ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.09.2017 Справа № 904/7878/17

За позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго"

до Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ"

про стягнення заборгованості за спожиту активну електричну енергію, пеню, три відсотки річних та інфляційних втрат (договір №25-Ц/22-2481-02 віл 27.12.2002)

Суддя Петренко І.В.

Секретар судового засідання Пономарьов Є.О.

Представники:

від позивача: представник ОСОБА_1 - довіреність №664/1001 від 14.12.2016;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство „ДТЕК Дніпрообленерго, м.Дніпро (далі по тексту - позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства „Дніпровський металургійний комбінат, м.Кам'янське, Дніпропетровська область (далі по тексту - відповідач) про стягнення 183191118,87грн. заборгованості за спожиту активну електричну енергію; 16946586,55грн. пені; 1978581,23грн. трьох відсотків річних; 5597120,88грн. інфляційних втрат.

Судові витрати по справі позивач просив суд стягнути з відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Між сторонами укладено договір №25-Ц/22-2481-02 від 27.12.2002 про постачання електричної енергії, який додатковою угодою від 03.08.2007 викладено у новій редакції.

Позивач належним чином виконував взяті на себе зобовязання, що підтверджується Актами про використану електричну енергію та виставленими постачальником на підставі них рахунками на оплату за період з лютого 2017 року по травень 2017 року.

Відповідачу надано рахунки на оплату за вказані періоди за поставлену активну електроенергію, отримання яких підтверджується підписом уповноваженої особи відповідача.

Відповідач виставлені рахунки за спожиту активну електроенергію сплачував не у повному обсязі, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 183191118,87грн.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобовязань позивач нарахував відповідачу пеню, три відсотки річних та інфляційні втрати.

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.08.2017 справу №904/7878/17 передано судді Петренку Ігорю Васильовичу.

За результатами розгляду позовної заяви від 10.08.2017 за вих.№б/н ухвалою суду від 14.08.2017 порушено провадження по справі та прийнято позовну заяву до розгляду, призначено слухання на 07.09.2017.

Щодо повідомлення сторін про час та місце судового засідання.

Господарським судом враховано положення пункту 3.9.1. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Позивач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу господарського суду з відміткою представника позивача про отримання ухвали суду 16.08.2017 та явкою представника в судове засідання.

Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу господарського суду 23.08.2017 з відміткою представника відповідача про отримання ухвали суду 18.08.2017.

Враховуючи викладене господарський суд констатує, що сторони належним чином повідомлені про час і місце розгляду заяви судом.

В судовому засіданні, яке відбулося 07.09.2017, враховуючи, що сторони належним чином повідомлення про час та місце його проведення, розпочато розгляд справи по суті. Представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач не забезпечив явку свого представника, вимоги суду не виконав.

Абзацом 1 п. 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11р. за №18 визначено, що у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 цього пункту постанови.

На думку суду неявка у судове засідання представника відповідача не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами.

В судовому засіданні оглянуто всі оригінали первинних документів на підставі яких виник спір.

Суд вважає за необхідне розглянути справу за наявними матеріалами відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності представника відповідача, оскільки про час та місце розгляду справи він повідомлений належним чином, а на думку суду, неявка його у судове засідання не перешкоджає розгляду справи, оскільки у справі достатньо матеріалів для розгляду справи по суті.

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції .

Враховуючи вимоги статті 69 Господарського процесуального кодексу України щодо строків розгляду справи у судовому засіданні, яке відбулося 07.09.2017 в порядку ст.85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Клопотання про здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не заявлялось.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, -

ВСТАНОВИВ:

27.12.2002 між Публічним акціонерним товариством „ДТЕК Дніпрообленерго (далі по тексту - позивач) та Публічним акціонерним товариством „Дніпровський металургійний комбінат (далі по тексту - відповідач) укладено договір №25-Ц/22-2481-02 від 27.12.2002 про постачання електричної енергії (далі по тексту - договір).

03.08.2007 між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду і договір викладено у новій редакції.

Пунктом 1 договору визначено, що постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 4050000кВт (КВА), величини якої по площадкам вимірювання та точках продажу визначені додатком "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії", а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Точка (точки) продажу електричної енергії - межа балансової належності, на якій відбувається перехід права власності на електричну енергію, визначена додатками "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін" між постачальником та споживачем, та "Загальна схема електропостачання", які є невід'ємними частинами даного договору або інша межа обумовлена окремим додатком до договору.

Пунктом 2.1 договору визначено, що під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов'язуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією.

Пунктом 2.2 договору визначено обов'язки постачальника електричної енергії.

Пунктом 2.3 договору визначено обов'язки споживача електричної енергії серед яких зокрема оплачувати постачальнику вартість електричної енергії та інші платежі згідно умовами додатків "Порядок розрахунків" та "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії" (підпункт 2.3.3 договору).

Розділом 3 договору визначено права сторін.

На підставі показів засобів обліку електричної енергії та умов Додатка "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії" оформляються такі документи:

- Акт про використану електричну енергію;

- Акт результатів замірів електричної потужності.

За наявності вводів на різних ступенях напруги та різних системах обліку покази надаються окремо за кожною точкою обліку (пункт 7.6 договору).

Цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2017 (пункт 9.8 договору).

Додатком №3 до договору визначено порядок розрахунку, а саме споживач здійснює повну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії згідно з підписаним рахунком.

