ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.09.2017 Справа №905/1348/17

Суддя господарського суду Донецької області Кротінова О.В.,

при секретарі судового засідання Хадієвій М.Ф.,

розглянув справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Хімекс Лімітед, м.Київ, ,

до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Високовольтні мережі, м.Краматорськ Донецької області, ,

про стягнення 39320,89 грн., -

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю;

від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю, -

Згідно ст.77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні оголошувалась перерва з 06.07.2017р. по 31.08.2017р., з 31.08.2017р. по 04.09.2017р.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Хімекс Лімітед, м.Київ, звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою №166 від 13.06.2017р. до Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Високовольтні мережі, м.Краматорськ Донецької області, про стягнення 39320,89 грн.

З дотриманням приписів ст.2-1 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/1348/17 визначено суддю Кротінову О.В.

Ухвалою суду від 19.06.2017р. даний позов прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №905/1348/17.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на укладання із відповідачем договору про постачання електричної енергії №10047012 від 11.05.2012р., сплату на виконання умов означеного договору суми на підставі виставлених рахунків Товариством з обмеженою відповідальністю ДТЕК Високовольтні мережі, повідомлення останнього про припинення споживання електричної енергії в рамках договору та припинення оплат за спожиту електроенергію воєнізованими терористичними угрупуваннями, невикористання переплати у розмірі 39 320,89грн. та неповернення цієї суми відповідачем, внаслідок чого виникла заборгованість останнього перед позивачем, яка по теперішній час не сплачена, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

На підтвердження вказаних обставин позивач надав у копіях: договір про постачання електричної енергії №10047012 від 11.05.2012р. разом із додатками №1 від 11.05.2012р. «Обсяги постачання електричної енергії Споживачу ТОВ «Хімікс ЛТД» та субспоживачам», №2 від 11.05.2012р. «Порядок розрахунків», №3.1 від 11.05.2012р. «Перелік приладів електричної енергії Споживача та схема розрахунку обсягу постачання електричної енергії Споживачу ТОВ «Хімекс ЛТД», №3.2 від 11.05.2012р. «Перелік приладів субспоживачів Споживача ТОВ «Хімекс ЛТД» і обєктів (приєднань) Споживача, що мають тарифні групи, які відрізняються від основних», №4 від 11.05.2012р. «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії ТОВ «Хімекс ЛТД», №5 від 11.05.2012р. «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії для ТОВ «Хімекс ЛТД», №5.2 від 11.05.2012р. «Відомості про компенсуючи пристрої, встановлені у мережах ТОВ «Хімекс ЛТД», №6 від 11.05.2012р. «Перелік струмоприймачів ТОВ «Хімекс ЛТД», №7 від 11.05.2012р. «Порядок контролю дотримання Споживачем ТОВ «Хімекс ЛТД» договірної величини споживання електричної енергії та договірної граничної величини споживання електричної потужності», №8 від 11.05.2012р. «Акт розмежування балансової належності електромереж і експлуатаційної відповідальності сторін», №9 від 11.05.2012р. «Однолінійна схема живлення ТОВ «Хімекс ЛТД», №10 від 11.05.2012р. «Перелік обєктів/площадок вимірювання Споживача ТОВ «Хімекс ЛТД», №11 від 11.05.2012р. «Розрахунок втрат електричної енергії в мережі споживача», №12 від 11.05.2012р. «Перелік електронагрівального обладнання ТОВ «Хімекс ЛТД», №13 від 11.05.2012р. «Порядок участі ТОВ «Хімекс ЛТД», що живиться від електричних мереж ПрАТ «Ізоляція» в графіках обмеження електроспоживання, потужності, графіках аварійних відключень та роботи протиаварійної системи автоматики», №14 від 11.05.2012р. «Узгоджений рівень надійності електропостачання ТОВ «Хімекс ЛТД», №15 від 11.05.2012р. «Дані про відпуск електроенергії субспоживачам ТОВ «Хімекс ЛТД», №16 б/д «Звіт про покази приладів обліку та обсяги спожитої електроенергії», №17 б/д, №20 б/д, до нього; акти про передавання показу зняття обліку електричної енергії №б/н від 25.04.2012р., №б/н від 15.06.2012р., за липень 2012р.; акти №270 від 25.04.2012р., №702 від 30.12.2013р. допуску на підключення до електричної мережі електроустановки, відомості про очікувані обсяги споживання електроенергії на 2013р.-2014р., повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Високовольтні мережі №08-04/5569 від 25.12.2013р., лист Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Високовольтні мережі №08-04/70 від 10.01.2014р. «Про оформлення додаткових угод» із додатковою угодою №1 від 03.01.2014р. до договору про постачання електричної енергії №10047012 від 11.05.2012р., правоустановчі документи позивача, заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Хімекс Лімітед №18 від 24.02.2015р., №б/н від 26.02.2015р. про залучення Товариства з обмеженою відповідальністю Хімекс Лімітед до кримінального провадження як потерпілого, лист слідчого управління Головного управління МВС України в Донецькій області №4/6166 від 15.10.2014р., супровідний лист Товариства з обмеженою відповідальністю Хімекс Лімітед №б/н від 27.02.2015р., листи головного слідчого управління Служби Безпеки України №6/Г-370-ог/г від 03.03.2015р., №6/Г-370-ог/г від 03.03.2015р., листи Товариства з обмеженою відповідальністю Хімекс Лімітед №064 від 17.06.2014р., №39 від 08.02.2016р., акт звірки розрахунків №313 від 01.01.2014р., акт про обсяги та вартість активної електроенергії за червень 2014р., звіт про покази приладів та обсяги спожитої електроенергії за червень 2014р., описи вкладення у цінні листи, датовані 15.02.2016р., 16.05.2017р., фіскальні чеки від 15.02.2016р., №9540 від 16.05.2017р., рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, датоване 24.05.2017р., лицьовий бік поштового конверта, датований 19.03.2016р., претензія №119 від 15.05.2017р., довіреність на представника позивача.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст.ст.15, 16, 509, 525, 526, 530, 598, 599, 610, 611, 612, 622, 624, 625, 629, 693, 1212 Цивільного кодексу України, ст.ст.1, 220 Господарського кодексу України, ст.ст.2, 61, р.8 Господарського процесуального кодексу України.

