РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2017Справа №910/2324/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Леком-агро" до Приватного акціонерного товариства "Альфа-банк" про припинення правовідносин поруки та договору поруки третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1

Суддя О.М. Ярмак
Представники:

від позивача: Савош Б.В. (за довіреністю)

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Леком-агро" до Приватного акціонерного товариства "Альфа-банк" про припинення правовідносин поруки та договору поруки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.02.2017 за вказаним позовом порушено провадження у справі № 910/2324/17 та призначено розгляд справи на 14.03.2017.

Ухвалою від 14.03.2017 судом відкладено розгляд справи на 04.04.2017.

Ухвалою від 04.04.2017 судом продовжено строк розгляду спору та відкладено розгляд справи на 25.04.2017.

24.04.2017 відповідачем подано клопотання про застосування строків позовної давності.

Розгляд справи неодноразово відкладався.

13.06.2017 судове засідання не відбулося у зв'язку з перебуванням судді Ярмак О.М. на лікарняному.

У зв'язку з виходом судді Ярмак О.М. з лікарняного, справу було призначено до розгляду в судовому засіданні на 11.07.2017.

Ухвалою від 11.07.2017 судом залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1, розгляд справи відкладено на 29.08.2017.

В судове засідання 29.08.2017 відповідач уповноваженого представника не направив, про причини його неявки суд не повідомив.

ОСОБА_1 також в засідання суду не з'явився, направивши завчасно до суду заяву про розгляд справи без його участі та вирішення спору на розсуд суду.

Оскільки відповідач повідомлений про дату та часу судового засідання належним чином, суд вважає за можливе розглянути спір по суті за його відсутності та без участі третьої особи.

Представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі, визнати поруку за договором поруки № SMЕ0001196/3 від 08.06.2007, такою, що припинена з 21.08.2008.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

08.06.2007 між Закритим акціонерним товариством "Альфа-банк", правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Альфа-банк", (кредитор) та ОСОБА_1 (позичальник) був укладений кредитний договір №04- SMЕ0001196, за умовами якого кредитор надає позичальнику кредит в сумі 275 000,00 доларів США на строк користування 84 місяці зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 12,5% річних, а позичальник зобов'язався повернути наданий кредит і сплатити проценти та комісії у встановлений цим договором строк та виконати інші зобов'язання за цим договором у повному обсязі (п.1.1 договору).

З метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, 08.06.2007 між Закритим акціонерним товариством "Альфа-банк" (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Леком-агро" (поручитель) був укладений договір поруки № SMЕ0001196/3 від 08.06.2007, за умовами якого поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання перед кредитором відповідати за зобов'язаннями ОСОБА_1, які виникають з умов Кредитного договору №04-SMЕ0001196, в повному обсязі цих зобов'язань, незалежно від отримання або неотримання вимоги кредитора про погашення кредитного договору.

За твердженнями позивача та наведеними ним обґрунтуваннями позовних вимог, зазначений договір поруки має бути визнаний припиненим та зобов'язання за договором поруки припиненими у зв'язку з укладенням 21.08.2008 між банком та боржником додаткової угоди до кредитного договору №04-SMЕ0001196, якою збільшено розмір відповідальності поручителя в частині нарахованих відсотків за користування коштами без узгодження з поручителем.

В ході розгляду судом встановлено, що 21.08.2008 між Закритим акціонерним товариством "Альфа-банк" (кредитор) та ОСОБА_1 (позичальник) було укладено Додаткову угоду до кредитного договору №04-SMЕ0001196, якою п. 1.1 викладено в такій редакції: « 1.1. Кредитор у порядку та згідно з умовами цього договору надає позичальнику кредит в сумі 275 000 доларів США 00 центів на строк користування 84 місяців зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 14,5% річних, а позичальник зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити проценти та комісії за кредитом у встановлений цим договором строк та виконати інші зобов'язання за цим договором у повному обсязі».

Позивач вказує, що згода Товариства з обмеженою відповідальністю "Леком-агро" на внесення вказаних змін до основного договору отримана не була, це питання банк із поручителем не погоджував. Належних доказів протилежного в матеріалах справи немає.

