Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

12 вересня 2017 року Справа № 927/695/17

Позивач: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк",

вул. Грушевського, буд. 1 Д, м. Київ, 01001

адреса для листування: а/с 1800, м. Дніпро, 49027

Відповідач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1,

АДРЕСА_1

Предмет спору: про стягнення 11666,97 грн.

Суддя Лавриненко Л.М.

Представники сторін:

Від позивача: Чехман С.М., довіреність №7683-К-О від 27.12.2016, представник

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем - Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" подано позов до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 1800,00 грн заборгованості за кредитом; 2595,21 грн заборгованості по процентам за користування кредитом; 3804,36 грн пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором банківського обслуговування від 21.03.2011 та 3467,40 грн заборгованості по комісії за користування кредитом.

У судовому засіданні 22.08.2017 судом було здійснено огляд оригіналу кредитної справи, а саме: анкети відповідача від 16.12.2010; виписки банку щодо відповідача; реєстру тарифів на послуги розрахунково-касового обслуговування, що надаються корпоративним клієнтам малого та середнього бізнесу Приватбанку.

Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області, на виконання вимог ухвали суду від 22.08.2017, листом №74.01/03-45713 повідомило, що станом на 04.04.2016 гр.ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 по паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 виданому 24.12.1999 Бобровицьким РВ УМВС України в Чернігівській області.

Відповідач особисто у судові засідання 10.08.2017, 22.08.2017, 05.09.2017, 12.09.2017 не з'явився, повноважного представника для дачі пояснень по справі не направив, документів, витребуваних ухвалами суду від 25.07.2017, 10.08.2017, 22.08.2017, 05.09.2017 суду не надав.

Направлені на адресу відповідача, зазначену позивачем у позовній заяві (АДРЕСА_1), ухвала суду від 25.07.2017 про порушення провадження у справі та ухвала суду від 10.08.2017 про відкладення розгляду справи, повернулась до суду з відміткою «за даною адресою не проживає»; ухвала суду від 22.08.2017 про відкладення розгляду справи повернулась до суду з відміткою «змінила місце проживання»; ухвала суду від 05.09.2017 про відкладення розгляду справи, повернулась до суду з відміткою «за даною адресою не проживає, виїхала з країни».

Представник позивача у судовому засіданні 12.09.2017 підтримала раніше подане клопотання про відмову від фіксації судового засідання технічними засобами, яке задоволено судом.

Подане позивачем до початку судового засідання клопотання про залучення до матеріалів справи додаткових документів задоволено судом, документи залучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 12.09.2017 представник позивача заявила усне клопотання про залучення до матеріалів справи документів, яке судом задоволено. Подані документи залучено судом до матеріалів справи.

Інших заяв та клопотань від сторін на час слухання справи до суду не надходило.

Відповідно до ст. 64 Господарського процесуального кодексу України, ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином. Аналогічної позиції дотримується Вищий господарський суд України (п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011).

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за умовами пошуку: ідентифікаційний код НОМЕР_1, місцепроживання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1: АДРЕСА_1.

Дана адреса реєстрації фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 виданий 24.12.1999 Бобровицьким РВ УМВС України в Чернігівській області) підтверджується листом №74.01/03-45713 Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області.

Іншої адреси місця проживання чи місця реєстрації відповідача сторонами суду не надано.

Таким чином, судом було вжито всіх заходів щодо належного повідомлення відповідача про час та місце судового засідання, але відповідач своїм процесуальним правом участі в судових засіданнях 10.08.2017, 22.08.2017, 05.09.2017, 12.09.2017 не скористався, особисто у судові засідання не з'явився, повноважного представника для дачі пояснень по справі не направив.

Судом також враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Зважаючи на те, що згідно ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи, неявка відповідача у судові засідання, не є перешкодою для розгляду справи за наявними у ній доказами.

Ухвалами суду від 25.07.2017, 10.08.2017, 22.08.2017, 05.09.2017 сторони були попереджені, що нез'явлення в судове засідання повноважних представників не є перешкодою для розгляду спору по суті. Крім того, даними ухвалами суду обов'язкова явка відповідача в судові засідання не визнавалась.

У судовому засіданні 12.09.2017 суд перейшов до розгляду справи по суті.

Представник позивача виклала позовні вимоги.

