номер провадження справи 33/39/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

06.09.2017 Справа № 908/1354/16

Суддя господарського суду Запорізької області Мірошниченко М.В., розглянувши скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Вільнянський молокозавод на дії державного виконавця Вільнянського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області по справі № 908/1354/16,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Берт (69005, м. Запоріжжя, бул. ЦентральнийАДРЕСА_1)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Вільнянський молокозавод (70002, м. Вільнянськ Запорізької області, вул. Запорізька, буд. 65)

про стягнення суми,

Заінтересована особа Вільнянський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (70002, м. Вільнянськ Запорізької області, вул. Бочарова, 4)

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 29.06.2016 р. у справі №908/1354/16 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Берт задоволено частково: стягнуто з ТОВ Вільнянський молокозавод на користь ТОВ Берт суму 247840,73 грн. основного боргу, суму 12364,95 грн. трьох відсотків річних, суму 164892,42грн. втрат від інфляції та суму 6451,41 грн. судового збору. Провадження у справі за позовною вимогою про стягнення суми 5000,00грн. основного боргу припинено. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 30.08.2016 р. рішення господарського суду Запорізької області від 29.06.2016 р. у справі №908/1354/16 залишено без змін.

На виконання рішення суду видано відповідний наказ.

06.09.2017 р. в господарський суд Запорізької області від ТОВ Вільнянський молокозавод (відповідача у справі) надійшла скарга (вих. № 1 від 06.09.2017 р.), в якій заявник просить зобовязати Вільнянський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області зменшити (відкоригувати) розмір виконавчого збору, виходячи із суми 34298,72 грн. залишку боргу за рішенням суду по даній справі, яка залишилась на день звернення позивача до ВДВС із заявою про примусове виконання рішення суду (наказу на виконання цього рішення.).

Розглянувши зазначену скаргу господарський суд дійшов висновку, що скарга підлягає поверненню на підставі пункту 6 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), виходячи з наступного.

Оскарження дій чи бездіяльності органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів здійснюються в порядку статті 121-2 ГПК України до місцевого господарського суду, яким видано виконавчий документ.

Відповідно до пункту 9.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» № 9 від 17.10.2012 р. скарга на рішення, дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби має відповідати загальним вимогам щодо змісту та форми позовної заяви, передбаченим статтею 54 ГПК, з доданням до неї документів, зазначених у пунктах 2, 4 частини першої цієї статті і за необхідності - зазначених у частинах другій і третій статті 57 названого Кодексу, а також містити відомості, перелічені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону України "Про виконавче провадження".

У вирішенні питань, які виникають у розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб Державної виконавчої служби, до заяв учасників виконавчого провадження (заявників) мають застосовуватися положення ГПК, якими врегульовано аналогічні питання, зокрема, статей 2, 18, 21, 22, 26, 29, 31, 41, 42, 62, пунктів 1 - 3, 5, 6, 9 частини першої статті 63, статті 64, розділів XI, XII, XII1 ГПК тощо.

Статтями 54 та 57 ГПК України встановлено вимоги щодо форми і змісту позовної заяви та комплектності документів, які повинні додаватися до неї. Зокрема, пунктом 2 ч. 1 статті 57 ГПК України передбачено, що до позовної заяви (в даному випадку до скарги на дії ВДВС) що подається до господарського суду, мають бути додані документи, які підтверджують відправлення відповідачеві (в даному випадку іншому учаснику судового процесу) копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 ГПК України позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення".

Так, відповідно до Правил надання послуг поштового звязку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270, належним доказом направлення копії заяви з додатком іншим учасникам судового процесу є оригіналрозрахункового документу (оригінал поштової квитанції чи фінансового чека), виданий відправникові поштового відправлення.

Пунктом 61 Правил встановлено, що у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля.

Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

За приписами ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи (ч.1 ст. 34 ГПК України).

Частиною 2 ст. 34 ГПК України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч.1 ст. 36 ГПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 36 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Таким чином, належним доказом направлення сторонам копії заяви/скарги та доданих до неї документів є оригінал опису вкладення, з зазначенням адреси і найменуванням адресанта та заповнений відповідно до переліку додатків, долучених до заяви/скарги.

В даному випадку, вищезазначені норми заявником не дотриманні, зокрема, ним не надано доказів надсилання копії скарги та доданих до неї документів на адресу іншого учасника судового процесу - позивачу у справі № 908/1354/16 та органу державної виконавчої служби (Вільнянський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області).

Як встановлено судом, до матеріалів скарги заявником взагалі не додано доказів надсилання на адресу інших учасників судового процесу та органу ВДВС копії скарги.

При цьому, суд відзначає, що згідно нормам Господарського процесуального кодексу України, обовязок направити копію заяви із доданими документами, покладено саме на заявника.

Не надання заявником оригіналу описів вкладення, які б свідчили про надсилання на адресу інших учасників судового процесу копії скарги є безумовним порушенням приписів ст. 56 ГПК України.

Розгляд скарги на дії ВДВС, в даному випадку не може бути здійснений без наявності належних доказів направлення її копії учасникам процесу, без їх обізнаності про подання та розгляд відповідної скарги.

Згідно із пунктом 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку щодо необхідності повернення скарги, без розгляду.

При цьому, стосовно заявленої відповідачем вимоги за скаргою (зобовязати ВДВС зменшити (відкоригувати) розмір виконавчого збору), суд звертає увагу заявника на те, що за змістом п. 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 року «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Керуючись ст.ст. 54, 56, 57, п. 6 ч. 1 ст. 63, ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Вільнянський молокозавод, м. Вільнянськ Запорізької області на дії державного виконавця Вільнянського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області по справі № 908/1354/16, повернути без розгляду.

Додаток: матеріали скарги на 15 аркушах.

Суддя М.В. Мірошниченко