06.07.2017р. представником позивача через канцелярію господарського суду Донецької області подано супровідний лист б/н б/д, до якого додано документи, наведені у переліку.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 06.07.2017р. продовжено строк розгляду спору по справі №905/1348/17 на 15 днів по 04.09.2017р. в порядку ст.69 Господарського процесуального кодексу України, за наявності відповідного клопотання відповідача.

31.08.2017р. відповідачем представлено суду клопотання б/н від 31.08.2017р. (про застосування строку позовної давності).

31.08.2017р. відповідачем через канцелярію господарського суду Донецької області подано відзив б/н від 31.08.2017р. на позовну заяву, за змістом якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог; вказано, що спірний договір на даний час є діючим, позивач з письмовою заявою до відповідача про розірвання договору або зміни його умов не звертався, додаткові угоди не укладались; зазначено, що відповідно до умов договору відповідач має право кошти, що надійшли від позивача, зарахувати, як передплату на наступний розрахунковий період; при цьому, ані договором, укладеним між сторонами, ані іншими нормами не встановлений строк повернення передоплати позивачу; сума у розмірі 39 320,89грн. не є обгрунтованою; підкреслено, що оскільки кошти, які позивач перерахував відповідачу, отримано останнім на виконання умов договору, то такі кошти набуто за наявності правової підстави, а тому не може бути витребувано відповідно до положень ст.1212 Цивільного кодексу України як безпідставне збагачення; зауважено, що не має можливості надати документи, що підтверджують надання послуг з електропостачання та оплату за такі послуги за договором №1004701 у спірний період, у звязку з відсутністю доступу до архіву первинної документації та бухгалтерського обліку, що розташований на тимчасово окупованій території України; звернуто увагу, що відповідач не є розпорядником і власником усіх коштів, які сплачуються споживачами на рахунки із спеціальним режимом використання, у звязку з чим з цих рахунків не можуть бути стягнуті сплачені позивачем грошові кошти.

