ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

06 вересня 2017 р. Справа № 902/389/17

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Банаська О.О., суддів Матвійчука В.В., Тісецького С.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Фізичної особи підприємця ОСОБА_5, м.Вінниця

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобалдорбуд", м.Вінниця

про стягнення 874 500 грн 00 коп.

За участю секретаря судового засідання Василишеної Н.Д.

Представники сторін та викликаний для дачі пояснень ОСОБА_2 не з'явилися.

ВСТАНОВИВ :

Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 заявлено позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобалдорбуд" про стягнення 874 500 грн 00 коп. заборгованості за договором купівлі-продажу б/н від 01.09.2016 р.

Ухвалою суду від 05.05.2017 р. за вказаним позовом порушено провадження у справі № 902/389/17 та призначено до розгляду на 14.06.2017 р.

З огляду на неявку в судове засідання представників сторін ухвалою суду від 14.06.2017 р. розгляд справи відкладено до 03.07.2017 р.

03.07.2017 р. позивачем по суду подано супровідний лист вх.. № 06-52/6472/17 віл 03.07.2017 р., яким останнім долучено до матеріалів справи оригінали договору купівлі продажу б/н від 01.09.2016 р. та акту приймання-передачі товару від 07.12.2016 р. Крім того у вказаному листі просить суд провести розгляд справи за його відсутності за наявними матеріалами.

Також, 03.07.2017 р. до суду від позивача надійшов супровідний лист вх.№ 06-52/6489 від 03.07.2017 р. з доданими до нього оригіналами накладних від 01.09.2016 р. та від 30.09.2016 р.

За результатами проведення 03.07.2017 р. судового засідання судом встановлено, що справа № 902/389/17 відноситься до категорії справ значної складності враховуючи необхідність додаткового витребування нових доказів для перевірки достовірності поданих сторонами доказів у в зв'язку з чим головуючим суддею подано заяву про утворення колегії у складі трьох суддів.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Вінницької області від 04.07.2017 р. для розгляду справи № 902/389/17 створено колегію у складі трьох суддів: головуючого судді Банаська О.О., суддів Білоуса В.В., Матвійчука В.В.

Ухвалою суду від 05.07.2017 р. колегією суддів справу № 902/389/17 прийнято до свого провадження та призначено до розгляду на 20.07.2017 р.

18.07.2017 р. до суду надійшов лист № 7478/101-02-03-08 від 13.07.2017 р. Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області в якому повідомлено про те, що станом на 13.07.2017 р. сторони у даній справі не перебувають на податковому обліку в Вінницькому відділенні Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області.

На підставі службової записки головуючого судді від 19.07.2017 р. з огляду на перебування судді Білоуса В.В. у відпустці до складу колегії введено суддю Нешик О.С.

Ухвалою від 20.07.2017 р. справу прийнято до провадження новим складом суду.

20.07.2017 р. позивачем подано до суду письмове пояснення з долученою до нього накладною б/н від 11.08.2016 р. про відпуск щебеню у кількості 6 000 тн вартістю 720 000 грн 00 коп. підписаною з ФОП ОСОБА_2 та письмове пояснення бувшого директора відповідача ОСОБА_3.

Відповідно до ухвали суду від 20.07.2017 р. відкладено слухання справи до 06.09.2017 р. у зв'язку з неподання у повному обсязі сторонами витребуваних доказів, неявкою останніх та необхідністю у витребуванні нових доказів.

01.08.2017 р. на адресу суду від Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області надійшла інформація № 7763/10/02-28-12-05 від 01.08.2017 р. на виконання вимог ухвали суду від 20.07.2017 р.

На підставі службової записки головуючого судді від 05.09.2017 р. з огляду на перебування судді Нешик О.С. у відпустці до складу колегії введено суддю Тісецького С.С.

Ухвалою від 05.09.2017 р. справу прийнято до провадження новим складом суду прийнято до свого провадження.

Представники сторін в судове засідання 06.09.2017 р. повторно не з'явилися, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином - ухвалою від 20.07.2017 р., яка надсилалась їм рекомендованою кореспонденцією.

Крім того, про дату, час та місце слухання справи директор ТОВ "Глобалдорбуд" ОСОБА_4 повідомлявся телефонограмою від 05.09.2017 р.

Факт належного повідомлення відповідача підтверджується наявними в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення № 489 та № 084.

В той же час адресована позивачу ухвала від 20.07.2017 р. повернута підприємством зв'язку на адресу суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Також в судове засідання не з'явився викликаний для дачі пояснень ОСОБА_2 надіслана якому ухвала від 20.07.2017 р. повернута підприємством зв'язку на адресу суду з відміткою "за зазначеною адресою не проживає" відносно чого суд приймає до уваги наступні положення законодавства.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації -адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Крім того, в матеріалах справи містяться клопотання позивача, викладені ним у поданих до суду супровідних листах вх. № 06-52/6472/17 та вх. № 06-52/6489 від 03.07.2017 р., в яких останній просить суд провести розгляд справи за його відсутності за наявним в ній матеріалами.

