ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"06" вересня 2017 р.Справа № 922/2177/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ольшанченка В.І.

розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (м. Київ)
до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (м. Харків)
простягнення 25409,04 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 р. публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (надалі - позивач) подало до господарського суду Харківської області позовну заяву без номеру від 12.05.2017 р. до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі - відповідач), в якій просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором №б/н від 23.04.2013 р. в розмірі 25409,04 грн. (4248,71 грн. - заборгованість за кредитом; 7224,63 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 10132,66 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 3803,04 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом). Свої позовні вимоги обґрунтовує невиконанням відповідачем зобов'язань за договором №б/н від 23.04.2013 р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.07.2017 р. залишено позов без розгляду на підставі п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 22.08.2017 р. було скасовано ухвалу господарського суду Харківської області від 26.07.2017 р. у справі №922/2177/17, а матеріали справи передано на розгляд господарському суду Харківської області.

Відповідно до ст. 20 ГПК України, суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є родичем осіб, які беруть участь у судовому процесі, якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 2-1 цього Кодексу, або якщо буде встановлено інші обставини, що викликають сумнів у його неупередженості. Суддя, який брав участь у розгляді справи, не може брати участі в новому розгляді справи у разі скасування рішення, ухвали, постанови, прийнятої за його участю, або у перегляді прийнятих за його участю рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами. При наявності зазначених підстав суддя повинен заявити самовідвід.

Згідно зі ст. 4-1 ГПК України встановлено, що господарські суди вирішують господарські спори у порядку позовного провадження, передбаченому цим Кодексом.

Наряду з цим, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.06 р., суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.

Так, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" (заява №7577/02) від 03.05.2007 р., Суд нагадує, що "безсторонність", в сенсі п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, має визначатися відповідно до суб'єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об'єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об'єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв'язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

Крім того, у рішенні в справі "Романова проти України" (заява №33089/02) від 13.12.07 р. Європейський суд з прав людини з посиланням на свою прецедентну практику наголосив, що суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участь у її новому розгляді після повернення справи судом вищої інстанції. Ця стаття демонструє мету національного законодавства усунути всі розумні сумніви щодо безсторонності такого суду. (див. "Пфайфер та Планкл проти Австрії", рішення від 25.02.1992 р., серія А №227, п. 36, "Обершлік проти Австрії", №1, рішення від 23.05.91 р., серія А №204, п. 49).

Відповідно до п. 1.2.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", за змістом частини першою статті 20 ГПК України суддя, який брав участь в розгляді справи, не може брати участі в новому розгляді справи у разі скасування рішення, ухвали, постанови (у справі про банкрутство), прийнятої за його участю, або у перегляді прийнятих за його участю рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами. У разі скасування апеляційною або касаційною інстанціями ухвал місцевого господарського суду визначення суддів або колегії суддів для розгляду справ здійснюється з урахуванням наведеного у підпункті 2.3.43 пункту 2 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 р. №30 (з подальшими змінами).

Враховуючи практику Європейського суду, що є джерелом права, а також те, що суддя, який брав участь в розгляді справи, не може брати участі в новому розгляді справи у разі скасування ухвали, прийнятої за його участю, суддя Ольшанченко В.І. вважає, що не може брати участь у подальшому розгляді даної справи, на підставі чого, керуючись приписами ст. 20 ГПК України, дійшов висновку про заявлення та задоволення самовідводу.

За таких обставин, враховуючи скасування ухвали, прийнятої за моєю участю, керуючись ст.ст. 2-1, 20, 86 ГПК України,

УХВАЛИВ:

Задовольнити самовідвід судді Ольшанченко В.І. у справі №922/2177/17.

Передати справу №922/2177/17 для визначення складу суду автоматизованою системою документообігу суду.

Суддя В.І. Ольшанченко