До відзиву додано документи, наведені у переліку.

31.08.2017р. позивачем через канцелярію господарського суду Донецької області подано додаткові пояснення б/н б/д до позовної заяви, у яких зазначено, що відповідач ніяким чином не підтвердив та не спростував інформацію щодо постачання електричної енергії до приміщень ТОВ «ХІМЕКС ЛТД», що були захоплені з 09.06.2014р. та до цього часу перебувають під контролем терористів; вказано, що відповідач в силу обставин, що виникли з 07.04.2014р. швидше за все припинив постачання електричної енергії до захоплених будівель позивача з 17.06.2014р., а отже, можна стверджувати, що господарське зобовязання відповідача припинено, в тому числі і у звязку з неможливістю його виконання.

До пояснень додано документи, наведені у переліку, а також копію заяви б/н від 01.04.2015р.

04.09.2017р. позивачем через канцелярію господарського суду Донецької області подано додаткові пояснення б/н б/д до позовної заяви, за змістом яких зауважено, що фактично товар (електрична енергія) не переданий, та не може бути переданий в силу захоплення території, приміщень та майна позивача, а також, судячи із сертифікату ТПП України №2533 від 09.01.2015р. та свідчень відповідача, і його територій, приміщень та майна. Тобто, за висновками позивача, має місце неможливість виконання зобов`язань в силу ст.607 Цивільного кодексу України; вказано, що 02.09.2017р. на адресу відповідача був направлений лист з пропозицією розірвати договір, у звязку з тривалістю проведення антитерористичної операції; зазначено, що строк повернення передоплати встановлений ч.2 ст.530 Цивільного кодексу України.

До пояснень додано документи, наведені у переліку.

Представник позивача у судовому засіданні 04.09.2017р. підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 04.09.2017р. заперечив проти задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Дослідив матеріали справи та оцінив подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку щодо такого.

За приписами статей 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

Відповідно до вимог статті 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судовими доказами за визначенням статей 32-38 Господарського процесуального кодексу України слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.05.2012р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Інвест» (нині-Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Високовольтні мережі») (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Хімекс Лімітед (Споживач) укладено договір про постачання електричної енергії №10047012, згідно з умовами якого Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача з приєднаною потужністю 30 кВт, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Оцінивши даний господарський договір, з якого виникли цивільні права та обовязки сторін, суд дійшов висновку, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором енергопостачання, який підпадає під правове регулювання норм статті 275, 276 Господарського кодексу України, ст.712 Цивільного кодексу України та статей 264-271 Господарського кодексу України, Закону України Про електроенергетику, а також Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України № 28 від 31.07.1996р. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 Цивільного кодексу України).

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства , але за аналогією породжують цивільні права і обов'язки.

Згідно із ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

З наведеними нормами матеріального права кореспондується стаття 193 Господарського кодексу України, якою визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно з ч.ч.6, 7 ст.276 Господарського кодексу України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.691 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ст.692 Цивільного кодексу України).

Одночасно, статтею 662 Цивільного кодексу України встановлений обовязок продавця передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Стаття 654 Цивільного кодексу України регламентує, що зміна або розірвання договору вчинюється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Як визначено п.1 ст.202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення прав та обов'язків.

Відповідно до ст.202 Цивільного кодексу України, правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Як вбачається з п.п. 1, 2 ст.207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони та якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

При цьому, ч.1 ст.181 Господарського кодексу України визначено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками.

Пунктом 9.4 договору про постачання електричної енергії №10047012 від 11.05.2012р., що підписаний та скріплений печатками з обох сторін, останні погодили строк дії правочину до 31.12.2012р. Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодної із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Договір може бути розірвано і в інший термін за ініціативою будь-якої із сторін у порядку, визначеному законодавством України (абз.2 п.9.4 договору).

