ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" вересня 2017 р. Справа № 914/111/17

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді М.І. Хабіб

суддів О.В. Зварич

ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання Карнидал Л.Ю.

та представників сторін:

ОСОБА_2В.( довіреність від28.12.2016 № 2-530);

боржника ОСОБА_3В.( довіреність від 03.01.2017 № Lv007-2-СЛ-73-0117),

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Львівгаз, вих. №Lv007.1-CR-6982-0817 від 08.08.2017, (вх.№01-05/3951/17 від 17.08.2017)

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 02.08.2017 у справі №914/111/17 про відмову в задоволенні заяви ПАТ Львівгаз про визнання таким, що не підлягає виконанню, наказу Господарського суду Львівської області від 19.06.2017, виданого на виконання рішення суду від 31.05.2017 у справі №914/111/17

стягувач: Публічне акціонерне товариство Укртрансгаз, м. Київ

боржник: Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Львівгаз, м. Львів

ВСТАНОВИВ:

26.07. 2017 ПАТ «Львівгаз» звернулося до Господарського суду Львівської області із заявою про визнання наказу Господарського суду Львівської області від 19.06.2017, виданого на виконання рішення суду від 31.05.2017 у справі №914/111/17, таким, що не підлягає виконанню на підставі частин 2 та 4 ст. 117 ГПК України. Заява обгрунтована тим, що ПАТ «Львівгаз» виконало рішення суду у добровільному порядку, сплатило на користь позивача платіжним дорученням № 10496 від 19.07.2016 присуджену до стягнення суму судового збору у розмірі 127 899,57грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 02.08.2017 у справі №914/111/17 (колегія суддів у складі: головуючого судді Запотічняк О.Д., суддів Кітаєвої С.Б., Юркевича М.В.) відмовлено у задоволенні заяви боржника про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

При відмові у задоволенні заяви суд першої інстанції виходив з положень ч.1ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» та ст. 117 ГПК України та вказав, що може бути визнано таким, що не підлягає виконанню лише такий наказ, який підлягає виконанню, однак підстави для виконання котрого відпали. Суд встановив, що постановою державного виконавця від 20.07.2017 закінчено виконавче провадження з виконання цього наказу у звязку з його фактичним добровільним виконанням боржником. Відтак суд дійшов висновку, що спірний наказ вже не являється наказом, який підлягає виконанню, оскільки, враховуючи наявність постанови про закінчення виконавчого провадження, таке провадження не може бути розпочате знову, тому відсутні підстави вважати, що даний наказ може бути предявлений до виконання повторно.

Боржник не погодився з ухвалою суду першої інстанції, оскаржив її в апеляційному порядку, просить ухвалу скасувати, а його заяву про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, задоволити.

Скаржник вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що за змістом ст. 117 ГПК України може бути визнано таким, що не підлягає виконанню лише той наказ, який підлягає виконанню, однак підстави для виконання якого відпали. Вказує, що жодних таких застережень нормами ГПК України не передбачено. Посилаючись на ч. 4 ст. 117 ГПК України, зазначає, що добровільне виконання боржником рішення суду є одним з двох випадків для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 21.08.2017(колегія суддів у складі: головуючого судді Хабіб М.І., суддів Зварич О.В., Скрипчук О.С.), апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 05.09.2017.

У звязку з перебуванням судді Скрипчук О.С. у відпустці згідно з протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 04.09.2017 до складу колегії суддів замість судді Скрипчук О.С. введено суддю Малех І.Б.

В судовому засіданні 05.09.2017 представник скаржника підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив скасувати ухвалу від 02.08.2017 та задоволити його заяву.

Представник стягувача заперечив доводи скаржника, просив залишити ухвалу без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши апеляційну скаргу, матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст.117 ГПК України господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Відповідно до ч.4 ст.117 ГПК України господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

В п.3.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» від 17 жовтня 2012 року N 9, з наступними змінами і доповненнями, розяснено, що частина четверта статті 117 ГПК містить підстави визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, поданими в порядку зазначеної статті:

- якщо його видано помилково;

- якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково).

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджено матеріалами справи, рішенням Господарського суду Львівської області 31.05.2017 у справі №914/111/17 відмовлено у задоволенні позову ПАТ «Укртрансгаз» в частині стягнення з ПАТ «Львівгаз» 17825173,64грн пені, 2006195,14грн 3% річних та 9540942,46грн інфляційних втрат. Провадження у справі в частині стягнення 47 673 676,82грн основного боргу припинено. Присуджено до стягнення з ПАТ «Львівгаз» на користь ПАТ «Укртрансгаз» 127 899,57грн судового збору.

