їх кількісні характеристики зазначаються у Договірній ціні, яка є додатком № 1 до цього Договору.

Положеннями п.п. 3.1 3.2. Договору передбачено, що ціна цього Договору є динамічною і становить 172 501,40 грн., у тому числі ПДВ 20% - 28 750,23 грн. та визначається згідно з договірною ціною Додаток № 1, яка є невід'ємною частиною цього Договору. Ціна договору може коригуватися тільки за взаємною згодою сторін.

Як зазначено у п. 4.1. Договору, розрахунки проводяться наступним чином: відповідач при надходженні бюджетних коштів перераховує позивачу попередню оплату в розмірі: 50% від загальної вартості робіт за Договором, а саме 86 250,70 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 14375,12грн., протягом 5-ти календарних днів з моменту підписання договору та отримання відповідачем рахунка-фактури, для придбання позивачем необхідних для виконання кожного виду робіт матеріалів, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2014 № 117 «Про здійснення попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти». Використана попередня оплата погашається на підставі акту виконаних робіт (форма КБ-2в і довідкиКБ-3) з урахуванням придбаних матеріалів необхідних для подальшого виконання робіт. Позивач зобов'язується використати одержаний аванс на виконання робіт, придбання необхідних для виконання робіт матеріалів, протягом трьох місяців після одержання авансу. Подальші розрахунки відповідач здійснює поетапно, згідно підписаних сторонами актів виконаних підрядних робіт, складених за формою КБ-2в і довідки форми КБ-3, протягом 10 календарних днів з моменту підписання актів виконаних робіт по мірі надходження бюджетних коштів.

Положеннями п. 4.2. Договору передбачено, що до акту виконаних підрядних робіт додається рахунок-фактури.

Розрахунки здійснюються в українській гривні шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позивача (п. 4.3. Договору).

Відповідно до п.п. 5.1 5.2. Договору, передавання виконаних робіт позивачем і прийняття робіт відповідачем оформлюється актом, підписаним уповноваженими представниками сторін. Акт приймання виконаних робіт за формою КБ - 2в та довідку про вартість виконаних підрядних робіт (форма КБ-3) готує позивач і передає відповідачу не пізніше 25 числа поточного місяця, а відповідач протягом 3-х робочих днів перевіряє достовірність акту в частині фактично виконаних робіт, їх відповідності показника якості, а при відсутності явних чи прихованих недоліків підписує його в рамках цього ж строку або направляє мотивоване заперечення проти його підписання.

Згідно з п.п. 6.1. - 6.3 Договору, позивач починає виконання робіт - протягом 10-ти календарних днів з моменту отримання попередньої оплати. Строк виконання робіт складає - 16 робочих днів з моменту початку робіт. Місце виконання робіт - вул. Леніна, 1, с.Вільне, Новомосковський район, Дніпропетровська область.

Як зазначено у п. 7.1.1. Договору, відповідач зобовязаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за виконані роботи, а відповідно до п. 7.4.1. Договору, позивач має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за виконані роботи.

У разі порушення з вини відповідача термінів платежів за виконані роботи, останній сплачує позивачу пеню у розмірі 0,1% від загальної суми невиконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення, але не більш подвійної облікової ставки НБУ (п.8.3. Договору).

Пунктом 11.1. Договору передбачено, що цей Договір набирає чинності з дня підписання його сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2016, або до повного виконання зобовязань сторонами по Договору, і вважається виконаним після виконання взаємних зобовязань і врегулювання всіх розрахунків між сторонами.

Як зазначає позивач, останнім в повному обсязі виконані взяті на себе зобовязання по Договору, що підтверджується ОСОБА_1 приймання виконаних будівельних робіт за вересень і грудень 2016 року, та Довідками про вартість виконаних будівельних робіт за вересень та за грудень 2016 року, які підписані без будь-яких зауважень обома сторонами.

Позивач зауважує, що відповідно до ОСОБА_1 звіряння взаємних розрахунків між сторонами, станом на 01.01.2017, заборгованість відповідача перед позивачем складає 8621,51 грн.

З метою досудового врегулювання спору, позивачем на адресу відповідача була направлена претензія за вих. № 24 від 14.03.2017, з вимогою до 31.03.2017 погасити існуючу заборгованість по вищевказаному Договору. Як зазначає позивач, відповідачем вимоги позивача були залишені без відповіді та задоволення, у звязку з чим позивач звернувся з позовом до суду.

Таким чином, станом на 17.07.2017 заборгованість відповідача перед позивачем за виконані роботи складає 8 621,51 грн.

За неналежне виконання відповідачем свого обовязку по Договору щодо своєчасної та повної оплати за виконані роботи, позивачем на підставі п. 8.3. Договору нарахована пеня у розмірі 1 252,37 грн.