Рішення приймається за наявними у справі документами на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення повноважного представника позивача, господарський суд встановив:

Відповідно до ч.1 ст. 202 та ч.1 ст. 205 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, правочин може вчинятися усно або в письмовій, електронній формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч. 1 ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1-3 ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч. 2 ст. 639 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відомості про перебування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) в процесі припинення підприємницької діяльності, банкрутства, відсутні.

Як вбачається із матеріалів справи, 16.12.2010 на підставі заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 банком було відкрито поточний рахунок НОМЕР_3 для здійснення підприємницької діяльності. Копія заяв відповідача про відкриття поточного рахунку знаходиться в матеріалах справи (а.с. 65).

Підписавши дану заяву, відповідач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, погоджується з «Умовами та правилами надання банківських послуг» (що розміщені на сайті банку http://www.privatbank.ua, http://client-bank.ua), Тарифами банку, які разом з даною заявою та карткою із зразками підписів та відбитком печатки складають Договір банківського обслуговування. Підписом на заяві клієнт приєднується і зобов'язується виконувати умови викладені в «Умовах та правилах надання банківських послуг», Тарифах Приватбанку - Договору банківського обслуговування в цілому. Відносини між банком і клієнтом можуть вирішуватись як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження відносно банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку (http://www.privatbank.ua, http://client-bank.ua, або інший інтернет/SMS-ресурс, зазначений банком).

21.03.2011 відповідачем було подано заяву через систему інтернет-клієнт-банкінг про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг», Тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://www.privatbank.ua (а.с.18).

Вказана заява підписана відповідачем електронно-цифровим підписом через систему інтернет-клієнт-банкінгу 21.03.2011.

Відповідно до заяви від 21.03.2011, банк взяв на себе зобов'язання за наявності вільних грошових коштів здійснювати обслуговування кредитного ліміту по рахунку відповідача № 1991.

Статтею 628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 1066 Цивільного кодексу України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Частиною 1 ст. 1067 Цивільного кодексу України закріплено, що договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

За загальним правилом, передбаченим частиною 1 статті 1072 Цивільного кодексу України та частиною 22.9. статті 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні" банк повинен виконати розпорядження клієнта виключно в межах залишку грошей на рахунку платника.

Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 1069 Цивільного кодексу України, якщо відповідно до договору банківського рахунку банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.

Таким чином, норми чинного законодавства надають сторонам договору банківського рахунку можливість передбачити в ньому положення про надання банком клієнту овердрафту - короткострокового кредиту, який надається понад залишок грошових коштів на поточному рахунку клієнта в цьому банку в межах заздалегідь обумовленої суми шляхом дебетування його рахунка, що має місце у спірних правовідносинах, які склались між сторонами у справі з приводу виконання укладеного між ними договору банківського обслуговування від 16.12.2010. Отже, таке кредитування рахунка клієнта надає останньому можливість здійснювати платежі за умови відсутності або недостатність грошових коштів на його рахунку.

Отже, відкриття банком відповідачу 16.12.2010 рахунку НОМЕР_3 та подання відповідачем заяви від 21.03.2011 про здійснення кредитування, відповідно до «Умов і правил надання банківських послуг», Тарифів Приватбанку, що розміщені на офіційному сайті банку http://www.privatbank.ua, http://client-bank.ua, свідчить про укладення між сторонами договору банківського рахунку та кредитного договору на умовах овердрафту.

Сторони визначили, що підписавши заяву від 21.03.2011, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (відповідач) приєдналася і зобов'язалася виконувати вимоги викладені в «Умовах та правилах надання банківських послуг», що розміщені на сайті банку http://www.privatbank.ua, http://client-bank.ua, затверджені наказом від 28.01.2011 №СП-2011-85, зі змінами внесеними наказом від 01.02.2013 № СП-2013-123169.

Наказом від 31.03.2014 № СП-2014 - 6633715 банком було затверджено "Умови та правила надання банківських послуг" в новій редакції та відповідно наказом від 10.06.2014 № СП-2014 - 6780656 внесено зміни.

Відповідно до розділу 1 "Умов та правил надання банківських послуг", розміщених на web-сайті банку www.privatbank.ua, ці правила є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг Банком його Клієнтам. Таким чином, Клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг позивача.

