Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "07" вересня 2017 р. Справа № 906/624/17

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 30.12.2016;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність від 24.05.2017.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергія України"

до Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго"

про стягнення 3300000,00 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 3300000,00 грн. заборгованості за поставлений природний газ.

06.09.2017 через загальний відділ суду від відповідача надійшов відзив на позов про стягнення заборгованості (вх.№11486), в якому повідомлено, що сума боргу зменшилася у зв'язку з тим, що у період від подачі позову по даний час КП "Житомиртеплокомуненерго" сплатило ТОВ "Енергія України" 50000,00 грн. заборгованості. За таких обставин, відповідач вважає, що заборгованість становить 3250000,00 грн. До відзиву додані копії платіжних доручень на 5-ти арк. та копія акту звірки взаємних розрахунків за період січень 2017р. - серпень 2017р.;

07.09.2017 через загальний відділ суду від позивача надійшли пояснення по справі (вих.№352 від 06.09.2017р.), в яких повідомлено, що після порушення провадження у справі відповідачем частково погашено суму основного боргу в розмірі 50000,00 грн. Враховуючи наведені обставини, позивач просить стягнути з відповідача 3250000,00 грн. основного боргу та повернути з Державного бюджету України 750,00 грн. зайво сплачену суму судового збору.

Представник позивача просить стягнути з відповідача 3250000,00 грн. основного боргу та повернути з Державного бюджету України 750,00 грн. зайво сплачену суму судового збору.

Представник відповідача підтримав доводи наведені у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи. 06.02.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергія України» (постачальник/позивач) та Комунальним підприємством «Житомиртеплокомуненерго» (споживач/відповідач) укладено договір постачання природного газу N 06/02-ППГ (договір) (а.с. 12-17).

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов'язується поставити споживачу у 2017 році природний газ, а споживач зобов'язується прийняти та оплатити його.

Згідно п. 2.1 договору постачальник передає споживачу газ в 2017 році в обсязі 3600,00 тис. куб. метрів.

Пунктом 5.2 договору передбачений порядок оплати, а саме:

30% - до 10 числа місяця поставки,

40% - до 20 числа місяця поставки,

30% - до 30 числа місяця поставки,

Остаточні розрахунки з урахуванням фактичних цін та обсягів постачання - до 10 числа місяця, наступного за місцем споживання.

У відповідності до п.3.5 договору приймання-передача газу, поставленого постачальником споживачу у звітному місяці, оформлюється щомісячними Актами приймання - передачі газу, які є невід'ємними частинами цього договору.

В подальшому між сторонами у справі укладено додаткові угоди №1,2,3 від 06.02.2017 та додаткову угоду №4 від 27.02.2017 (а.с.18-21)

На виконання умов договору та додаткових угод № 1,2,3 від 06.02.2017 протягом січня 2017 року позивач передав у власність відповідача газ у загальному обсязі - 700,539 тис. метрів куб., що вбачається з видаткової накладної від 31.01.2017 за №27, актів приймання - передачі природного газу від 31.01.2017 №31/01-27, від 31.01.2017 ( а.с. 22-24).

На виконання умов договору та додаткових угод № 1, 2, 3 відповідач оплатив отриманий протягом січня 2017 року газ в повному обсязі, але з порушенням строків оплати, передбачених умовами договору.

У лютому 2017 року TOB «Енергія України» передало, а КП «ЖТКЕ» прийняло природний газ у обсязі 200,000 тис. куб. метрів за ціною 9600,00 грн. з урахуванням ПДВ за 1 тис. м3 на загальну суму 1920 000,00 грн., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу №28/02-81 та № б/н від 28.02.2017, видатковою накладною №81 від 28.02.2017 (а.с. 25-27).

Разом з тим, відповідач оплатив позивачу поставлений природний газ в лютому 2017 частково в сумі 643002,20 грн. За таких обставин, заборгованість відповідача перед позивачем за поставку природного газу у лютому 2017 року становить 1276997,80 грн.

У березні 2017 році TOB «Енергія України» передало, а КП «ЖТКЕ» прийняло природний газ у обсязі 215,213 тис. куб. метрів за ціною 9400,00 грн. з урахуванням ПДВ за 1 тис. куб. метрів на загальну суму 2023002,20 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу №31/03-126 та №б/н від 31.03.2017, видатковою накладною №126 від 31.03.2017 (а.с. 28-30)

За поставлений в березні 2017 року відповідач не розрахувався, тобто заборгованість в цій частині становить 2023002,20 грн.

Після порушення провадження у справі відповідач сплатив 50000,00 грн. за поставлений природний газ, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями (а.с.67-71).

Таким чином заборгованість станом на день розгляду спору становить 3250000,00 грн.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, юридичні факти.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За правовою природою, укладений між сторонами правочин є договором поставки.

Згідно з ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Статтею 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

Враховуючи вищевикладене, господарський суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення основного боргу в сумі 3250000,00 грн.

Як визначає ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України oбставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Oбов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Відповідач не подав до суду жодного доказу на спростування позовних вимог, в тому числі доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів, тощо).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 3250000,00 грн. основного боргу обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи, та підлягають задоволенню. В частині стягнення 50000,00 грн. основного боргу суд припиняє провадження у справі на підставі п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України за відсутністю предмету спору, оскільки даний борг був сплачений відповідачем після звернення позивача до суду.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно сумі задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33,43,44,49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути p Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" (10014, м. Житомир, вул. Київська, 48, ід. код 35343771)

- на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергія України" (01135, м. Київ, вул. Жилянська, 97 літера З, ід. код 34528,00 грн. заборгованості за поставлений природний газ, а також 48750,00 грн. сплаченого судового збору.

3. Припинити провадження у справі в частині вимог щодо стягнення 50000,00 грн. основного боргу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 12.09.17

Суддя Кудряшова Ю.В.

Віддрукувати:

1 - в справу.