ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2017 року Справа № 904/2743/16
Вищий господарський суд України у складі колегії:

головуючого: суддів:Студенця В.І., Нєсвєтової Н.М., Селіваненка В.П.
за участю представників сторін:від позивача - Старчик А.А., від відповідача - Богдан С.В.,
розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз"
на постанову від Дніпропетровського апеляційного господарського суду 11.04.2017
та на рішення від Господарського суду Дніпропетровської області 07.02.2017
у справі№ 904/2743/16
за позовомПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
доПублічного акціонерного товариства "Дніпрогаз"
простягнення 20 983 378, 77 грн,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - ПАТ "НАК "Нафтогаз України") звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз" (далі - ПАТ "Дніпрогаз") про стягнення 11 446 282,34 грн основного боргу, 7 841 396,07 грн пені, 1 049 108,99 грн інфляційних втрат та 646 591,37 грн - 3% річних, що загалом становить 20 983 378,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.04.2016 порушено провадження у справі №904/2743/16 за позовом ПАТ "НАК "Нафтогаз України" до ПАТ "Дніпрогаз" про стягнення 20 983 378,00 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області (суддя Євтигнеєва Н.М.) від 29.06.2016 позов задоволено частково; стягнуто з ПАТ "Дніпрогаз" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" 2 281 926,84 грн пені, 625 026,57 грн - 3% річних, 1 049 108,99 грн інфляційних втрат та 139 208,38 грн судового збору; в решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду (колегія суддів у складі - Орєшкіна Е.В. - головуючий суддя, судді Березкіна О.В., Антонік С.Г.) від 19.10.2016 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.06.2016 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України (колегія суддів у складі: Малетич М.М. - головуючий суддя, судді Грек Б.М., Могил С.К.) від 22.11.2016 постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.10.2016 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.06.2016 скасовано повністю, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області в іншому складі суду.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області (суддя Новікова Р.Г.) від 07.02.2017 позов задоволено частково; стягнуто з ПАТ "Дніпрогаз" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" 4 653 314,60 грн пені, 439 462,77 грн - 3% річних, 1 049 108,99 грн інфляційних втрат та 60 422,79 грн судового збору; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду (колегія суддів у складі: Кощеєв І.М. - головуючий суддя, судді Науменко І.М., Євтигнеєв О.С.) від 11.04.2017 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.02.2017 залишено без змін.

Не погоджуючись з постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.04.2017 та рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 07.02.2017, ПАТ "Дніпрогаз" подало касаційну скаргу, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення судів попередніх інстанцій прийняті із порушенням норм матеріального права, зокрема ст.ст.538, 551 ЦК України та ст. 233 ГК України.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 10.08.2017 прийнято касаційну скаргу ПАТ "Дніпрогаз" до провадження та призначено до розгляду на 29.08.2017.

Розпорядженням Вищого господарського суду України від 28.08.2017 №08.03-04/3638 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу справи №904/2743/16 у зв'язку з відпусткою судді Палія В.В.

Відповідно до протоколу автоматизованої зміни складу колегії суддів для розгляду справи №904/2743/16 призначено склад колегії суддів: головуючий суддя Студенець В.І., судді Селіваненко В.П., Нєсвєтова Н.М.

В судовому засіданні було оголошено перерву на 12.09.2017.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування норм матеріального і процесуального права вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

У справі, яка розглядається судами попередніх інстанцій встановлено, що 04.01.2013 між ПАТ "НАК "Нафтогаз України" (продавець) та ПАТ "Дніпрогаз" (покупець) був укладений договір № 13-119-Н на купівлю-продаж природного газу, відповідно до п. 1.1 якого, в редакції додаткової угоди № 2 від 31.12.2013 р. до договору, продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2013-2014 роках природний газ, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору. Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для подальшої реалізації населенню.

Згідно з п. 2.1 договору продавець передає покупцеві у 2013 році газ в обсязі до 367 970,000 тис. куб. м., у тому числі по місяцях кварталів: у січні 60 100,000, у лютому 60 090,000, у березні 44 920,000, у квітні 30 110,000, у травні - 11 280,000, у червні 9 230,000, у липні 9 210,000, у серпні 9 210,000, у вересні 10 030,000, у жовтні 30 080,000, у листопаді 43 180,000, у грудні 50 530,000.