За умов договору Споживач зобовязаний здійснювати оплату отриманих від Постачальника рахунків самостійно, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника №90 в ДОУ АТ «Ощадбанк», МФО 335106, , наступним чином: до 01 числа (включно) щомісячно сплачує суму за остаточним рахунком за попередній розрахунковий період; до 12 числа (включно) щомісячно сплачує суму рахунку на попередню оплату очікуваного у наступному після поточного розрахунковому періоді обсягу електричної енергії (п.3.2 додатку №2 від 11.05.2012р. до договору).

Пункт 3.4 наведеного додатку визначає, що при оформленні платіжного доручення у графі "призначення платежу" Споживач повинен вказати період, за який здійснюється оплата, та підставу для оплати, тобто №договору, № та дату рахунку. У разі відсутності у платіжному документі посилань на період, за який здійснюється оплата, Постачальник має право зарахувати перераховану Споживаечем суму, як погашення існуючої заборгованості Споживача (за винятком заборгованості за попередні розрахункові періоди, погашення якої здійснюється за графіком, узгодженим Сторонами відповідним договором реструктуризації заборгованості), починаючи з заборгованості з найдавнішим терміном її виникнення. Суму, що залишилась після погашення існуючої заборгованості, Постачальник зараховує у першу чергу, як сплату за електроенергію, спожиту у поточному місяці, залишок суми - на попередню оплату на наступний розрахунковий період.

У разі здійснення Споживачем оплати з відхиленням від умов договору та/або за фактичним підсумком сальдо-розрахунків за попередній розрахунковий період, Постачальник має право зарахувати суми, що надійшли від Споживача, як передплата, у першу чергу, на погашення заборгованості Споживача з найдавнішим терміном її виникнення (за винятком заборгованості за попередні розрахункові періоди, погашення якої здійснюється за графіком, узгодженим сторонами відповідним договором реструктуризації заборгованості); по-друге, як передплату на наступний розрахунковий період.

Як свідчать наявні у матеріалах справи акти про обсяги та вартість активної електроенергії, поставленої Постачальником електричної енергії за регульованим тарифом ТОВ "ДТЕК Високовольтні мережі" і спожитої Споживачем ТОВ "Хімекс ЛТД" у розрахунковому періоді січень 2014р. передано активної електроенергії на суму 22 448,51грн., у лютому 2014р. на суму 32 111,77грн., у березні 2014р. на суму 14 717,89грн., у квітні 2014р. на суму 6 095,29грн., у травні 2014р. на суму 1 402,27грн., у червні 2014р. на суму 1 306,25грн., що загалом становить вартість 78 081,98грн.

З представлених суду копій платіжних доручень №515 від 04.11.2013р. слідує оплата за електричну енергію згідно рахунку №32/10047012/ПР від 01.11.2013р. у розмірі 24777,60грн., №584 від 17.12.2013р. згідно рахунку №32/10047012/ПР від 01.12.2013р. у розмірі 4 800,00грн., №595 від 23.12.2013р. згідно рахунку №/1ДП від 23.12.2013р. у розмірі 12 388,80грн., №4 від 06.01.2014р. згідно рахунку №32/10047012/ПР від 26.12.2013р. у розмірі 24 777,60грн., №49 від 03.02.2014р. згідно рахунку №32/10047012/ПР від 26.01.2014р. у розмірі 22 299,84грн., №73 від 21.02.2014р. згідно рахунку №32/10047012/1ДП від 21.02.2014р. у розмірі 9 911,04грн., №100 від 07.03.2014р. згідно рахунку №32/10047012/1ПР від 26.02.2014р. у розмірі 11 149,92 грн., №150 від 04.04.2014р. згідно рахунку №32/10047012/ПР від 26.03.2014р. у розмірі 8 672,16грн., №186 від 05.05.2014р. згідно рахунку №32/10047012/ПР від 26.04.2014р. у розмірі 7 433,28грн. та №231 від 05.06.2014р. згідно рахунку №32/10047012/ПР від 26.05.2014р. у розмірі 7 790,40грн., що разом становить 134 000,64грн.