Розділом 3.18. "Умов та правил надання банківських послуг", затверджених наказом від 28.01.2011 №СП-2011-85 зі змінами внесеними наказом від 01.02.2013 № СП-2013-123169, передбачено умови обслуговування кредитних лімітів на поточних рахунках корпоративних клієнтів (пункт 3.2.1.1. "Умов та правил надання банківських послуг", затверджених наказом від 31.03.2014 № СП-2014-6633715, зі змінами внесеними наказом від 10.06.2014 № СП-2014-6780656).

У заяві від 21.03.2011 сторони визначили, що про розмір ліміту банк повідомляє клієнта на свій вибір або у письмовій формі або через встановлені засоби електронного зв'язку банку та клієнта. Порядок встановлення, зміни ліміту, погашення заборгованості та розмір відсоткової ставки за користування кредитним лімітом регламентуються Умовами та Правилами надання послуг і Тарифів банку, що розміщені у мережі Інтернет на сайті http://www.privatbank.ua. і разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування.

Згідно з п. 3.18.1.1. "Умов та правил надання банківських послуг", затверджених наказом від 28.01.2011 №СП-2011-85 зі змінами внесеними наказом від 01.02.2013 № СП-2013-123169 (п. 3.2.1.1. "Умов та правил надання банківських послуг", затверджених наказом від 31.03.2014 № СП-2014-6633715, зі змінами внесеними наказом від 10.06.2014 № СП-2014-6780656) кредитний ліміт на поточний рахунок (кредит) надається на поповнення оборотних засобів і здійснення поточних платежів клієнта, в межах кредитного ліміту (ліміт). Про розмірі ліміту банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі або через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, інтернет-клієнт-банк, smsповідомлення, тощо). Банк здійснює обслуговування ліміту клієнта, шляхом проведення його платежів понад залишок засобів на поточному рахунку клієнта, при наявності вільних грошових ресурсів, за рахунок кредитних засобів в межах ліміту, шляхом дебатування поточного рахунку. При цьому утворюється дебетове сальдо.

Відповідно до п. 3.18.1.3. "Умов та правил надання банківських послуг", затверджених наказом від 28.01.2011 №СП-2011-85 зі змінами внесеними наказом від 01.02.2013 № СП-2013-123169 (п. 3.2.1.1.3. "Умов та правил надання банківських послуг", затверджених наказом від 31.03.2014 № СП-2014-6633715, зі змінами внесеними наказом від 10.06.2014 № СП-2014-6780656), кредит надається в обмін на зобов'язання клієнта з повернення кредиту, сплаті відсотків та винагороди.

Пунктом 3.18.1.5. "Умов та правил надання банківських послуг", затверджених наказом від 28.01.2011 №СП-2011-85 зі змінами внесеними наказом від 01.02.2013 № СП-2013-123169 (п. 3.2.1.1.5. "Умов та правил надання банківських послуг", затверджених наказом від 31.03.2014р. № СП-2014-6633715, зі змінами внесеними наказом від 10.06.2014 № СП-2014-6780656) передбачено, що кредитний ліміт є сумою грошових коштів, в межах яких банк здійснює оплату розрахункових документів клієнта понад залишку грошових коштів на його поточному рахунку.

Ліміт кредитування, відповідно до п.п.3.18.1.5., 3.18.1.6. "Умов та правил надання банківських послуг", затверджених наказом від 28.01.2011 №СП-2011-85 зі змінами внесеними наказом від 01.02.2013 № СП-2013-123169 (п. 3.2.1.1.5. та п.3.2.1.1.6. "Умов та правил надання банківських послуг", затверджених наказом від 31.03.2014 № СП-2014-6633715, зі змінами внесеними наказом від 10.06.2014 № СП-2014-6780656), розраховується за внутрішньобанківською методикою на підставі даних про рух грошових коштів на поточному рахунку, платоспроможності клієнта, інших показників. Банк має право в односторонньому порядку змінити розмір ліміту кредитування.