Враховуючи викладене суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення сторін належним чином про час і місце розгляду судової справи і забезпечення їх явки в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

При цьому суд враховує, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. (Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97 - ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993 р.), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999 р.).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 р. у справі "Красношапка проти України").

Враховуючи те, що норми ст.ст.38, 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів.

Беручи до уваги приписи ч.1 ст.69 ГПК України щодо строків вирішення спору та той факт, що неявка в засідання суду сторін або їх представників, належним чином та відповідно до законодавства повідомлених про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності останніх.

За відсутності в судовому засіданні представників сторін справа розглядається без фіксації судового процесу технічними засобами у відповідності до приписів ч.8 ст.811 ГПК України

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

Як вбачається із позовної заяви та письмових пояснень вх. № 06-52/7221/17 від 20.07.2017 р. позивач посилається в якості підстави позовних вимог на те, що ним на виконання умов договору купівлі-продажу б/н від 01.09.2016 р. відвантажено відповідачу в заявлені ним місця 5 300 тонн щебеню на загальну суму 874 500,00 грн, який згідно акту приймання-передачі товару прийнято без жодних зауважень, однак не оплачено, з огляду на що у останнього виникла заборгованість по оплаті отриманого ним товару.

12.12.2016 р. між сторонами складено акт звірки взаєморозрахунку від 12.12.2016 р. відповідно до якого сторони підтвердили наявність у ТОВ "Глобалдорбуд" заборгованості за отриманий товар в розмірі 874 500,00 грн.

Відтак, посилаючись на зазначені обставини, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 874 500,00 грн.

Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, що 01.09.2016 р. між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 (Продавець, Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Глобалдорбуд" укладено договір купівлі-продажу б/н (Договір) відповідно до п. 1.1. якого продавець зобов'язується передати належний йому товар у власність Покупцеві, а Покупець зобов'язується прийняти товар та сплати за нього на умовах договору (а.с. 6, т. 1).

Відомості про товар: найменування: Щебінь фр. -20; кількість товару: фр 5-20-5300 тн.; одиниця виміру товару: тн. (п. 2 Договору).

Згідно із п. 3.1., 3.2. Договору продавець зобов'язаний передати покупцю товар у повному обсязі протягом 90 календарних днів з моменту підписання договору. Перехід права власності відбувається в момент передачі товару (оплати), що оформлюється видатковою накладною (актом прийому-здачі).

Відповідно до п.п. 4.1.-4.3. Договору ціна за одиницю товару: фр 5-20-165,00 грн. Загальна ціна товару, що продається за договором 874 500,00 грн без ПДВ. Покупець здійснює оплату на умовах: безготівкового розрахунку шляхом 100 % оплати протягом 5 банківських днів з моменту підписання акту приймання-здачі товару (акту виконаних робіт згідно даного договору.

За твердженням позивача, на виконання умов договору ним відвантажено відповідачу 5 300 тонн щебеню на загальну суму 874 500,00 грн.

В якості доказу підтвердження передачі товару відповідачу, позивачем надано до матеріалів справи лише акт приймання-передачі товару від 07.12.2016 р. на суму 874 500,00 грн складений на виконання умов договору б/н від 01.09.2016 р. підписаний та скріплений печатками зі сторони Продавця (ФОП ОСОБА_5) та зі сторони Покупця (ТОВ "Глобалдорбуд") (а.с. 7, т. 1).

При цьому, позивачем в обґрунтування своїх вимог долучено до матеріалів справи накладні про відпуск товару № 009 від 30.09.2016 р. на суму 429 000,00 грн та № 006 від 01.09.2016 р. на суму 445 500,00 грн, та обопільнопідписаний сторонами акт звіряння взаємних розрахунків за період з 01.09.2016 р. по 12.12.2016 р. відповідно до якого у ТОВ "Глобалдорбуд" згідно договору б/н від 01.09.2016 р. рахується заборгованість перед ФОП ОСОБА_5 в розмірі 874 500,00 грн (а.с. 8, 38-39, т. 1).

Також на підтвердження права власності на товар, який передавався відповідачу, позивачем долучено до справи копію накладної б/н від 11.08.2016 р. відповідно до якої ФОП ОСОБА_2 відпущено, а ФОП ОСОБА_5 прийнято товар: щебінь у кількості 6 000 т на загальну суму 720 000,00 грн (а.с. 57, т. 1).

В той же час в матеріалах справи міститься надіслана на адресу суду в ході розгляду справи на виконання вимог ухвали від 20.07.2017 р. інформація Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області № 7763/10/02-28-12-05 від 01.08.2017 р. (а.с. 67-88, т. 1).