Рахунок №32/10047012 від 26.01.2014р. виставлено відповідачем позивачу на суму 22448,51грн. за січень 2014р. із зазначенням залишку на попередній період у розмірі 2 920,12грн.,

рахунок №32/10047012 від 26.02.2014р. виставлено на суму 32 111,77грн. за лютий 2014р. із визначенням залишку на наступний період у розмірі 5 496,99грн.,

рахунок №32/10047012 від 26.03.2014р. на суму 14 717,89грн. за березень 2014р. із визначенням залишку у розмірі 13 078,94грн.,

рахунок №32/10047012/ПР від 26.04.2014р. на суму 6 095,29грн. за квітень 2014р. із визначенням залишку у розмірі 18 133,57грн.,

рахунок №32/10047012/ПР від 26.05.2014р. на суму 1 402,27грн. за травень 2014р. із визначенням залишку у розмірі 25 403,46грн.

Разом з цим, інші рахунки, на які містять посилання платіжні доручення переличені вище, у тому числі рахунок за червень 2014р., суду не надано, як і підтвердження обсягів спожитої електричної енергії за станом на 01.01.2014р. та доказів повної їх оплати позивачем.

З огляду на таке, беручи до уваги приписи п.3.4 договору, не можна дійти висновку про визначення суми у розмірі 39 320,89грн., як наявної суми невикористаної передоплати.

Одночасно і доказів поставки електроенергії на суму 39320,89 грн. суду не представлено.

Позивач, посилаючись на ст.607, ст.693 ст.1212 Цивільного кодексу України, вважає існуючими підстави для повернення відповідачем суми у розмірі 39320,89 грн., з огляду на збройне захоплення 09.06.2014р. представниками «Донецької Наробної Республіки» території заводу ізоляційних матеріалів (ПрАТ «Ізоляція»), що розташовано за адресою: м.Донецьк, вул.Світлого Путі, д.3, на якій розташовані обєкти нерухомості ТОВ Хімекс Лімітед, внаслідок якого підприємство не має доступу до своїх обєктів нерухомості та із зазначеної дати не споживає електричну енергію відповідно до договору №10047012 від 11.05.2012р., укладеного із відповідачем.

Про зазначені обставини повідомлено відповідача листом Товариства з обмеженою відповідальністю Хімекс Лімітед №064 від 17.06.2014р., про що свідчить відповідна відмітка відповідача у правому нижньому куті документа.

Окрім того, заявник наполягає на обґрунтованості заявлених вимог, виходячи з приписів ст.607 Цивільного кодексу України.

Проаналізував викладене, вбачається, що позивачем здійснено перерахування суми коштів відповідачу, у тому числі у якості попередньої оплати, на виконання умов договору про постачання електричної енергії №10047012 від 11.05.2012р. у межах дії цієї угоди.

Факт перерахування грошових коштів у якості передоплати за договором про постачання електричної енергії №10047012 від 11.05.2012р. відповідачем не заперечується.

Отже, відбувалось отримання коштів відповідачем у межах та на підставі договору про постачання електричної енергії №10047012 від 11.05.2012р., тобто при наявності достатніх правових підстав.

Таким чином, приймаючи до уваги наведене, правовою підставою перерахування грошових сум є договір про постачання електричної енергії №10047012 від 11.05.2012р., яким обумовлена попередня оплата за активну електроенергію, що підпадає під правове регулювання ст.693 Цивільного кодексу України.

Стаття 693 Цивільного кодексу України «Попередня оплата товару» визначає передумови виникнення такого обов'язку як попередня оплата та строк його виконання, а також підстави, за яких можлива вимога її повернення та правові наслідки невиконання цього.

Так, ч.2 ст.693 Цивільного кодексу України встановлює право вимоги покупця передати оплачений товар або повернути суму попередньої оплати, у разі, якщо такий товар йому не поставлено в строк.

Визначене цією нормою право покупця вимагати від продавця повернення суми передоплати є за своїм змістом правом покупця на односторонню відмову від зобов'язання, внаслідок якої припиняється зобов'язання продавця перед покупцем по поставці товару і виникає нове грошове зобов'язання.