Відповідно до п. 3.18.1.8. "Умов та правил надання банківських послуг", затверджених наказом від 28.01.2011 №СП-2011-85 зі змінами внесеними наказом від 01.02.2013 № СП-2013-123169 (п. 3.2.1.1.8 "Умов та правил надання банківських послуг", затверджених наказом від 31.03.2014 № СП-2014-6633715, зі змінами внесеними наказом від 10.06.2014 № СП-2014-6780656), проведення платежів клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання клієнта до «Умов та правил надання банківських послуг» (або у формі «Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки» або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі - «Угода». При порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань, передбачених «Умов та правил надання банківських послуг», банк на свій розсуд, має право змінити умови кредитування, встановивши інший термін повернення кредиту. При належному виконанні клієнтом зобов'язань, передбачених «Умов та правил надання банківських послуг», за відсутності заперечень за місяць до закінчення терміну обслуговування ліміту, проведення платежів клієнта у порядку обслуговування ліміту може бути продовжено банком на той самий строк.

Частиною 2 ст. 1069 Цивільного кодексу України визначено, що права та обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1048, 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.2,3 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. За ч.1 ст.193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених цим Кодексом.

Так, відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з довідки позивача вих.№08.7.0.0.0/06 від 07.06.2017, Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1, ЄДРПОУ/ДРФО НОМЕР_1, Чернігівське РУ, МФО 353586, НОМЕР_3, був встановлений ліміт: 21.03.2011 - 10000,00 грн; 24.05.2011 - 0,00 грн; 23.08.2011 - 50000,00 грн; 27.01.2014 - 27000,00 грн; 01.03.2014 - 27000,00 грн; 02.03.2014 - 23853,51 грн; 22.05.2014 - 0,00 грн; 11.06.2014 - 2200,00 грн; 25.07.2014 - 1800,00 грн (а.с.33).

Встановлення розмірів кредитного ліміту відповідачу підтверджується також виписками з Приват24 по клієнту Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 (код НОМЕР_1), копії яких додано позивачем до матеріалів справи (а.с. 95-103).

На виконання взятих на себе зобов'язань, позивач у період з 21.03.2011 по 28.08.2014 включно здійснив кредитування відповідача у формі овердрафту, шляхом перерахування коштів на рахунок НОМЕР_3 та здійснення оплати платіжних документів відповідача, в межах встановлених лімітів кредитування, що підтверджується наданою позивачем випискою з рахунку позивача НОМЕР_3 (а.с. 109-122).

Пунктом 3.18.2.2.3. "Умов та правил надання банківських послуг", затверджених наказом від 28.01.2011 №СП-2011-85 зі змінами внесеними наказом від 01.02.2013 № СП-2013-123169 (п. 3.2.1.2.2.5. "Умов та правил надання банківських послуг", затверджених наказом від 31.03.2014 № СП-2014-6633715, зі змінами внесеними наказом від 10.06.2014 № СП-2014-6780656) передбачено, що клієнт зобов'язаний повернути кредит, одержаний в межах встановленого ліміту, не пізніше строку закінчення періоду безперервного користування кредитом, встановленого п.3.18.1.11. (відповідно п.п.3.2.1.1.10.,3.2.1.2.3.4.,3.2.1.2.2.17. "Умов та правил надання банківських послуг", затверджених наказом від 31.03.2014 № СП-2014-6633715, зі змінами внесеними наказом від 10.06.2014 № СП-2014-6780656).

Пунктом 3.18.1.11. "Умов та правил надання банківських послуг", затверджених наказом від 28.01.2011 №СП-2011-85 зі змінами внесеними наказом від 01.02.2013 № СП-2013-123169 (п. 3.2.1.1.11. "Умов та правил надання банківських послуг", затверджених наказом від 31.03.2014 № СП-2014-6633715, зі змінами внесеними наказом від 10.06.2014 № СП-2014-6780656) також передбачено, що період безперервного користування «кредитним лімітом на поточному рахунку» - не більше 35 днів. Початком періоду безперервного користування кредитом вважається перший день, починаючи з якого безперервного існувало дебетове сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня. Зменшення або збільшення заборгованості за кредитом у цей період не впливають на зміну дати початку періоду безперервного користування кредитом. Датою закінчення періоду безперервного користування кредитом вважається день, після закінчення якого на поточному рахунку зафіксовано нульове дебетове сальдо.

Як свідчать матеріали справи відповідач, у порушення "Умов та правил надання банківських послуг", затверджених наказом від 28.01.2011 №СП-2011-85 зі змінами внесеними наказом від 01.02.2013 № СП-2013-123169 та "Умов та правил надання банківських послуг", затверджених наказом від 31.03.2014 № СП-2014-6633715, зі змінами внесеними наказом від 10.06.2014 № СП -2014-6780656, свої зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту виконав частково, заборгованість по основній сумі кредиту станом на 01.09.2014 становила 1800,00 грн. Дана сума заборгованості відповідачем несплачена і на час розгляду справи.