Крім того, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем були нараховані інфляційні втрати у розмірі 586,26 грн. та 3% річних у розмірі 138,89 грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість по оплаті за виконані роботи у розмірі 8 621,51 грн., пеня у розмірі 1252,37грн., інфляційні втрати у розмірі 586,26 грн., 3% річних у розмірі 138,89 грн., а всього 10 599,03 грн.

07.09.2017 до суду від позивача надійшла заява, відповідно до якої, станом на 07.09.2017, сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 1 977,52 грн. (пеня у розмірі 1 252,37 грн., інфляційні втрати у розмірі 586,26 грн., 3% річних у розмірі 138,89грн.), оскільки 28.08.2017 відповідачем було сплачено суму основного боргу в розмірі 8 621,51 грн.

Відповідач підтвердив факт оплати суми основного боргу у розмірі 8 621,51 грн., що підтверджує платіжне доручення № 34 від 28.08.2017, але просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних, виходячи з того, що відповідач є державною установою і кошти на сплату таких видів заборгованостей державним бюджетом не виділяються.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з таких підстав.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України).

Положеннями ст. 837 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням їх результату замовникові.

Відповідно до вимог ст. 846 Цивільного кодексу України, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Положеннями ст. 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. ст. 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищезазначені норми чинного законодавства України, умови Договору та обставини справи, господарський суд вважає, що провадження у справі в частині стягнення заборгованості по оплаті за виконані роботи у розмірі 8 621,51 грн. підлягає припиненню, оскільки зазначена сума заборгованості була оплачена відповідачем в повному обсязі, що підтверджує платіжне доручення № 34 від 28.08.2017 та обидві сторони.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Господарський суд вважає за необхідне зазначити про те, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

На підставі вищевказаної норми закону, позивачем були нараховані інфляційні втрати у розмірі 586,26 грн. та 3% річних у розмірі 138,89 грн., розрахунок яких судом був перевірений та визнаний таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

За приписами ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір не передбачено законом або договором.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання грошових зобов'язань, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Як зазначено у п. 8.3. Договору, у разі порушення з вини відповідача термінів платежів за виконані роботи, останній сплачує позивачу пеню у розмірі 0,1% від загальної суми невиконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення, але не більш подвійної облікової ставки НБУ (п. 8.3. Договору).

На підставі п. 8.3. Договору позивачем нарахована пеня у розмірі 1 252,37 грн., розрахунок якої судом перевірений та визнаний таким, що зроблений невірно, оскільки нарахування пені припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, тобто пеня нараховуються лише на 182 дня.

Після перерахунку проведеного господарським судом в системі "Законодавства", відповідно до вимог чинного законодавства України, пеня за період з 03.01.2017 по 03.07.2017 (182 дня) складає 1 156,23 грн.

Господарський суд вважає за можливе на підставі п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України зменшити розмір пені на 50% від належної до стягнення суми, що буде становити суму 578,12 грн.

При цьому господарським судом враховано наступне: ступінь виконання зобов'язання: зобов'язання за Договором виконані відповідачем у повному обсязі; причини неналежного виконання: причиною прострочення стала затримка надходження бюджетних коштів; незначність прострочення виконання: прострочення відповідача носило незначний характер; наслідки порушення зобов'язання: в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували наявність у позивача збитків, у зв'язку з порушенням відповідачем строків виконання зобов'язання по вищевказаному Договору.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24.06.2015 у справі № 3-192гс15, яка відповідно до приписів статті 11128 Господарського процесуального кодексу України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень та всіх судів України, а суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

Викладене є підставою для задоволення позову частково.

За приписами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються апеляційним судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Пленум Вищого господарського суду України у п. 9 постанови від 17.05.2011 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України", роз'яснив, що у вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з'ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об'єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою ГПК покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов'язаний самостійно з'ясовувати відповідні причини. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.

Аналогічна правова позиція підтримана постановою Вищого господарського суду України від 24.12.2014 по справі № 904/9428/13, недотримання якої стало підставою скасування постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 549, 599, 610, 612, 629, 837, 846 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174, 193, 218, 231, 232, 233 Господарського кодексу України, ст. ст. 4, 32-34, 43-44, 48-49, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Провадження у справі в частині стягнення заборгованості по оплаті за виконані роботи у розмірі 8 621,51 грн. припинити.

Стягнути з Відділу освіти Новомосковської районної державної адміністрації (51200, м.Новомосковськ, вул. Гетьманська (Радянська), буд. 12, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СК "СТРОЙІНВЕСТ" (49000, м. Дніпро, вул.Любарського, буд. 143, оф. 215, ) пеню у розмірі 578,12 грн. (пятсот сімдесят вісім грн. 12 коп.), інфляційні втрати у розмірі 586,26 грн. (пятсот вісімдесят шість грн. 26 коп.), 3% річних у розмірі 138,89 грн. (сто тридцять вісім грн. 89 коп.), витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 585,49 грн. (одна тисяча пятсот вісімдесят шість грн. 49 коп.).

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 14.09.2017

Суддя ОСОБА_3