При цьому, з наведеної норми матеріального права не вбачається пов'язаність виникнення права вимоги лише з порушенням зобов'язання з поставки товару у строк за винних дій продавця.

Беручи до уваги специфіку встановлених правовідносин, суд розцінює строк передачі товару, у спірному випадку, як такий, що існує на протязі дії договору.

Аналіз приведених положень чинного законодавства, у контексті спірних правовідносин, має наслідком визначити застосування ч.2 ст.693 Цивільного кодексу України, враховуючи приписи ч.4 ст.653 Цивільного кодексу України, як правову підставу повернення суми невикористаної попередньої оплати у зв'язку з фактичним її невикористанням у строки визначені договором, тобто відсутність потреби у виконанні цього обов'язку у майбутньому, з огляду на певні обставини, внаслідок яких припинились зобов'язання Постачальника перед Споживачем з постачання електричної енергії.

Однак, доказів припинення або розірвання договору №10047012 від 11.05.2012р. на дату звернення із позовом не надано.

Як свідчить лист №261 від 01.09.2017р., позивач у порядку, передбаченому ст.651 Цивільного кодексу України, ст.188 Господарського кодексу України, звернувся до відповідача із пропозицією розірвати договір №10047012 від 11.05.2012р. через тривалість проведення антитерористичної операції та відсутністю будь-яких умов про її скоре припинення, а також у звязку з захопленням приміщень позивача незаконними бандитськими угрупованнями, що унеможливлює подальше виконання сторонами взятих на себе зобовязань.

Як зазначено вище, договором передбачено можливість його розірвання за ініціативою будь-якої із сторін у порядку, визначеному законодавством України (п.9.4 договору).

Стаття 188 Господарського кодексу України встановлює такий порядок та визначає, сторона договору, яка вважає за необхідне розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі, якщо сторони не досягли згоди щодо розірвання договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Однак, з огляду на звернення позивача із зазначеною пропозицією 01.09.2017р., визначений законом порядок недодержано.

Так, не вбачається підстав вважати договір №10047012 від 11.05.2012р. розірваним, а отже, і строк, встановлений для постачання електричної енергії у спірних правовідносинах, таким, що сплинув.

З даного виходить, що вимога повернення грошових коштів у сумі 39320,89 грн. є передчасною, не зумовлена настанням обставин, за яких є право на таку вимогу у розумінні приписів ст.693 Цивільного кодексу України, а саме не передання товару у строк.

Підстав для застосування ст.1212 Цивільного кодексу України, судом, з огляду на вищевикладене, не встановлено.

Слід зауважити, що ст.607 Цивільного кодексу України передбачає виключний випадок припинення зобовязання, який пов'язаний з неможливістю виконання.

Проте, приписи даної норми не породжують право вимоги повернення спірної суми грошових коштів.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. «Про судове рішення» рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Згідно із ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За приписом ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, мають право звертатися до господарського суду, згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Як вже було зазначено вище, за приписом ст.693 Цивільного кодексу України, покупець має право вимагати повернення суми попередньої оплати у разі, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк.

Враховуючи факт наявності договірних відносин між сторонами, суд дійшов висновку про відсутність у останнього права вимагати від відповідача повернення перерахованої попередньої оплати в означеній сумі.

На підставі викладеного, вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми у розмірі 39320,89 грн. не підлягають задоволенню.

Заява відповідача про застосування строку позовної давності не підлягає задоволенню судом, адже не встановлено порушення права позивача, з наявністю якого ст.261 Цивільного кодексу України пов'язує початок перебігу позовної давності, а ст.267 цього Кодексу наслідки спливу.

Судові витрати підлягають розподілу з урахуванням норм статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1, 4-2, 4-3, 22, 32-38, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Хімекс Лімітед, м.Київ, до Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Високовольтні мережі, м.Краматорськ Донецької області, про стягнення 39320,89 грн., відмовити.

2. В судовому засіданні 04.09.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

3. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його оголошення. Зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.ст.84, 85 Господарського процесуального кодексу України.

4. Повний текст рішення складено та підписано 11.09.2017р.

Суддя О.В. Кротінова