Оплата рахунків за активну електроенергію, за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, рахунків за надання послуг з компенсації перетікання реактивної енергії, пеня, індекс інфляції та інші платежі, згідно з умовами цього договору, здійснюються на підставі самостійно отриманого у постачальника рахунка протягом 5 операційних днів з дня отримання рахунку.

На виконання умов укладеного між сторонами договору позивач виконав свої зобов'язання за договором у період з лютого 2017 року по травень 2017 року, що підтверджується актами про використану електричну енергію відповідача за відповідний період.

Позивач вручив відповідачу рахунки на оплату за поставлену у спірний період активну електроенергію.

Проте, відповідач виставлені рахунки оплачував частково і з порушенням строків, встановлених договором, внаслідок чого утворилася заборгованість відповідача перед позивачем за поставлену у період з лютого 2017 року по травень 2017 року активну електроенергію у сумі 18319118,87грн., яка і стала підставою звернення позивача до господарського суду з даною позовною заявою.

Позивач нарахував відповідачу до сплати пеню у розмірі 16946586,55грн. за загальний період прострочення з 14.03.2017 по 09.08.2017 (за кожним актом про використану електричну енергію окремо).

Позивач нарахував відповідачу до сплати три відсотки річних у розмірі 1978581,23грн. за загальний період прострочення з 14.03.2017 по 09.08.2017 (за кожним актом про використану електричну енергію окремо).

Позивач нарахував відповідачу до сплати інфляційні втрати у розмірі 5597120,88грн. за загальний період прострочення з квітня 2017 року по червень 2017 року (за кожним актом про використану електричну енергію окремо).

В свою чергу, відповідач доказів належного виконання своїх зобов'язань по вищезазначеному договору на момент розгляду спору до господарського суду не надав.

Крім того, відповідач не скористався наданим йому правом на судовий захист, наведених позивачем обставин не спростував.

Дослідивши матеріали справи, оригінали документів наданих позивачем на вимогу суду в судове засідання та заслухавши повноважного представника позивача в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу у розмірі 183191118,87грн. за спожиту активну електричну енергію, слід визнати обґрунтованими, документально доведеними, такими, що не суперечать чинному законодавству України, а отже є такими, що підлягають задоволенню.

Факт отримання відповідачем активної електричної енергії підтверджується актами про використану електричну енергію відповідача за відповідний період, що містяться в матеріалах справи, які підписані представниками сторін та скріплені печатками підприємств позивача та відповідача.

Зобов'язання відповідача, щодо оплати за спожиту активну електричну енергію передбачено умовами договору та нормами законодавства.

З огляду на положення договору, строк оплати активної електричної енергії є таким, що настав.

Господарський суд вважає, що відповідач визнав себе зобов'язаною особою по відношенню до позивача, оскільки до дій які свідчать про визнання боргу можуть відноситися часткове погашення самим боржником основного боргу.

Доказів оплати активної електричної енергії в сумі 183191118,87грн. відповідач не надав, доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, належними доказами не спростував.

Підпунктом 4.2.1 пункту 4.2 договору визначено, що за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3-2.3.4 цього договору, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в той період, враховуючи день фактичної оплати.

Господарський суд перевірив розрахунок пені здійснений позивачем та визнав його таким, що містить помилки, а вимогу такою, що підлягає задоволенню частково, а саме у розмірі 16876984,80грн.

Господарський суд перевірив розрахунок трьох відсотків річних та визнав його вірним, а вимогу такою, що підлягає задоволенню.

Господарський суд перевірив розрахунок інфляційних втрат здійснений позивачем та визнав його таким, що містить помилки, а вимогу такою, що підлягає задоволенню частково, а саме у розмірі 5477337,18грн.

Приймаючи рішення господарський суд виходив із наступного.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Статтею 275 Господарського кодексу України передбачено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобовязаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ст. 714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як зазначено у ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Статтею 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За приписами частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.1 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно ст.3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 ст.232 Господарського кодексу України, передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В порядку ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по справі покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 239784,00грн., з урахуванням того, що 99,91% позовних вимог позивача судом задоволено.

Керуючись положеннями Правил користування електричною енергією, ст.ст. 26, 27 Закону України "Про електроенергетику", ст.ст. ст. ст. 256, 257, 258, 260, 261, 267, 525, 526, 509, 530, 549, 599, 610, 612, 625, 627, 629, 714 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174, 193, 218, 231, 232, 275 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 2, 12, 21, 32, 33, 34, 36, 44, 49, 75, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" (51925, м.Кам'янське, Дніпропетровська область, вул.Соборна, 18-Б; ідентифікаційний код 05393043) на користь публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго" (49107, м.Дніпропетровськ, шосе Запорізьке, 22, ідентифікаційний код 2335918,87грн. (сто вісімдесят три мільйони сто дев'яносто одна тисяча сто вісімнадцять грн. 87 коп.) заборгованості за спожиту активну електричну енергію; 16876984,80грн. (шістнадцять мільйонів вісімсот сімдесят шість тисяч дев'ятсот вісімдесят чотири грн. 80 коп.) пені; 1978581,23грн. (один мільйон дев'ятсот сімдесят вісім тисяч п'ятсот вісімдесят одна грн. 23 коп.) трьох відсотків річних; 5477337,18грн. (п'ять мільйонів чотириста сімдесят сім тисяч триста тридцять сім грн. 18 коп.) інфляційних втрат; 239784,00грн. (двісті тридцять дев'ять тисяч сімсот вісімдесят чотири грн. 00 коп.) судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Дніпропетровським апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

08.09.2017

Суддя ОСОБА_2