Додатковою угодою № 7 від 27.03.2015 р. до договору купівлі - продажу природного газу №13-119-Н від 04.01.2013, сторони домовились про обсяги та якість газу на період з 01.01.2013 по 31.12.2015: продавець передає покупцеві у період з 01.01.2013 по 31.01.2015 газ в обсязі до 1 069 855,854 тис. куб. м., у тому числі: у 2013 році 372 533,625 тис. куб. м., у 2014 році 358 997,362 тис. куб. м.; у 2015 році до 338 324,867 тис. куб. м.: у січні 56 030,285, у лютому 49 294,582, у березні 41 500,000, у квітні 29 000,000, у травні - 9000,000, у червні 8 000,000, у липні 8 000,000, у серпні 8 000,000, у вересні 9 000,000, у жовтні 26 500,000, у листопаді 40 000,000, у грудні 54 000,000.

Відповідно до п. 3.3, 3.4 договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використання газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати у письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Загальна сума вартості природного газу за договором становить 1 109 616 327,21 грн., крім того ПДВ 20%, усього з ПДВ 1 331 539 592,67 грн. (п. 5.4 договору в редакції Додаткової угоди № 7 від 27.03.2015 р. до договору купівлі-продажу).

Згідно з п. 6.1 договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати планових обсягів газу протягом місяця поставки з урахуванням положень п. 6.2 договору.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі газу.

В п. 11 Додаткової угоди № 2 від 31.12.2013. до договору зазначено, що ця угода поширює свою дію на відносини сторін, що фактично склалися з 01.01.2013.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на виконання умов договору, ПАТ "НАК "Нафтогаз України" протягом січня - грудня 2013 року, січня-грудня 2014 року, січня-червня 2015 року здійснило на користь ПАТ "Дніпрогаз" подачу та безперервне транспортування природного газу на загальну суму 678 445 805, 26 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, які підписані сторонами без будь-яких зауважень та застережень.

ПАТ "НАК "Нафтогаз України" посилаючись на неналежне виконання ПАТ "Дніпрогаз" умов договору №13-119-Н на купівлю-продаж природного газу в частині повної та своєчасної оплати поставленого природного газу, звернулось з даним позовом предметом якого є матеріально-правова вимога ПАТ "НАК "Нафтогаз" до ПАТ "Дніпрогаз" про стягнення 11 446 282,34 грн основного боргу, 7 841 396,07 грн пені, 1 049 108,99 грн інфляційних втрат та 646 591,37 грн - 3% річних.

Задовольняючи частково заявлені позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з наступного.

ПАТ "Дніпрогаз" за отриманий природний газ розрахувалося повністю, що підтверджується актом звіряння взаємних розрахунків за договором за період з 01.01.2013 по 31.12.2015, згідно з яким заборгованість по договору сплачена у повному обсягу до звернення позивача з позовом до суду, що не заперечується ПАТ "НАК "Нафтогаз України", однак заборгованість сплачена з порушенням встановлених договором строків оплати. Остаточний розрахунок (за даними відповідача ) здійснено у листопаді 2015 року.

У зв'язку з відсутністю заборгованості за поставлений природний газ за спірний період, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення 11 446 282,34 грн основного боргу.

