ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2017 р. Справа №922/2397/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Барбашова С.В. , суддя Пелипенко Н.М.

при секретарі Кохан Ю.В.

за участю представників сторін

позивача - не з'явився

відповідача - Крайник К.О.. дов.№32-20-14-39103/19-06 від 22.12.2016 (копія у справі)

третьої особи - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (вх. №2415Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 05.07.2017 у справі №922/2397/16

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, Харківська область, Барвінківський район, с. Мечебилове,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області, Харківська область, м. Барвінкове,

до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, м. Харків

про поновлення договору оренди землі

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2016 року до господарського суду Харківської області звернувся з позовом ФОП ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання укладеною з 01.01.2016 Додаткової угоди до Договору оренди землі від 13.01.2006, що зареєстрований у Барвінківському районному відділі реєстрації земель по Мечебилівській сільській раді 03.02.2006 за №01 з викладеним п.1 проекту Додаткової угоди, в якому сторони домовились поновити термін дії Договору оренди землі від 13.01.2006 (державна реєстрація від 03.02.2006 №01) земельних ділянок за кадастровими НОМЕР_1, НОМЕР_2 на 15 років на тих самих умовах, за винятком розміру орендної плати, а саме: в Розділі 9 «Орендна плата» Договору оренди землі слова та цифри «щорічно 0,75% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки» замінити на «щорічно 4% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки».

Рішенням господарського суду Харківської області від 20.09.2016 позов задоволено частково: визнано укладеною з 01.01.2016 Додаткову угоду до Договору оренди землі від 13.01.2006, що зареєстрований у Барвінківському районному відділі реєстрації земель по Мечебилівській сільській раді 03.02.2006 за №01 у редакції проекту Додаткової угоди, отриманої відповідачем 12.01.2016, за винятком строку, на який продовжено Договір оренди, визначивши строк його дії до 25.11.2025 включно; в решті позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 12.12.2016 рішення господарського суду Харківської області від 20.09.2016 скасовано та прийнято нове рішення, яким у позові відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 10.03.2017 рішення господарського суду Харківської області від 20.09.2016 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 12.12.2016 скасовано, справу направлено на новий розгляд до господарського суду Харківської області.

Рішенням господарського суду Харківської області від 05.07.2017 у справі №922/2397/16 (суддя Жельне С.Ч.) відмовлено в позові повністю.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 з рішенням місцевого господарського суду не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 05.07.2017 у справі №922/2397/16 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В апеляційній скарзі заявник посилається на те, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм чинного законодавства України і що суд першої інстанції не в повному обсязі з'ясував обставини справи, які мають значення для правильного вирішення господарського спору, неправильно та неповно дослідив докази, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи, а також на те, що суд невірно застосував норми як матеріального, так і процесуального права, що потягло за собою неправильне вирішення господарського спору та згідно статті 104 Господарського процесуального кодексу України є підставою для його скасування.

Третя особа - Барвінківська районна державна адміністрація у відзиві на апеляційну скаргу зазначила, що на її думку ГУ Держгеокадастру в Харківській області не дотримувалося визначених законодавством України процедур по укладенню додаткової угоди про поновлення договору оренди землі і відповідачем не було вжито жодних заходів щодо поновлення прав та інтересів позивача як учасника земельних відносин, які гарантуються законодавством України, в зв'язку з чим просить рішення господарського суду Харківської області від 05.07.2017 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Крім того, третя особа надала суду апеляційної інстанції клопотання з проханням розглядати справу за її відсутності.

11.09.2017 на адресу Харківського апеляційного господарського суду від позивача ФОП ОСОБА_2 надійшло клопотання з проханням відкласти розгляд справи в зв'язку із перебуванням у відрядженні.

Колегія суддів залишає надане позивачем клопотання без задоволення, оскільки позивачем не аргументовано та не представлено належних документальних доказів поважності причин щодо неможливості забезпечити явку свого представника у судове засідання апеляційної інстанції, ніяких інших документів або додаткових пояснень щодо суті спору позивачем не надано.

Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, а також з огляду на те, що явку представників сторін у дане судове засідання не визнано обов'язковою, позицію відповідача достатньо повно викладено в апеляційній скарзі, в зв'язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без участі представника позивача за наявними у ній матеріалами у відповідності до статті 75 Господарського процесуального кодексу України. До того ж, позивач не був позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою-четвертою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Доказів неможливості такої заміни відповідачем також не представлено.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що клопотання, направлене позивачем до апеляційного суду - не засвідчене електронним цифровим підписом. В той час, як документи отриманні електронною поштою без електронного цифрового підпису не належать до офіційних, тобто зазначений документ не оформлений в установленому порядку.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та докази на їх підтвердження, їх юридичну силу, розглянувши доводи апеляційної скарги, письмові докази, долучені до матеріалів справи, встановила наступне.

Згідно статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

13 січня 2006 року між Барвінківською районною державною адміністрацією Харківської області (орендодавець) та приватним підприємцем ОСОБА_2 (орендар) було укладено договір оренди землі, який зареєстровано у Барвінківському районному відділі реєстрації земель, про що у Державному реєстрі земель по Мечебилівській сільській раді вчинено запис від 03 лютого 2006 року за № 01.

Відповідно до умов даного договору, Барвінківською районною державною адміністрацією Харківської області було надано в оренду, а позивачем було прийнято в строкове платне користування земельні ділянки для сільськогосподарського використання, загальною площею 61,4481 га у тому числі ріллі 61,4481 га, що знаходяться біля с. Федорівка (землі державного резервного фонду Мечебилівської сільської ради).

Пунктом 5 договору сторони встановили грошову оцінку земельної ділянки 572904,90 грн.

Згідно п.8 договору, його укладено до 01.01.2016 включно. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити чи припинити дію договору.

Орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 4301,36 грн. (з розрахунку 70 грн. за га) щорічно, що становить 0,75 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (пункт 9 договору).

З метою попередження орендодавця про наміри продовжити дію договору оренди землі відповідно до вимог договору та Закону України «Про оренду землі», позивач звернувся у вересні 2015 року з листом-повідомленням до Барвінківської районної державної адміністрації, якою було надано відповіді від 24.09.2015 за №01-64/2895 та за №01-64/2893 про те, що адміністрація не заперечує проти поновлення договору оренди землі, та про те, що для вирішення питання щодо поновлення договору оренди землі необхідно звернутися до Головного управління Держеокадастру у Харківській області, відповідно до частини 4 статті 122 Земельного Кодексу України.

Виконуючи рекомендації Барвінківської райдержадміністрації, позивач 30.09.2015 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області з відповідними заявами та необхідним пакетом документів, за результатами чого 27.10.2015 отримав відповідь, у якій було запропоновано орендарю викласти пункт 1 проекту додаткової угоди, встановивши орендну плату за користування земельною ділянкою на рівні 4% від нормативної грошової оцінки за рік.

Погодившись із змінами до договору оренди землі, запропонованими Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області, позивач надав до управління проект додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки (а.с. 90), в якій п.1 викладено наступним чином: «Сторони домовились поновити термін дії договору оренди землі від 13.01.2006 №б/н (державна реєстрація від 03.02.2006 №01) земельних ділянок НОМЕР_1, НОМЕР_2 на 15 років на тих самих умовах за винятком розміру орендної плати, а саме: в розділі 9 «Орендна плата «Договору оренди землі слова та цифри «щорічно 0,75% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки» замінити на «щорічно 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки».

09.02.2016, тобто після спливу місячного строку з моменту закінчення дії договору, відповідачем було направлено позивачу лист, в якому останній рекомендував встановити розмір орендної плати на рівні 8% від грошової оцінки та укласти із Головним управлінням додаткову угоду про поновлення договору оренди землі із запропонованими змінами.