Згідно із ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

За змістом указаних норм матеріального права поручитель хоча й пов'язаний із боржником певними зобов'язальними відносинами, є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. Поручитель, зокрема, має право висувати заперечення проти кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (ч. 2 ст. 555 цього Кодексу).

За положеннями ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Таким чином, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком. Вказаної правової позиції дотримується Верховний суд України (постанова від 08.06.2012 у справі № 6-73цс12).

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України (постанова від 05.06.2013 у справі № 6-43цс13) згода поручителя на збільшення обсягу його відповідальності повинна бути очевидною й наданою у спосіб, передбачений договором поруки.

Оскільки збільшення розміру відповідальності (збільшення розміру процентної ставки) позивача як поручителя за договором поруки № SMЕ0001196/3 від 08.06.2007 шляхом внесення змін до кредитного договору відбулося без відома поручителя та без його згоди, то з моменту такого збільшення обов'язок поручителя за договором поруки повністю припинився - перестав існувати.

Отже, з урахуванням наведеного, суд визнає позовні вимоги обґрунтованими.

Проте, зважаючи на заявлення відповідачем про застосування позовної давності, суд зазначає таке.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовною давністю є строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У ст. 261 ЦК України закріплено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

У визначенні моменту виникнення права на позов відображаються як об'єктивні, так і суб'єктивні моменти: об'єктивний - сам факт порушення права, суб'єктивний - особа дізналась або могла дізнатись про це порушення.

За твердженнями позивача, він дізнався про укладення додаткової угоди до кредитного договору №04-SMЕ0001196 від 21.08.2008 під час ознайомлення з ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.11.2016 у справі № 6-9166ск15 в Єдиному державному реєстрі судових рішень 15.12.2015.

Як вбачається з поданих доказів, заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.02.2013 у справі № 2/205/1064/2013, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.02.2015 та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.11.2016, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Леком-агро" на користь Приватного акціонерного товариства "Альфа-банк" заборгованість за кредитним договором № SMЕ0001196/3 від 08.06.2007.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Леком-агро" як один з відповідачів у цивільній справі № 2/205/1064/2013 повідомлявся про її розгляд належним чином, що вказано у тексті рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.02.2013, а також підтверджується наданими відповідачем фотокопіями повідомлень про вручення поштових відправлень (процесуальних документів) у цій справі.

Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю "Леком-агро" могло дізнатися про укладення сторонами додаткової угоди до кредитного договору, яка була подана до матеріалів справи № 2/205/1064/2013, під час її розгляду в першій інстанції (з 2011 року по лютий 2013 року).

Окрім того, з інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, яка міститься на веб-сайті Міністерства юстиції України https://usr.minjust.gov.ua вбачається, що ОСОБА_1 являється засновником та з 22.06.2010 - керівником Товариства з обмеженою відповідальністю "Леком-агро".

Оскільки ОСОБА_1 як позичальник за кредитним договором №04- SMЕ0001196 підписував і додаткову угоду до нього 21.08.2008, то цей факт не може бути невідомим йому як керівнику Товариства з обмеженою відповідальністю "Леком-агро".

Отже, суд вважає, що позивач довідався чи міг довідатися про укладення додаткової угоди до кредитного договору з моменту призначення ОСОБА_3 керівником Товариства з обмеженою відповідальністю "Леком-агро", оскільки про момент набуття ним прав засновника суду не відомо, натомість, позов подано до суду про визнання поруки припиненою на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України лише 13.02.2017, тобто, з пропуском загального строку позовної давності.

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки строк позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем, для заявлених позивачем вимог станом на 13.02.2017 сплив, а судом не встановлено обставин, передбачених ст. 268 Цивільного кодексу України або іншими законами, то за таких обставин підстави для задоволення позовних вимог позивача відсутні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд також вказує, що позивачем не доведено належними доказами наявності поважних причин пропущення строку позовної давності, тому у суду немає підстав для визнання поважними причин пропуску позовної давності та захисту порушеного права позивача.

З огляду на те, що суд відмовляє у задоволенні заявлених позовних вимог, судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 07.09.2017

Суддя О.М. Ярмак