Також судами встановлено, що розрахунки з позивачем за поставлений природний в січні 2013 р., березні 2013 р., квітні 2013 р., грудні 2013 р., жовтні 2014 р., листопаді 2014 р., грудні 2014 р., січні 2015 р., лютому 2015 р., березні 2015 р., квітні 2015 р. та травні 2015 р. були проведені на підставі спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005 р., якою затверджено Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, а саме: заборгованість за природний газ, поставлений в січні 2013 р., була погашена 27.03.2013 р., відповідно до протокольних рішень № 501 та № 502 від 20.02.2013 р.; заборгованість за природний газ, поставлений в березні 2013 р., була погашена 29.03.2013 р., відповідно до протокольного рішення № 701 від 20.03.2013 р.; заборгованість за природний газ, поставлений в квітні 2013 р., була погашена 26.04.2013 р., відповідно до протокольного рішення № 700 від 20.03.2013 р.; заборгованість за природний газ, поставлений в грудні 2013 р., була погашена 27.01.2014 р. та 30.01.2014 р., відповідно до протокольних рішень № 36 та № 37 від 20.01.2014 р.; заборгованість за природний газ, поставлений в жовтні-листопаді 2014 р., була погашена 25.11.2014 р., відповідно до протокольних рішень № 2264, 2265, 6655 від 20.11.2014 р.; заборгованість за природний газ, поставлений в листопаді-грудні 2014 р., була погашена 23.12.2014 р., відповідно до протокольних рішень № 2396, 2397 від 16.12.2014 р.; заборгованість за природний газ, поставлений в січні 2015 р., була погашена 24.02.2015 р. та 25.02.2015 р., відповідно до протокольних рішень № 127 та № 129 від 21.01.2015р.; заборгованість за природний газ, поставлений в січні-лютому 2015 р., була погашена 26.02.2015 р., відповідно до протокольного рішення № 396 від 19.02.2015 р.; заборгованість за природний газ, поставлений в лютому 2015 р., була погашена 05.03.2015 р., відповідно до протокольного рішення № 398 від 19.02.2015 р.; заборгованість за природний газ, поставлений в березні 2015р., була погашена 26.03.2015 р., відповідно до протокольних рішень № 689 та № 692 від 20.03.2015 р.; заборгованість за природний газ, поставлений в квітні 2015 р., була погашена 26.05.2015 р. та 04.06.2015 р., відповідно до протокольних рішень № 1170 та № 1171 від 20.05.2015 р.; заборгованість за природний газ, поставлений в травні 2015 р, була погашена 01.07.2015 р., 02.07.2015 р. та 27.07.2015 р., відповідно до протокольних рішень № 1399, № 1401 від 18.06.2015 р., №1652, 1653, 1654 від 20.07.2015 р.

Суди попередніх інстанцій встановивши, що розрахунок за поставлений в січні 2013 р., березні 2013 р., квітні 2013 р., грудні 2013 р., жовтні 2014 р., листопаді 2014 р., грудні 2014 р., січні 2015 р., лютому 2015 р., березні 2015 р., квітні 2015 р. та травні 2015 р. природний газ відбувся у порядку та строки, передбачені спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків, дійшли висновку про відсутність підстав для застосування санкцій, передбачених умовами договору купівлі-продажу природного газу у вигляді пені, та наслідків порушення грошового зобов'язання, передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, у зв'язку з чим відмовили у задоволенні пені, 3% річних та інфляційних втрат, які були нараховані на суму боргу, яка була погашена відповідно до спільних протокольних рішень.

Також, перевіривши розрахунок пені за зобов'язанням за червень 2015 за період з 20.07.2015 по 12.11.2015, судами встановлено, що позивачем при проведенні розрахунку пені було безпідставно включено до періоду нарахування дні, в які відповідачем здійснювались оплати, у зв'язку з чим здійснивши власний розрахунок, дійшли висновку, щодо стягнення з відповідача за порушення ним строків оплати за зобов'язаннями у червні 2015 підлягає пеня у розмірі 4 645 314,60 грн.

При цьому судами попередніх інстанцій залишено без задоволення клопотання відповідача про зменшення пені з підстав того, що відповідачем не надано доказів наявності обставин для зменшення штрафних санкцій.

Перевіривши правильність нарахування позивачем 3% річних за загальний період з 20.02.2013 по 12.11.2015 у сумі 646 591,37 грн та інфляційних втрат за період з січня 2014 по червень 2015 у розмірі 1 049 108,99 грн за прострочення грошового зобов'язання з оплати поставленого природного газу та встановивши, що позивачем при здійснені розрахунку не було враховано того, що день фактичної оплати не вважається прострочення, здійснивши власний розрахунок вказаних нарахувань, та врахувавши, що з позовом про стягнення 3% річних нарахованих за зобов'язаннями за лютий 2013 за період з 20.03.2013 по 25.03.2013 ПАТ "НАК "Нафтогаз України" звернулось 06.04.2016, тобто із пропуском позовної давності за наявності заяви відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, щодо стягнення з відповідача підлягають 3% річних у розмірі 439 462,77 грн та 1 049 108,99 грн інфляційних втрат.