Позивач просить стягнути з відповідача 2595,21 грн заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 26.02.2014 по 17.05.2017, відповідно до п.3.18.1.12. "Умов та правил надання банківських послуг", затверджених наказом від 28.01.2011 №СП-2011-85 зі змінами внесеними наказом від 01.02.2013 № СП-2013-123169 (п. 3.2.1.1.12. "Умов та правил надання банківських послуг", затверджених наказом від 31.03.2014 № СП-2014-6633715, зі змінами внесеними наказом від 10.06.2014 № СП-2014-6780656).

Пунктом 3.18.1.12. "Умов та правил надання банківських послуг", затверджених наказом від 28.01.2011 №СП-2011-85 зі змінами внесеними наказом від 01.02.2013 № СП-2013-123169 (п. 3.2.1.1.12. "Умов та правил надання банківських послуг", затверджених наказом від 31.03.2014 № СП-2014-6633715, зі змінами внесеними наказом від 10.06.2014 № СП-2014-6780656), визначено, що для розрахунку процентів за користування кредитним лімітом встановлюється диференційована процентна ставка, яка залежить від строку існування непогашеного залишку по кредиту. Процентна ставка може бути змінена банком в порядку, передбаченому "Умовами та правилами надання банківських послуг".

Згідно з п.3.18.4.1.1. "Умов та правил надання банківських послуг", затверджених наказом від 28.01.2011 №СП-2011-85 зі змінами внесеними наказом від 01.02.2013 № СП-2013-123169 (п. 3.2.1.4.1. "Умов та правил надання банківських послуг", затверджених наказом від 31.03.2014 № СП-2014-6633715, зі змінами внесеними наказом від 10.06.2014 № СП-2014-6780656) за період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнуління дебетового сальдо в одну з дат з наступного 20-го до 25-го числа місяця, розрахунок процентів проводиться по процентній ставці в розмірі, 0% річних від суми залишку несплаченої заборгованості.

При обнулінню дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулінню, протягом 90 днів з кінцевої дати періоду в якому дебетове сальдо підлягає обнулінню, клієнт сплачує банку за користування кредитом проценти в розмірі 24% річних, починаючи з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню (п.3.18.4.1.2. "Умов та правил надання банківських послуг", затверджених наказом від 28.01.2011 №СП-2011-85 зі змінами внесеними наказом від 01.02.2013 № СП-2013-123169).

Відповідно до ч.1-4 ст. 10561 Цивільного кодексу України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Відповідно до п. 3.18.2.3.1. "Умов та правил надання банківських послуг", затверджених наказом від 28.01.2011 №СП-2011-85 зі змінами внесеними наказом від 01.02.2013 № СП-2013-123169, сторони в порядку ч.1 ст. 212 Цивільного кодексу України прийшли до взаємної згоди про те, що процентна ставка за користування кредитом може бути підвищена банком, у разі якщо збільшиться облікова ставка НБУ на 1 або більше пунктів, та або курс гривні до іноземної валюти 1 групи класифікатора іноземних валют збільшиться на 5 або більше відсотків, та або вартість ресурсів на міжбанківському грошовому ринку збільшиться на 5 або більше відсотків. Сторони погодилися, що збільшена відсоткова ставка починає діяти після настання подій, закріплених цим пунктом, на свій вибір або в письмовій формі, або за допомогою засобів електронного зв'язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, smsповідомлення або інших).

Відповідно до виписки з Приват24 від 23.06.2014 по клієнту - ФОП ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) банком було повідомлено клієнта, відповідно до п. 3.18.2.3.1. Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 28.01.2011 року №СП-2011-85 зі змінами внесеними наказом від 01.02.2013 № СП -2013-123169, про зміну процентної ставки з 01.07.2014 року та встановлення її на рівні 36 % річних (а.с.94).