За твердженнями позивача, такі дії Головного управління Держгеокадастру у Харківській області щодо затягування процесу поновлення договору та ухилення від підписання проекту додаткової угоди до договору, суперечать законодавству України, а саме ст.19 Конституції України та приписам п.288.5 ст.288 Податкового кодексу України та ст.ст.23,30 ЗУ «Про оренду землі», порушують законні права позивача, якому в порядку ст.33 ЗУ «Про оренду землі» належить переважне право перед іншими особами на укладання договору оренди землі на новий строк, що у свою чергу і стало причиною спору. Також позивач наголошує, що з правовідносин які склались між позивачем як орендарем та відповідачем як орендодавцем, вбачається наявність таких юридичних фактів, які є підставами для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч.6 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», а саме відсутнє письмове повідомлення відповідача про заперечення у поновленні договору, направлене на адресу орендаря протягом одного місяця після закінчення строку дії договору, позивач продовжує користуватись земельною ділянкою та належним чином сплачує орендну плату та виконує інші договірні обов'язки, що фактично свідчить про поновлення оренди землі в силу закону, а укладення додаткової угоди до зазначеного правочину є лише документальним оформленням факту поновлення договору і не потребує прийняття відповідного рішення Головним управлінням Держгеокадастру.

Господарський суд Харківської області, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, зазначив, що позивачем не було надано доказів звернення до відповідача із вимогою продовжити договір на той самий строк і на тих самих умовах, і така додаткова угода не була укладена у строк встановлений у законі (місячний), зважаючи також на те, що позивач просив змінити таку істотну умову договору як строк його дії щонайменше на 15 років, що не відповідає ані умовам договору, ані вимогам чинного законодавства, тому немає законодавчих підстав для укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі саме на таких умовах (щорічно 4% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки), як і немає факту порушення прав позивача на укладення додаткової угоди про пролонгацію договору на підставі частини 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі», оскільки Головне управління не відмовляло позивачу в укладанні додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, як і не зволікало з її укладанням.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачений актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства; у випадках встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 2 Земельного кодексу України, земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об'єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Відповідно до статей 3, 4 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Земельне законодавство включає цей Кодекс, інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин. Завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

За статтями 13, 14 Конституції України, статтею 324 Цивільного кодексу України земля є об`єктом права власності Українського народу; від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України.

Підстави набуття прав на землю визначені розділом IV Земельного кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно пункту 12 Перехідних положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Пунктом 1 Положення про Державне агентство земельних ресурсів України, затвердженого Указом Президента України 08.04.2011 за №445, визначено, що центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів та топографо-геодезичної і картографічної діяльності є державне агентство земельних ресурсів України (Держземагентство України), діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері земельних відносин та топографо-геодезичної і картографічної діяльності.

Колегією суддів встановлено, що земельна ділянка, яка є предметом договору оренди землі, розташована біля с. Федорівка (землі державного резервного фонду Мечебилівської сільської ради) Барвінківського району Харківської області та знаходилась у підпорядкуванні Головного управління Держземагенства у Харківської області.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №442 від 10.09.2014 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» здійснено реорганізацію Державного агентства земельних ресурсів України шляхом перетворення його в Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру.

Отже, Головне управління Держгеокадастру у Харківської є правонаступником Головного управління Держземагентства у Харківській області та до сфери його повноважень належить реалізація державної політики по передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у відповідності до вимог ЗК України.

Відповідно до Конституції України (стаття 19), органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 4 статті 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно частини 2 статті 126 Земельного кодексу України право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється (стаття 125 Земельного кодексу України).

Статтею 180 Господарського кодексу України передбачено, що господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості.

Відповідно до частини 2 статті 759 Цивільного кодексу України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. При цьому, частиною 6 статті 93 Земельного кодексу України, зокрема, передбачено, що відносини, пов'язані з орендою землі регулюються законом.

Так, Закон України «Про оренду землі» є спеціальним законом, який визначає правові, організаційні, економічні та соціальні основи регулювання відносин з оренди землі в Україні.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Порядок поновлення договору оренди встановлений статтею 33 Закону України «Про оренду землі», яка фактично об'єднує два випадки його пролонгації.

