ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" вересня 2017 р.Справа № 922/2591/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Косма К.І.

розглянувши справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с. Мізяки, Харківська область
до Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння садивного матеріалу" в особі Харківської філії Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння садивного матеріалу", с. Золочівське
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - ОСОБА_2, довіреність від 21.02.2017; ОСОБА_3, довіреність від 21.02.2017;

відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача- Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи садивного матеріалу" в особі Харківської філії державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" про стягнення з останнього коштів у розмірі 46439,19 грн., з яких: 42340,00 грн. заборгованість за зобов'язаннями, інфляційні втрати у розмірі 3365,19 грн. та 3% річних у розмірі 734,00 грн. Судові витрати позивач просить стягнути також з відповідача.

Свої вимоги позивач мотивує неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за Договором № 1692-19/2016-ПР про надання сільськогосподарських послуг від 03.10.2016 в частині здійснення оплати за надані послуги.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 04.08.2017 прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 05.09.2017 о 10:30.

01.09.2017 представником позивача до канцелярії суду із супровідним листом за вх. № 28025 були надані додаткові документи, які долучені судом до матеріалів справи.

Представники позивача у судовому засіданні 05.09.2017 позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд задовольнити позов, з підстав вказаних у позовній заяві.

Відповідач в призначене судове засідання не з`явився, витребуваних судом документів не надав, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення. 01.09.2017 від відповідача до суду надійшов лист за вх. № 28026, в якому останній просив судове засідання 05.09.2017 провести без участі представника відповідача, а також зазначив, що заперечень по позовним вимогам не має. Вказаний лист долучений до матеріалів справи.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає, згідно ст.75 Господарського процесуального кодексу України, за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами і документами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення представників позивача, суд встановив наступне.

03.10.2016 між Державним підприємством "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" в особі Харківської філії (надалі - Замовник) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (надалі - Виконавець) було укладено договір про надання сільськогосподарських послуг № 1692-19/2016-ПР (надалі - Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору предметом договору є послуги Виконавця по проведенню сільськогосподарських послуг, а саме збирання врожаю озимої пшениці, на земельних угіддях Замовника, розмір яких складає 80 га, які виконуються технікою Виконавця на основі впровадження прогресивних енергозберігаючих технологій з використанням високопродуктивної вітчизняної та іноземної техніки.

Згідно з п.1.2. Договору Виконавець виконує роботи з використанням власних паливно-мастильних матеріалів.

Відповідно до п.2.1. Договору вартість послуг Виконавця складає 730,00 грн./га та є незмінною.

Згідно з п.2.2. Договору загальна сума цього Договору складається, виходячи з обсягів фактично наданих послуг та їх вартості, визначеної в п. 2.1 цього Договору, але не може перевищувати 58400,00 грн.

Відповідно до п.3.1. Договору розрахунки між Сторонами за цим Договором здійснюються у грошовій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Виконавця. Розрахунки можуть також здійснюватися будь-яким іншим способом, який не суперечить чинному законодавству.

Згідно з п.3.2. Договору Замовник повинен провести розрахунки за надані послуги до 30.12.2016 року.

Відповідно до п.4.1.1. Договору Виконавець зобов'язаний провести своїми силами та засобами сільськогосподарські роботи в узгоджених Сторонами обсягах (п.1.1. даного Договору), у відповідності з агротехнічними вимогами в строк до 31.10.2016 включно.

Згідно з п.4.1.3. Договору Виконавець зобов'язаний надання послуг оформити актами приймання-передачі наданих сільськогосподарських послуг з обов'язковим їх підписанням Сторонами.

Відповідно до п.4.1.4. Договору Виконавець зобов'язаний складати та передавати Замовнику акти приймання-передачі наданих сільськогосподарських послуг.

Згідно з п.4.2.1. Договору Замовник зобов'язаний проводити розрахунки за надані Виконавцем послуги в обсягах і на умовах, визначених даним Договором.

Термін дії Договору встановлюється з дати його підписання Сторонами і діє до 31.12.2016, а в частині виконання зобов'язань до повного їх виконання (п.7.5. Договору).

Позивач у позовній заяві зазначає, що ним були виконані роботи на загальну суму 42340,00 грн., що підтверджується актом виконаних робіт від 31.10.2016 до договору про надання сільськогосподарських послуг №1692-19/2016-ПР від 03.10.2016 на суму 75000,00 грн. (а.с.12).

Втім, відповідач за надані послуги не розрахувався та заборгованості не погасив.

Таким чином, як вважає позивач заборгованість відповідача за надані послуги складає 42340,00 грн., що і стало підставою останнього для звернення до суду з позовом.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Факт виконання позивачем своїх зобов'язань за Договором про надання сільськогосподарських послуг № 1692-19/2016-ПР від 03.10.2017, підтверджується актом виконаних робіт до договору від 31.10.2016 на суму 42340,00 грн., який підписаний сторонами без будь-яких зауважень.

Враховуючи викладене, та те, що на момент прийняття рішення по справі, у матеріалах справи відсутні будь-які докази погашення відповідачем заборгованості в добровільному порядку, суд вважає заявлену вимогу позивача щодо стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 42340,00 грн. нормативно та документально обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню.

Розглядаючи позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 734,00 грн. та інфляційних втрат у розмірі 3365,19 грн., суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши нарахування здійснені позивачем, суд прийшов до висновку, що суми 3% річних у розмірі 734,00 грн. за період з 01.01.2017 по 31.07.2017 та інфляційних втрат у розмірі 3365,19 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 11, 525, 526, 610, 611, 612, 509, 901, 903 Цивільного кодексу України; ст. ст. 173, 174, 193 Господарського кодексу України; ст.ст. 1, 4, 12, 22, 32-34, 43, 47-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» в особі окремого підрозділу Харківської філії державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" (63030, Харківська область, Валківський район, с. Золочівське, код філії в , код юр.особи 37884028) на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) - 42340,00 грн. заборгованості, 3365,19 грн. інфляційних втрат, 734,00 грн. 3% річних, 1600,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 06.09.2017 р.

Суддя О.О. Присяжнюк

справа № 922/2591/17