Пунктом 3.2.1.4.1.2. "Умов та правил надання банківських послуг", затверджених наказом від 31.03.2014 № СП-2014-6633715, зі змінами внесеними наказом від 10.06.2014 № СП-2014-6780656, також визначено, що у випадку необнулювання дебетового сальдо з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулюванню, на протязі 90 днів з кінцевої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулюванню, клієнт сплачує банку за користування кредитом відсотки в розмірі 36 % річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулюванню.

Відповідно до п. 3.18.2.2.2. "Умов та правил надання банківських послуг", затверджених наказом від 28.01.2011 №СП-2011-85 зі змінами внесеними наказом від 01.02.2013 № СП-2013-123169 (п. 3.2.1.2.2.2. "Умов та правил надання банківських послуг", затверджених наказом від 31.03.2014 № СП-2014-6633715, зі змінами внесеними наказом від 10.06.2014 № СП-2014-6780656) клієнт зобов'язаний сплатити проценти за весь час фактичного користування кредитом відповідно п.п.3.18.4.1., 3.18.4.2., 3.18.4.3. (відповідно п. п. 3.2.1.4.1, 3.2.1.4.2, 3.2.1.4.3).

Матеріалами справи підтверджується порушення відповідачем строків повернення кредиту, а тому перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд доходить висновку, що позивачем правомірно нараховано відповідачу за період користування коштами з 26.02.2014 по 17.05.2017 відсотки в сумі 2595,21 грн. Вказані відсотки відповідачем також не сплачені.

Відповідно до п. 3.18.4.4. "Умов та правил надання банківських послуг", затверджених наказом від 28.01.2011 №СП-2011-85 зі змінами внесеними наказом від 01.02.2013 № СП-2013-123169 (п. 3.2.1.4.4. "Умов та правил надання банківських послуг", затверджених наказом від 31.03.2014 № СП-2014-6633715, зі змінами внесеними наказом від 10.06.2014 № СП-2014-6780656), клієнт сплачує банку винагороду за використання ліміту відповідно до п.3.18.1.6., 3.18.2.3.2. (відповідно п.п.3.2.1.1.6.,3.2.1.2.3.2.) 1-го числа кожного місяця в розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існував на кінець банківського дня за попередній місяць, в порядку, передбаченому Умовами та правилами надання банківських послуг. Клієнт доручає банку здійснювати списання винагороди зі своїх рахунків. Сплата винагороди здійснюється у гривні.

Відповідач, в порушення п. 3.18.4.4. "Умов та правил надання банківських послуг", затверджених наказом від 28.01.2011 №СП-2011-85 зі змінами внесеними наказом від 01.02.2013 № СП-2013-123169 (п. 3.2.1.4.4. "Умов та правил надання банківських послуг", затверджених наказом від 31.03.2014 № СП-2014-6633715, зі змінами внесеними наказом від 10.06.2014 №СП-2014-6780656), свої зобов'язання щодо сплати комісії за користування кредитними коштами виконав частково, атому перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд доходить висновку, що вимоги позивача щодо стягнення 3467,40 грн комісії за період з 28.08.2014 по 17.05.2017 також є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов'язання.

Частинами 4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов'язання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, позивач просить стягнути з відповідача пеню в сумі 3804,36 грн за прострочку повернення кредиту, сплати відсотків та комісії за період з 04.04.2011 по 17.05.2017, відповідно до п. 3.18.5.1. "Умов та правил надання банківських послуг", затверджених наказом від 28.01.2011 №СП-2011-85 зі змінами внесеними наказом від 01.02.2013 № СП-2013-123169 (п. 3.2.1.5.1 "Умов та правил надання банківських послуг", затверджених наказом від 31.03.2014 № СП-2014-6633715, зі змінами внесеними наказом від 10.06.2014 № СП-2014-6780656), яка розрахована виходячи з подвійної облікової ставки НБУ.