Так, у частинах першій - п'ятій цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі, його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Отже, виходячи із положень статей 319, 626 ЦК України, слід дійти висновку про те, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною 1 статті 33 Закону України «Про оренду землі», відбувається за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Незважаючи на формальне визначення договору, який орендар має укласти на новий строк, як додаткової угоди до договору, строк якого закінчився, фактично це буде новий договір, оскільки його умови можуть бути змінені за згодою сторін, і у разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Таким чином, при продовженні договору оренди землі у спосіб реалізації переважного права орендаря на укладення договору оренди на новий строк, незмінними будуть залишатися лише сторони договору оренди землі (з урахуванням положень про правонаступництво), розмір земельної ділянки та її цільове призначення. Інші ж умови можуть змінюватися.

Другий випадок пролонгації договору оренди встановлений частиною 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі», відповідно до якої, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Пролонгація договору оренди відбувається автоматично, проте в силу приписів частин 7-9 статті 33 вказаного Закону, у місячний строк обов'язково має бути укладена додаткова угода, яка засвідчує юридичний факт поновлення договору.

Таким чином, нормами законодавства України, які є чинними під час виникнення спірних правовідносин та на момент розгляду справи судом першої інстанції, прямо встановлена обов'язковість оформлення додаткової угоди до договору оренди землі для оформлення факту його поновлення. При цьому, додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку.

Крім того, слід зазначити, що статтею 21 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Отже, Законом України «Про оренду землі» не встановлено граничного розміру орендної плати за землю, як і не встановлено порядок її перегляду лише у разі зміни законодавчих приписів.

Проте, відповідно до ст. 288 Податкового кодексу України, зазначено що розмір орендної плати встановлюється в договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3% нормативної грошової оцінки та не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Як вже зазначалось, відповідно до пункту 8 договір оренди укладений до 01.01.2016. Після закінчення строку орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Позивач звернувся у вересні 2015 року з листом-повідомленням до Барвінківської районної державної адміністрації, яка в свою чергу 24.09.2015 відповіла, що адміністрація не заперечує проти поновлення Договору оренди землі та зазначила про необхідність до Головного управління Держеокадастру у Харківській області для вирішення цього питання.

30.09.2015 позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області із листом-повідомленням від 18.09.2015 про поновлення в порядку статті 33 Закону України «Про оренду землі» договору оренди земельних ділянок із кадастровими номерами НОМЕР_1, НОМЕР_2.

07.10.2015 відповідач листом від №19-20-14-10854/0/19-15 повідомив позивача про відсутність необхідних документів, достатніх для прийняття рішення стосовно поновлення відповідачем дії договору, а саме: не долучено договір оренди землі, право оренди за яким орендар бажає поновити, відсутній витяг з Державного земельного кадастру на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2, не долучено лист від Барвінковської районної державної адміністрації, як сторони за договором оренди землі (т.1 а.с. 52). Також позивачем не зазначено про те, термін дії якого саме договору останній просив продовжити, як і не долучено такого договору.

03.11.2015 позивач знову звернувся до Головного управління із листом-повідомленням від 27.10.2015 про поновлення в порядку статті 33 Закону України «Про оренду землі» договору оренди земельних ділянок із кадастровими номерами НОМЕР_1, НОМЕР_2 на новий строк (т.1 а.с. 63).

Головним управлінням за результатами розгляду листа позивача та доданих до нього документів було встановлено деякі невідповідності, а саме договір оренди землі від 13.01.2006 укладено із ПП ОСОБА_2 У проекті додаткової угоди, долученій до листа вказано фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 Лист - повідомлення від 27.10.2015 про поновлення договору оренди до Головного управління направлено від громадянина ОСОБА_2.У зв'язку із викладеним, заявнику було запропоновано виправити вказані зауваження та визначитись із суб'єктом орендних відносин.

12.01.2016 позивач звернувся до відповідача із листом-повідомленням від 08.01.2016 про усунення недоліків при подачі документів про поновлення договору оренди земельних ділянок.

