ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

05.09.2017 Справа № 920/716/17
Господарський суд Сумської області у складі судді Заєць С.В., розглянувши матеріали справи №

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Суми

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Брокінвестгруп»,

м. Суми

про визнання договору дійсним,

За участю представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: Шевченко І.В.;

при секретарі судового засідання Малюк Р.Б.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Сумської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Брокінвестгруп» про визнання договору дійсним.

Позовні вимоги мотивовано неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору в частині його нотаріального посвідчення.

Ухвалою Господарського суду Сумської області 03.08.2017 за вказаним позовом порушено провадження у справі № 920/716/17 та призначено розгляд справи на 05.09.2017.

05.09.2017 відповідачем через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, в якому останній зазначає, що позов визнає в повному обсязі.

05.09.2017 від позивача через канцелярію суду надійшло клопотання від 04.09.2017, в якому позивач просить провести засідання без участі позивача за наявними в справі матеріалами.

В судовому засіданні 05.09.2017 представником відповідача надано усні пояснення щодо своєї позиції у справі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, суд встановив:

Як вбачається з матеріалів справи, а саме укладеного між сторонами Договору купівлі-продажу майна на аукціоні від 01.10.2015 сторонами зроблено третейське застереження.

Зокрема, відповідно до п. 9.1. Договору сторони домовилися, що будь-який спір, що виникає з приводу даного договору або у зв'язку з ним, підлягає передачі для розгляду і остаточного вирішення до постійно діючого третейського суду при Першій українській міжрегіональній товарній біржі відповідно до Регламенту.

Частина 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу Українив становлює, що підвідомчий господарським судам спір може бути передано сторонами на вирішення третейського суду (арбітражу), крім спорів про визнання недійсними актів, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб. Рішення третейського суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Стаття 1 Закону України «Про третейські суди» встановлює, що до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про третейські суди» встановлюються вимоги до виду і форми третейської угоди. Третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Третейська угода укладається в письмовій формі.

Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору. Третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом.

Третейська угода є підставою для передачі спору на розгляд третейського суду, а в деяких випадках - і підставою для створення та діяльності такого суду. Таким чином, належність форми і змісту третейської угоди, наявність у ній всіх істотних умов, передбачених законом, є первинною та обов'язковою умовою правомірності третейського розгляду, а відтак - і третейського рішення.

Стаття 5 Закону України «Про третейські суди» встановлює, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Стаття 6 Закону «Про третейські суди» встановлює, що третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком: 1) справ у спорах про визнання недійсними нормативно-правових актів; 2) справ у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб; 3) справ, пов'язаних з державною таємницею; 4) справ у спорах, що виникають із сімейних правовідносин, крім справ у спорах, що виникають із шлюбних контрактів (договорів); 5) справ про відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом; 6) справ, однією із сторін в яких є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт під час здійснення ним владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, державна установа чи організація, казенне підприємство; 7) справ у спорах щодо нерухомого майна, включаючи земельні ділянки; 8) справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення; 9) справ у спорах, що виникають з трудових відносин; 10) справ, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, пов'язаних із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цих товариств; 11) інших справ, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України; 12) справ, коли хоча б одна із сторін спору є нерезидентом України; 13) справ, за результатами розгляду яких виконання рішення третейського суду потребуватиме вчинення відповідних дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами та іншими суб'єктами під час здійснення ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень; 14) справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Отже, з огляду на положення ст. 6 Закону України «Про третейські суди», спір, що виник між сторонами у даній справі, належить до категорії спорів, які підвідомчі третейським судам.

Доказів недійсності, втрати чинності чи неможливості виконання вказаної третейської угоди до матеріалів справи не надано.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України встановлено, що однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.

Норми Цивільного кодексу України визначають що сторони є вільними в укладенні договору та визначенні його умов (ст. 627 Цивільного кодексу України); зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними (ст. 628 Цивільного кодексу України), сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд (ст. 6 Цивільного кодексу України).

За правилами ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Уклавши договір купівлі-продажу майна на аукціоні від 01.10.2015 позивач та відповідач фактично погодилися з передбаченими в них порядком вирішення спорів (п. 9.1. цього договору).

Передбачене в п. 9.1. вищеназваного договору третейське застереження відповідає вимогам діючого законодавства і обставинам, з якими закон пов'язує визнання їх недійсними, під час розгляду справи № 920/716/17 судом встановлено не було.

Зважаючи на обставини укладання сторонами угоди про передачу спору на вирішення третейського суду до порушення провадження в даній справі, з урахуванням того, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Господарського процесуального кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, господарський суд вважає за доцільне припинити провадження у справі на підставі п. 5 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись п. 5 ч. 1 ст. 80, ст.86 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Сумської області

УХВАЛИВ:

1. Провадження у справі № 920/716/17 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Суми до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Брокінвестгруп», м. Суми про визнання договору дійсним припинити на підставі п. 5 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

2. Копію ухвали направити сторонам.

Суддя С.В. Заєць