Як слідує зі змісту зазначеної інформації Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області фінансові операції щодо прийняття та передачі товару, стягнення заборгованості за який є предметом розгляду даної справи, у податковому обліку сторін даної справи та ФОП ОСОБА_2, яким за твердженням позивача передано йому товар згідно накладної б/н від 11.08.2016 р. не обліковуються.

Так, відповідно до податкової декларації платника єдиного податку за № НОМЕР_1 від 03.02.2017 р. ФОП ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_2) від зайняття підприємницькою діяльністю за 2016 р. отримала дохід в сумі 81 072,00 грн.

Разом з тим відповідно до податкової декларації про майновий стан та доходи за № НОМЕР_3 від 01.02.2017 р. та податкової декларації платника єдиного податку за № НОМЕР_4 від 01.02.2017 р. ФОП ОСОБА_2 від зайняття підприємницькою діяльністю за 2016 р. доходу не отримав.

Відповідно до декларації з податку на додану вартість та декларації з податку на прибуток за 2016 р. за ТОВ "Глобалдорбуд" () у 2016 р. не рахуються операції з купівлі товару з ФОП ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_2).

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам та наявним в справі доказам, суд виходить із наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного Кодексу України.

Згідно із частиною 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності із ст. 173 ГК України та ст. 509 ЦК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконати її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Таким чином, із аналізу наведеної норми вбачається, що оплаті підлягає саме переданий товар, якщо інше не встановлено договором.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88 та зареєстрованого в Мін'юсті України 05.06.1995 р. № 168/704 (Положення), господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Пунктом 2.1. Положення визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Отже виходячи з вищевикладеного первинний документ містить дві обов'язкові ознаки: відомості про господарську операцію та підтвердження її реального (фактичного) здійснення.

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно зі ст.ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

За змістом частин першої та другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій. Відтак будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Відповідно до п.п.16.1.3 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Пунктами 201.7., 201.10. статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Тобто сама форма податкової накладної, відповідно до пункту 201.1 ст.201 Податкового кодексу України, передбачає зазначення в ній опису (номенклатури) товарів / послуг та їх кількість обсяг. При цьому факт акцепту податкових накладних по спірним операціям та їх використання платником податків у своєму оподаткуванні в якості податкового кредиту з ПДВ, є свідченням того, що операції були здійснені реально.

Таким чином податкова накладна видається як засвідчення факту отримання продавцем товару грошових коштів або видачу покупцю товару та є підтвердженням існування між сторонами договірних правовідносин.

Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 8 ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництв підприємством відповідно до законодавства та установчих документів.

Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені (ч. 5 ст. 9 ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Суд при розгляді даного спору з урахуванням інформації отриманої від Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області встановив наявність ряду кримінальних проваджень за участю ТОВ "Глобалдорбуд" () передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст.205, ч.ч. 3, 4 ст. 358, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, що вбачається із даних наявних в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Зокрема, в Єдиному державному реєстрі судових рішень розміщено ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 18.08.2017 р. у справі № 761/28429/17 із змісту якої слідує, що протягом 2016 року та по теперішній час посадові особи Ірпінської міської ради Київської області та її виконавчого комітету, зловживаючи службовим становищем всупереч інтересам служби, умисно, з метою одержання неправомірної вигоди для фізичних або юридичних осіб, укладали договори на капітальний ремонт вулиць в місті Ірпінь та проведення інших робіт з благоустрою міста Ірпеня, у тому числі 14.09.2016 р. між виконавчим комітетом Ірпінської міської ради Київської та ТОВ "ГЛОБАЛДОРБУД" укладено договір підряду № 483/1 на виконання робіт з капітального ремонту дороги з тротуарами по вул.Підгірна в м.Ірпінь Київської області за яким було підписано акти приймання виконаних будівельних робіт.

При цьому вказаною ухвалою надано дозвіл на примусове відібрання зразків, а саме зразків улаштованого асфальтобетонного покриття та основ проїжджої частини по вул. Підгірна м. Ірпінь Київської області, які були виконані за договором підряду № 483/1 від 14.09.2016 р., яка відноситься до комунальної форми власності та належить громаді міста в особі Ірпінської міської ради Київської області, у кількості дев'яти кернів та трьох вирізок з кожної проїжджої частини, для подальшого проведення лабораторних досліджень їх фізико-механічних властивостей і надання результатів випробувань судовому експерту для проведення судової будівельно-технічної експертизи у кримінальному провадженні за №0000878 від 24.11.2016 р. для встановлення відповідності відомостей щодо фактично виконаних обсягів виконаних будівельних робіт по вказаному договору підряду та їх якості тощо.