09.02.2016 Головне управління Держгеокадастру своїм листом №Д-314/0/14-1553/0/21-16 повідомило позивача щодо наявності доручення Держгеокадастру №ДС-22-28-0.13-17122/23-15 від 14.12.2015 стосовно перегляду діючих договорів оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, укладених на без конкурентних засадах. Відповідно до вказаного вище доручення Головному управлінню доручено утриматися від укладання договорів оренди на без конкурентних засадах строком більше 7 років, встановлення розміру орендної плати на рівні менше 8% від нормативної грошової оцінки та одночасно переглянути діючі договори оренди землі (т.1 а.с. 93).

При цьому, відповідач зазначив, що строк оренди земельної ділянки в укладеній між Барвінківською РДА та позивачем цивільно-правовій угоді є більшим ніж 7 років та розмір орендної плати встановлений на рівні менше 8% від нормативної грошової оцінки, в зв'язку з чим позивачу запропоновано укласти із запропонованими змінами, долучивши витяги із нормативної грошової оцінки земельних ділянок станом на 01.01.2016 та проект додаткової угоди (т.1 а.с. 24).

Таким чином, наведена офіційна переписка між сторонами по справі свідчить про те, що Головне управління не відмовляло позивачу в укладанні додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, як і не зволікало з її укладанням, оскільки всі відповіді були направлені відповідачу у місячний строк з дня відповідного звернення позивача з приводу поновлення договору оренди землі, з посиланням на відповідні недоліки та зауваження щодо розміру орендної плати за користування земельними ділянками.

Крім того, матеріалами справи підтверджується, що з проектом додаткового договору позивач звертався до закінчення строку дії договору, тобто коли ще не відбулась автоматична пролонгація. Про зазначений факт свідчить проект додаткової угоди, який було подано до Головного управління позивачем 12.01.2016, згідно з пунктом 1 якого термін поновлення договору складає 15 років, в той час як відповідно до п.8 основного договору оренди землі від 13.01.2006 його було укладено до 01.01.2016 включно.

Таким чином, вищенаведені обставини свідчать про те, що по-перше позивач фактично просив змінити умови договору оренди землі в частині строку на який його було укладено, а по-друге між сторонами по справі так і не було досягнуто остаточної згоди стосовно розміру орендної плати.

Оскільки позивач не звертався з вимогою продовжити договір на той самий строк і на тих самих умовах, і така додаткова угода не була укладена (відсутнє підтвердження юридичного факту поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах), можливо дійти до висновку, що право позивача на укладення додаткової угоди про пролонгацію договору не є порушеним, оскільки з такою пропозицією позивач не звертався, а навпаки просив змінити таку істотну умову договору як строк його дії.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25.02.2015 року, постанові Вищого господарського суду України від 16.10.2015 року у справі №904/8031/14, постанові Вищого господарського суду України від 20.10.2015 року у справі 904/3929/14, постанові Вищого господарського суду України від 17.05.2016 року у справі № 912/3019/15.

За приписами статті 33 Закону України «Про оренду землі» при поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Отже, зважаючи на той факт, що позивач ані в суд першої інстанції, ані в суд апеляційної інстанції не надав доказів звернення до відповідача з вимогою продовжити договір на той самий строк і на тих самих умовах, і така додаткова угода не була укладена у строк встановлений у законі (місячний), то в даному випадку відсутні законодавчі підстави для укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі саме на умовах, запропонованих позивачем.

Крім того, враховуючи, що Головне управління не відмовляло позивачу в укладанні додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, як і не зволікало з її укладанням, колегія суддів не вбачає факту порушення прав позивача на укладення додаткової угоди про пролонгацію договору на підставі частини 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі».

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів відзначає відсутність належних доказів щодо обставин, передбачених статтею 104 Господарського процесуального кодексу України, які підтверджували б наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

У відповідності з пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Харківської області від 05.07.2017 року по справі №922/2397/16 прийняте при належному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи та у відповідності до норм матеріального і процесуального права і відсутні підстави для його скасування, в зв'язку з чим, апеляційна скарга Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 99, 101, 102, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 05.07.2017 по справі №922/2397/16 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів.

Головуючий суддя Істоміна О.А.

Суддя Барбашова С.В.

Суддя Пелипенко Н.М.