ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2017 р.Справа № 922/2587/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.

при секретарі судового засідання Малихіній М.П.

розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГО Х», 61023, м. Харків, вул. Мироносицька, 95, ;

до державного підприємства Міністерства оборони України «Харківський завод залізобетонних виробів», 61017, м. Харків, вул. Котлова, 220, ;

про стягнення 121461,43 грн.

за участю представників:

позивача ОСОБА_1 (довіреність б/н від 27.01.2017);

відповідача не зявився.

За відсутності клопотання сторін технічна фіксація судового процесу не здійснювалась.

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГО Х» (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до державного підприємства Міністерства оборони України «Харківський завод залізобетонних виробів» (відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 121461,43 грн. за договором №402 купівлі-продажу електроенергії від 12.03.2014.

Свої вимоги позивач обгрунтовує неналежним виконанням відповідачем зобовязань за договором №402 купівлі-продажу електроенергії від 12.03.2014, а саме щодо своєчасної та у повному обсязі оплати коштів за спожиту електричну енергію. Здійснюючи правове обгрунтування позовних вимог посилається на ст.530 Цивільного кодексу України та ст.ст. 193, 275 Господарського кодексу України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 07 серпня 2017 року порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 29 серпня 2017 року о 11:00 год.

У звязку із відпусткою судді Новікової Н.А., керуючись рішенням зборів суддів господарського суду Харківської області №6-1/2016 від 28 березня 2016 року, на підставі повідомлення помічника судді від 29 серпня 2017 року було перенесено судове засідання, призначене ухвалою суду від 07 серпня 2017 року, з 29 серпня 2017 року на 12 вересня 2017 року о 11:15 год.

Відповідач явку свого повноважного представника у судове засідання не забезпечив, відзив на позовну заяву не надав. Подав через канцелярію суду заяву (вх. №29327 від 12.09.2017), яка підписана представником ОСОБА_2, що діє на підставі довіреності б/н від 20.03.2017, про визнання позову в повному обсязі. Просить розглядати справу без участі представника відповідача.

Суд перейшов до розгляду справи по суті.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

У ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України закріплено, що господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Згідно із положеннями ст.ст. 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

12 березня 2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГО Х» (далі постачальник) та державним підприємством Міністерства оборони України «Харківський завод залізобетонних виробів» (далі споживач) було укладено договір №402 купівлі-продажу електроенергії (далі договір).

Відповідно до п.1.1. вказаного договору постачальник здійснює продаж споживачу електричної енергії у межах встановленої (дозволеної) потужності у необхідному обсязі.

У п.2.1. договору сторони дійшли згоди, що діяльність постачальника базується на основі ліцензії АД №036326 від 07.06.2012, яка надає право здійснювати поставку електроенергії по нерегульованому тарифу на території України.

Згідно із п.2.2. договору, постачальник зобовязується забезпечити споживача електроенергією, яка належить постачальнику. Зобовязується поставляти електроенергію споживачу по мережам АК «Харківобленерго» у період дії цього договору відповідно до місячних заявок (додаткових угод). Зобовязується щомісячно, до 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим, оформляти акт здачі-приймання електроенергії на основі наданих споживачем відомостей про витрати електроенергії.

В свою чергу, споживач зобовязується щомісяця, не пізніше 10- числа місяця, попереднього місяцю поставки, надавати постачальнику заявку на необхідний обєм електроенергії. Зобовязується щомісяця, на основі приладів обліку, не пізніше встановленої дати, оформляти і надавати постачальнику відомості про витрати електроенергії. Зобовязується щомісяця, до 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим, підписати акт здачі-приймання спожитої електроенергії. Зобовязується здійснювати оплату за електроенергію відповідно до додаткової угоди №2 до цього договору (п.2.3. договору).

Сторони у п.3.1. договору погодили, що споживач здійснює оплату електроенергії шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника в порядку, передбаченому додатковою угодою №2 до цього договору.

Відповідно до положень додаткової угоди №2 про умови оплати за електроенергію від 12.03.2014 постачальник постачає на адресу споживача електричну енергію по нерегульованому тарифу (п.1 додаткової угоди №2).

