ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.09.2017 Справа № 920/804/17

Господарський суд Сумської області, у складі судді Левченка П.І. при секретарі судового засідання Чепульській Ю.В. розглянув матеріали справи № 920/804/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БАЯДЕРА ЛОГІСТИК», м. Дніпро,

до відповідача Приватного підприємства «ГРАНД ТСМ», м. Суми,

про стягнення 89844,97 грн.,

за участю представників:

позивача ОСОБА_1 за довіреністю б/н від 03.07.2017,

відповідача не зявився.

Суть спору: позивач у своїй позовній заяві просить суд стягнути з відповідача на свою користь 89841,97 грн. заборгованості згідно договору поставки товару № 97 від 01.07.2015 року, укладеного між сторонами у справі.

Відповідач письмовий відзив на позов не подав, в засідання суду не зявився.

Копія ухвали про порушення провадження у справі № 920/804/17 від 30.08.2017 року, що направлялась судом на адресу відповідача, яка зазначена позивачем в позовній заяві, а саме: 40022, м. Суми, вул. Привокзальна, буд. 25, повернута відділенням поштового звязку на адресу Господарського суду Сумської області з відміткою «за даною адресою не значиться».

ОСОБА_2 з ЄДР юридичних, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, здійсненого на запит Господарського суду Сумської області, відповідач станом на 14.09.2017 року знаходиться за адресою: 40022, Сумська область, м. Суми, вул. Привокзальна, буд. 25, тобто суд направляв відповідачеві копію ухвали від 30.08.2017 року про порушення провадження у справі № 920/804/17 за вказаною у позовній заяві та ОСОБА_2 з ЄДР адресою.

Відповідно до пункту 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом зазначеної статті 64 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством звязку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до пункту 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011 року, у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них, справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Суд не визнавав явку представників сторін в судове засідання обовязковою, а відтак незявлення представників відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду справи та вирішенню спору за наявними у справі матеріалами, керуючись статтею 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01.07.2015 року між сторонами у справі укладено договір поставки товару № 97 (далі - договір), за умовами пункту 1.1 якого позивач (постачальник) зобовязувався поставити, а відповідач (покупець) прийняти товар та оплатити його на умовах дійсного договору.

ОСОБА_2 пункту 4.1 договору, загальна вартість договору складається із суми товарів, зазначених у накладних.

Розрахунки за товар здійснюються покупцем протягом 55 (пятдесяти пяти) календарних днів з дня постачання товару шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника . Датою постачання товару є дата видаткової накладної на партію товару ( пункт 4.3 договору).

Строк дії договору визначений у пункті 10 договору, відповідно до якого договір вступає в силу з моменту підписання і діє до 31.12.2015 року. Строк дії договору автоматично продовжується на додатковий один рік у випадку, якщо жодна зі сторін не повідомить другу сторону у письмовій формі про свій намір змінити або припинити дію договору за 30 календарних днів до закінчення дії цього договору.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що він на виконання умов договору поставки товару № 97 від 01.07.2015 року, за видатковими накладними від 05.01.2017 року №№ 325/248, 327/2489, від 07.01.2017 року №№711/661, 712/66, 731/666, 715/665, 714/664, 736/671, 735/670, 734/669, 733/668, 732/667, від 16.01.2017 року №№ 1719/1618, 1738/1625, 1737/1624, 1736/1623, 1735/1622, 1734/1621, 1728/1620, 1727/1619, 1752/1629, 1749/1626, 1752/1629, 1750/1627, від 13.02.2017 року №№ 6037/5394, 6038/5395, 6039/5396, 6040/5397, 6041/5398, 6042/5399 поставив у власність відповідача товар на загальну суму у розмірі 89841,97 грн.

Факт отримання відповідачем товарів за договором підтверджується матеріалами справи, а саме згаданими видатковими накладними, на яких міститься підпис та відтиск печатки відповідача. Копії зазначених видаткових накладних долучені до матеріалів справи ( а.с. 20-49).

За отриманий товар відповідач своєчасно не розрахувався і станом на 01.08.2017 року його заборгованість перед позивачем складає 89841,97 грн., що підтверджується підписаними та скріпленими печатками сторін актами звірки взаєморозрахунків за період з 01.03.2017 року по 10.04.2017 року ( а.с. 50-51) та вищезазначеними видатковими накладними.

Як зазначає позивач у позовній заяві, 31.05.2027 року та 04.07.2017 року на юридичну адресу відповідача у м. Павлограді та на нову адресу відповідача (м. Суми, вул. Привокзальна, буд. 25) були направлені претензія та вимога про сплату суми боргу у сумі 89844,97 грн. (а.с. 54-55).

Стаття 530 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), а якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-якій час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Отже, строк добровільного виконання сплив.

Оскільки відповідач після отримання претензій розрахунків з позивачем не здійснив , позивач був вимушений звернутися до суду з позовною заявою про стягнення коштів в розмірі 89841,97 грн.

Таким чином, на день подачі позовної заяви до суду, заборгованість відповідача перед позивачем склала 89841,97 грн., що повністю підтверджується матеріалами справи.

ОСОБА_2 частини другої статті 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини першої статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Загальні положення частини другої статті 530 Цивільного кодексу України, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин сторін, оскільки термін виконання зобовязання, що випливає з правовідносин поставки (купівлі-продажу), чітко встановлений зазначеною спеціальною нормою права покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття товаророзпорядчих документів на нього.

ОСОБА_2 статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

ОСОБА_2 частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання на лежним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статей 33, 34 названого Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються учасниками судового процесу. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України визначає, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи наведені обставини, зокрема те, що факт передачі позивачем та прийняття відповідачем товару повністю підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: видатковими накладними (а.с. 20-49), факт наявності заборгованості перед позивачем в сумі 89844,97 грн. не заперечується відповідачем (буд-яких заперечень щодо позову до суду не подано), тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за переданий товар у сумі 89844,97 грн. визнаються судом правомірними, обґрунтованими, і такими, що підлягають задоволенню на підставі статей 525, 526, 629 Цивільного кодексу України.

Відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 32, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного підприємства «ГРАНД ТСМ» (40022, м. Суми, вул. Привокзальна, буд. 25, ідентифікаційний код 39487070) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БАЯДЕРА ЛОГІСТИК» (49021, м. Дніпро, вул. Тернова, буд. 1, ідентифікаційний код 35871504) борг в сумі 89844,97 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,00 грн.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 18.09.2017 року.

Суддя ОСОБА_3