Пунктом 3.18.5.1. "Умов та правил надання банківських послуг", затверджених наказом від 28.01.2011 №СП-2011-85 зі змінами внесеними наказом від 01.02.2013 № СП-2013-123169 (п. 3.2.1.5.1. "Умов та правил надання банківських послуг", затверджених наказом від 31.03.2014 № СП-2014-6633715, зі змінами внесеними наказом від 10.06.2014 № СП-2014-6780656) визначено, що у разі порушення клієнтом будь-якого із зобов'язань по сплаті, зокрема, відсотків за користування кредитом, передбачених п.3.18.2.2.2., 3.18.4.1., 3.18.4.2., 3.18.4.3. (відповідно п. 3.2.1.2.2.2., 3.2.1.4.1., 3.2.1.4.2., 3.2.1.4.3.), термінів повернення кредиту, передбачених п.3.18.1.8., 3.18.2.2.3., 3.18.2.3.4. (відповідно п. 3.2.1.1.8., 3.2.1.2.2.3., 3.2.1.2.3.4. 3.2.1.4.3.), винагороди передбаченої п.3.18.2.2.5., 3.18.4.4., 3.18.4.5., 3.18.4.6. (відповідно п. 3.2.1.2.2., 3.2.1.4.4., 3.2.1.4.5., 3.2.1.4.6.), клієнт сплачує банку за кожний випадок порушення пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації банком права, на встановлення іншого строку повернення кредиту, клієнт сплачує банку пеню в розмірі, зазначеному в п.3.18.4.1.3. (п. 3.2.1.4.1.3.) від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні.

Стаття 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" визначає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 3.18.5.4. та п. 3.18.5.7. "Умов та правил надання банківських послуг", затверджених наказом від 28.01.2011 №СП-2011-85 зі змінами внесеними наказом від 01.02.2013 № СП-2013-123169 (п. 3.2.1.5.4. "Умов та правил надання банківських послуг", затверджених наказом від 31.03.2014 № СП-2014-6633715, зі змінами внесеними наказом від 10.06.2014 № СП-2014-6780656), нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбаченої п.3.18.0.5.1., 3.18.5.2., 3.18.5.3. (відповідно п. п.3.2.1.5.1., 3.2.1.5.2., 3.2.1.5.3.) здійснюється протягом 3 років з дня, коли відповідне зобов'язання повинно було бути виконано клієнтом.

Строки позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів встановлюються сторонами на протязі 5 років (пункт 3.18.5.7. "Умов та правил надання банківських послуг", затверджених наказом від 28.01.2011 №СП-2011-85 зі змінами внесеними наказом від 01.02.2013 № СП-2013-123169 та п.3.2.1.5.7. "Умов та правил надання банківських послуг", затверджених наказом від 31.03.2014 № СП-2014-6633715, зі змінами внесеними наказом від 10.06.2014 № СП-2014-6780656).

Судом встановлена прострочка виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань щодо строку погашення кредиту, сплати відсотків та комісії, а тому перевіривши наданий позивачем розрахунок пені суд доходить висновку, що позивачем правомірно нараховано пеню в сумі 3804,36 грн за період з 28.08.2014 по 17.05.2017 за прострочку виконання взятих на себе зобов'язань.

У відповідності зі ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приймаючи до уваги, що відповідач в порушення вимог чинного законодавства та умов кредитного договору, взяті на себе зобов'язання не виконав, кредитні кошти, відсотки за користування кредитом, комісію та пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань своєчасно не сплатив і позовні вимоги не оспорив, а тому господарський суд з урахуванням вищезазначеного, доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню в частині стягнення 1800,00 грн заборгованості за кредитом; 2595,21 грн заборгованості по відсотках за користування кредитом; 3804,36 грн пені; 3467,40 грн заборгованості по комісії за користування кредитом.

Оскільки спір виник у зв'язку з неправомірними діями відповідача, то відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України та ст.4 Закону України „Про судовий збір", з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 1600,0 грн.

Керуючись ст. 11, 202, 205, 525, 526, 546, 549, 610, 612, 626, 629, 1048, 1049, 1054, 10561 Цивільного кодексу України, ст.173, 174, 175, 193, 231, 232 Господарського кодексу України, ст. 4 Закону України „Про судовий збір", ст. 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1 (відомості про банківські реквізити відсутні, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", вул. Грушевського, буд. 1 Д, м. Київ, 01001; вул. Набережна Перемоги, буд. 50, м. Дніпро, 49094; адреса для листування: а/с 1800, м. Дніпро, 49027 (відомості про банківські реквізити відсутні, ідентифікаційний код 14360570) 1800,00 грн заборгованості за кредитом; 2595,21 грн заборгованості по процентам за користування кредитом; 3804,36 грн пені; 3467,40 грн заборгованості по комісії за користування кредитом та 1600,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Повне рішення підписано 12.09.2017.

Суддя Л.М.Лавриненко