Пункт 3 вказаної додаткової угоди містить порядок розрахунків за електричну енергію: 1-й платіж споживач сплачує 30 % заявленого обєму електроенергії до 10-го числа місяця поставки по тарифу місяця поставки; 2-й платіж споживач сплачує 40 % заявленого обєму електроенергії до 20-го числа місяця поставки по тарифу місяця поставки; 3-й платіж споживач сплачує до 30-го числа місяця поставки, частину суми коштів, що залишилася, за спожиту в місяці поставки електроенергію на основі виставленого рахунку.

Як свідчать матеріали справи, позивач здійснює поставку відповідачу електроенергії за договором, а саме у травні 2017 року відповідачем було спожито електроенергії в обсязі 13162,00 кВт/г на суму 30901,74 грн., у червні 2017 року відповідачем було спожито електроенергії обсягом 9908,00 кВт/г на суму 23331,08 грн., що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) за травень 2017 року від 31.05.2017 та за червень 2017 року від 30.06.2017 року (а.с.11).

Як стверджує позивач та вбачається із акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) за червень 2017 року від 30.06.2017, заборгованість по оплаті поставленої електроенергії з урахуванням розрахунків сторін на 30-е число червня 2017 року, складає 121461,43 грн. Однак вказану суму заборгованості відповідач не сплатив, що й стало підставою для звернення із вказаним позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, господарський суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, в силу зобов'язання одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За своєю правовою природою договір №402 купівлі-продажу електроенергії від 12 березня 2014 року є договором енергопостачання, за яким енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується (ч. 1 ст.275 ГК України).

Згідно із приписами ст. 276 ГК України, розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Статтею 193 ГК України передбачено, що субєкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу (ч.1, 2).

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач свої зобовязання за договором №402 купівлі-продажу електроенергії від 12.03.2014 виконав належним чином (а.с.11).

Як свідчить наявний у матеріалах справи акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) за червень 2017 року від 30.06.2017 заборгованість по оплаті поставленої електроенергії з урахуванням розрахунків сторін на 30-е число червня 2017 року, складає 121461,43 грн. Вказаний акт є двостороннім, підписаний як представником ТОВ «ЕНЕРГО Х», так і представником ДП МОУ «ХЗЗВ», скріплений печатками сторін.

Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п.3 додаткової угоди №2 до договору, порядок розрахунків за електричну енергію здійснюється наступним чином: 1-й платіж споживач сплачує 30 % заявленого обєму електроенергії до 10-го числа місяця поставки по тарифу місяця поставки; 2-й платіж споживач сплачує 40 % заявленого обєму електроенергії до 20-го числа місяця поставки по тарифу місяця поставки; 3-й платіж споживач сплачує до 30-го числа місяця поставки, частину суми коштів, що залишилася, за спожиту в місяця поставки електроенергію на основі виставленого рахунку.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно із ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із ч.1 ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Суд зазначає, що відповідно до положень статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

За загальним правилом обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, котра з сторін посилається на юридичні факти, які обґрунтовують її вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред'явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Оскільки судом встановлено, що відповідач у порушення умов договору не здійснив своєчасно та у повному обсязі оплату коштів за спожиту електроенергію, у звязку із чим у нього наявна заборгованість у розмірі 121461,43 грн., відповідач, в свою чергу, позов визнає, то за таких обставин, суд вважає позовні вимоги нормативно та документально обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ст. 49 ГПК України та покладає витрати по сплаті судового збору у розмірі 1821,92 грн. на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 1, 4, 4-2, 4-3, 4-4, 4-5, 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з державного підприємства Міністерства оборони України «Харківський завод залізобетонних виробів» (61017, м. Харків, вул. Котлова, 220, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГО Х» (61023, м. Харків, вул. Мироносицька, 95, ) заборгованість за спожиту електроенергію у розмірі 121461,43 грн. за договором №402 купівлі-продажу електроенергії від 12.03.2014, а також судові витрати з оплати судового збору в розмірі 1821,92 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 13.09.2017 р.

Суддя ОСОБА_3