На виконання цього рішення Господарський суд Львівської області видав наказ від 19.06.2017 №914/111/17 про стягнення з ПАТ «Львівгаз» на користь ПАТ «Укртрансгаз» 127 899,57грн судового збору (том 2,а.с. 130).

Платіжним дорученням №10496 від 19.07.2017 ПАТ «Львівгаз» сплатило на рахунок УМГ «Львівтрасгаз» - філії ПАТ «Укртрансгаз» кошти в сумі 127 899,57грн з призначенням платежу «оплата судового збору згідно з рішенням Господарського суду Львівської області від 31.05.2017 у справі №914/111/17» (том 2,а.с. 139).

Згідно з довідкою філії УМГ «Львівтрасгаз» ПАТ «Укртрансгаз» від 20.07.2017 №3026/8-08 на її рахунок надійшли 19.07.2017 кошти в сумі 127 899,57грн, які 20.07.2017 зараховані на рахунок ПАТ «Укртрансгаз» (том 2,а.с. 138).

20.07.2017 державним виконавцем Шевченківського відділу ДВС м. Львова ГТУ юстиції у Львівській області винесено постанову ВП №54324412 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Львівської області №914/111/17 від 19.06.2017 на підставі п.9 ч.1 ст. 39 та ст 40 ЗУ "Про виконавче провадження" у звязку із самостійною сплатою боржником заборгованості до моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (том 2,а.с. 142).

Відповідно до п. 9 ч.1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

За приписами частини 9 ст. 27 названого Закону у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, виконавчий збір не стягується.

Матеріалами справи підтверджено, що після винесення органом виконання постанови від 20.07.2017 про закінчення виконавчого провадження з виконання наказу суду від 19.06.2017 №914/111/17 у звязку з добровільним виконанням боржником у повному обсязі рішення суду, боржник звернувся до суду 26.07.2017 (згідно з відміткою суду першої інстанції) із заявою про визнання вказаного наказу таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, як вірно вказав суд першої інстанції, в силу приписів ч.1 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження з виконання наказу суду від 19.06.2017 №914/111/17 не може бути розпочате знову, оскільки такий наказ виконаний боржником добровільно і не підлягає виконанню.

Частиною 1 ст.1 ГПК України встановлено право підприємств, установ, організацій, інших юридичних осіб, громадян, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Скаржником не доведено, доказів не подано порушення будь-якою особою його прав чи охоронюваних законом інтересів у звязку з добровільним виконанням скаржником (боржником) рішення суду. Більше того, скаржник сам надав суду першої інстанції постанову органу виконання від 20.07.2017 про закінчення виконавчого провадження у звязку з добровільним виконанням боржником у повному обсязі рішення суду, а представник стягувача в судовому засіданні першої інстанції підтвердив факт добровільного виконання боржником у повному обсязі рішення суду у справі №914/111/17 та факт поступлення на його рахунок коштів на виконання цього рішення.

Жодних доказів невизнання чи оспорювання будь-якою особою факту добровільного виконання боржником (скаржником) у повному обсязі рішення суду у справі №914/111/17, чи постанови від 20.07.2017 про закінчення виконавчого провадження у звязку з цим, чи повторного предявлення наказу до виконання скаржником не наведено і суду не надано.

Отже, апеляційний суд вважає заяву ПАТ «Львівгаз» про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, безпідставною та необгрунтованою.

З огляду на викладене апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, відхиляє як необгрунтовані доводи скаржника та вважає, що суд першої інстанції правомірно і обгрунтовано відмовив у задоволенні заяви про визнання наказу таким , що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В силу вимог ст.ст.33,34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч.2 ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що скаржником не доведено, доказів не подано наявності підстав, передбачених ст. 104 ГПК України, для скасування ухвали та для задоволення апеляційної скарги.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105, 106, 117 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 02.08.2017 у справі №914/111/17 залишити без змін, апеляційну скаргу ПАТ по газопостачанню та газифікації Львівгаз - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Справу повернути до місцевого господарського суду.

Постанова підписана 06.09.2017.

Головуючий суддя Хабіб М.І.

суддя Зварич О.В.

суддя Малех І.Б.