Разом з тим, колегія суддів не може повністю погодитись з вказаними висновками з огляду на наступне.

Згідно із ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема договорів та інших правочинів.

Відповідно до ст. 193 ГК України, які є аналогічними з положеннями статей 525, 526 ЦК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Суди попередніх інстанцій, дослідивши положення п.6.1 договору, в якому сторони погодили, що остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20 числа місяця, наступного за місяцем поставки, встановивши, що позивачем у період з січня по грудень 2013, з січня по грудень 2014, з січня по червень 2015 було поставлено відповідачу природний газ на загальну суму 678445805,26 грн, що не заперечується відповідачем і сторонами були підписані акти приймання-передачі природного газу у спірні періоди, з урахуванням положень ст.ст. 530, 692 ЦК України дійшли обгрунтованого висновку про настання у відповідача обов'язку оплатити поставлений у відповідні періоди природний газ.

Установивши, що відповідач за поставлений природний газ за договором розрахувався повністю до подання даного позову (остаточний розрахунок здійснено у листопаді 2015), однак із порушенням строків оплати, суди попередніх інстанцій дійшли обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з ПАТ "Дніпрогаз" 11446282,34 грн основного боргу.

Доводи ПАТ "Дніпрогаз" про ненастання у нього строку виконання зобов'язань, а відповідно і прострочення виконання з оплати вартості отриманого природного газу за договором з посиланням на те, що позивачем не було виконано зустрічне зобов'язання за договором в частині підписання актів приймання-передачі природного газу, які є підставами для остаточного розрахунку, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки сторонами у п.6.2 договору погоджено конкретний строк остаточного розрахунку за фактично переданий газ, а саме до 20 числа місяця наступного за місяцем поставки, що не суперечить ст. ч.1 ст. 692 ЦК України, а несвоєчасне підписання і повернення актів приймання-передачі не є відкладальною умовою в розумінні ст.212 ЦК України та не впливає на строк виконання відповідачем свого обов'язку, який визначений сторонами у п.6.2 договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ст. 611 ЦК України, ст. 230 ГК України).

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Взаємовідносини між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, Департаментом фінансів Дніпропетровської облдержадміністрації, Публічним акціонерним товариством "Дніпрогаз", Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", як учасниками розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, що проводяться відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою КМУ № 20 від 11.01.2005 р. та визначені Порядком проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженим наказом Міністерства палива та енергетики, НАК "Нафтогаз України" № 55/57/43 від 03.02.2009р., який був чинним станом на час отримання субвенцій за протокольними рішеннями.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що розрахунки з позивачем за природний газ, поставлений в січні 2013 р., березні 2013 р., квітні 2013 р., грудні 2013 р., жовтні 2014 р., листопаді 2014 р., грудні 2014 р., січні 2015 р., лютому 2015 р., березні 2015 р., квітні 2015 р. та травні 2015 р. були проведені на підставі спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005 р., якою затверджено Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій.

В пунктах 2, 3 спільних протокольних рішень сторони передбачили порядок та строки проведення взаєморозрахунків та визначили, що усі учасники розрахунків не пізніше наступного дня після зарахування коштів на їх рахунок перераховують кошти наступному учаснику розрахунків.

Оскільки підписавши спільні протокольні рішення, сторони змінили порядок і строки проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору купівлі-продажу природного газу, то для застосування санкцій, передбачених пунктом договору купівлі-продажу у вигляді сплати пені, та наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України, необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених спільними протокольними рішеннями (Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 10.02.2016 у справі №902/1652/13, від 25.03.2015 року у справі № 924/1265/13, від 16.09.2015 у справі № 917/2520/14, від 09.09.2014 у справах № 5011-35/1533-2012-19/522-2012, № 5011-35/1272-2012-42/527-2012, № 5011-1/1043-2012-42/528-2012).