З огляду на вказане, враховуючи вартісний обсяг здійснення операції (874 500,00 грн) оформленої однією накладною, зважаючи на відсутність значення у видах діяльності відповідача діяльності яка пов'язана із купівлею-продажу щебеню, беручи до уваги вище зазначену інформацію стосовно ТОВ "Глобалдорбуд" (), що міститься у Єдиному державному реєстрі судових рішень, судом з метою всебічного, повного, об'єктивного дослідження всіх обставин справи, перевірки достовірності поданих сторонами доказів, ухвалами суду від 05.07.2017 р. та 20.07.2017 р. у сторін витребовувалась докази на підтвердження товарності господарської операції зафіксованої в акті приймання-передачі товару від 07.12.2016 р. та наявності у власності продукції, яка постачалась відповідачу в кількості зазначеній в акті (5 300 тн) (акти, договори купівлі-продажу, видаткові накладні, податкові накладні, платіжні доручення тощо), а також докази щодо місцезнаходження товару та порядку його отримання від ФОП ОСОБА_2 та передачі відповідачу (складські квитанції, договори зберігання, залізничні накладні, товарно-транспортні накладні тощо) та податкових органів - інформацію щодо наявності господарських операцій між сторонами та між позивачем та ФОП ОСОБА_2, яким за твердженням останнього передано йому зазначений товар згідно накладної б/н від 11.08.2016 р.

Однак сторонами витребуваної ухвалами інформації не надано, при цьому у поданих до суду поясненнях вх. № 06-52/722/17 від 20.07.2017 р. позивач зазначає, що ним надано усю первину документацію (оригінал договору, акту приймання-передачі товару та накладної), в тому числі й акт звірки взаєморозрахунків на підтвердження заявлених вимог.

Поряд цим в матеріалах справи, як вказувалось вище, міститься інформація Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області № 7763/10/02-28-12-05 від 01.08.2017 р.

З урахуванням вказаної інформації господарська операція з купівлі-продажу товару - щебеню в кількості 5300 тонн (що складає біля 75 залізничних вагонів) (вартістю 874 500,00 грн) не відображається у податковому обліку позивача та відповідача.

Крім того, не відображається господарська операція з поставки щебеню кількістю 6 000 тонн (вартістю 720 000,00 грн) у податковому обліку ФОП ОСОБА_2 в якого згідно пояснень позивача (а.с. 56, т. 1) отримано ним вказаний щебінь.

Слід зауважити, що сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце (постанова Вищого господарського суду України від 22.12.2015 по справі № 910/22608/14).

Тобто, господарська операція є такою що відбулася (здійснена) є операція внаслідок реалізації (проведення) якої відбувся фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю.

Натомість позивачем не доведений факт поставки товару відповідачу (фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю).

При цьому надані останнім на підтвердження своїх вимог договір купівлі продажу від 01.09.2016 р., акт приймання-передачі товару від 07.12.2016 р., накладні від 01.09.2016 р. та 30.09.2016 р., в сукупності із наданою Вінницькою об'єднаною державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області інформацією № 7763/10/02-28-12-05 від 01.08.2017 р. з податкового обліку сторін, не є належним доказом в розумінні ст. 34 ГПК України поставки товару, позаяк в своїй сукупності не підтверджують фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю.

Зазначене в свою чергу свідчить про безтоварність господарської операції, що є підставою для відмови в задоволенні заявленого позову ФОП ОСОБА_5.

Аналогічні висновки стосовно безтоварності господарських операцій відображено у постановах Верховного Суду України від 01.12.2015 р. у справі № 826/15034/15, від 14.03.2017 р. у справі № 826/757/13-а , від 25.04.2017 р. у справі № 816/8405/15.

Як визначає ст.32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст.33, 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обов'язковим. Обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Позивач в порушення вищевказаних норм законодавства відповідних доказів в підтвердження наявності реальної господарської операції між сторонами Договору до суду не надав, відтак не довів ті обставини на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

З врахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору та суті прийнятого рішення судовий збір не стягується на чому наголошено в п.4.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України".

06.09.2017 р. в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Керуючись ст.ст.4-3, 4-5, 4-6, 22, 31, 32, 33, 34, 36, 42, 43, 44, 49, 82, 84, 85, 87, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ :

1. У задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобалдорбуд" про стягнення 874 500 грн 00 коп. заборгованості за договором купівлі-продажу б/н від 01.09.2016 р. відмовити повністю.

2. Копію рішення надіслати сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 11 вересня 2017 р.

Головуючий суддя О.О. Банасько

Судді В.В. Матвійчук

С.С. Тісецький

віддрук. 5 прим.:

1 - до справи.

2, 3 - позивачу - АДРЕСА_1, АДРЕСА_3

4, 5 - відповідачу АДРЕСА_4 ОСОБА_4 - АДРЕСА_2, 04211.