З огляду на фактичні обставин справи, які встановлені судами попередніх інстанцій, а саме, що розрахунок за поставлений в січні 2013 р., березні 2013 р., квітні 2013 р., грудні 2013 р., жовтні 2014 р., листопаді 2014 р., грудні 2014 р., січні 2015 р., лютому 2015 р., березні 2015 р., квітні 2015 р. та травні 2015 р. природний газ відбувся у порядку та строки, передбачені спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків, колегія суддів погоджується з висновками попередніх судових інстанцій про відсутність правових підстав для застосування до ПАТ "Дніпрогаз" за вказаними зобов'язаннями санкцій, передбачених умовами договору купівлі-продажу природного газу, та наслідків порушення грошових зобов'язань, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України, у зв'язку з чим вважає обгрунтованим їх висновок про відмову у позові в цій частині позовних вимог.

Разом з тим, колегія суддів вважає передчасними висновки попередніх судових інстанцій про стягнення з ПАТ "Дніпрогаз" 4 645 314,60 грн пені, 1 049 108,99 грн інфляційних втрат та 3% у розмірі 439 462,77 грн, оскільки задовольняючи в цій частині позовні вимоги, суди попередніх інстанцій належним чином не встановили на яку суму боргу були нараховані 3% річних, інфляційні втрати та пеня, періоди такого прострочення виконання грошового зобов'язання, що були сплачені із порушенням умов договору №13-119-Н.

Також, суди попередніх інстанцій належним чином не перевірили за рахунок яких коштів була сплачена вказана заборгованість та чи не була вона відшкодована в порядку та на виконання постанови Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005, з підписанням відповідних документів.

При вирішенні даного спору, суди попередніх інстанцій не звернули увагу на положення пунктів 6, 7 постанови Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005, відповідно до яких органи Казначейства на підставі платіжних доручень головних розпорядників коштів місцевих бюджетів перераховують кошти на рахунки постачальників ресурсів (товарів, послуг); розрахунки проводяться на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг), і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків, а відповідно суди не врахували і не надали належної юридичної оцінки наявним в матеріалах справи актам звіряння розрахунків, підписаних між ПАТ "Дніпрогаз" та розпорядником коштів місцевого бюджету - Управління праці та соціального захисту населення за постачання природного газу на надання послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами пільговим категоріям населення та особам, які користуються субсидіями згідно з договором в розмірі 115 760 231,66 грн, у зв'язку з чим суди належним чином не перевірили чи були перераховані вказані суми позивачу у порядку та на виконання постанови Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005 та не встановили чи мало місце у даному випадку прострочення виконання саме відповідачем грошових зобов'язань за договором в частині строків оплати, що дає право позивачу відповідно до ст.ст. 549, 625 ЦК України для застосування до відповідача наслідків такого прострочення.

Не врахування та не дослідження судами попередніх інстанцій вказаних обставин, призвело до передчасних їх висновків про наявність правових підстав стягнення з відповідача 4 645 314,60 грн пені, 1 049 108,99 грн інфляційних втрат та 3% у розмірі 439 462,77 грн, нарахованих за порушення ним строків виконання грошових зобов'язань за договором №13-119-Н.

Оскільки суди попередніх інстанцій при розгляді даної справи в частині позовних вимог про стягнення з відповідача 4 645 314,60 грн пені, 1 049 108,99 грн інфляційних втрат та 3% у розмірі 439 462,77 грн припустилися порушень норм матеріального та процесуального права, зокрема ст.ст. 47, 43 ГПК України щодо прийняття судового рішення за наслідками повного з'ясування всіх обставин справи, які мають істотне значення для правильного вирішення спору, колегія суддів приходить до висновку про скасування оскаржуваних судових рішень в частині позовних вимог про стягнення з відповідача 4 645 314,60 грн пені, 1 049 108,99 грн інфляційних втрат та 3% у розмірі 439 462,77 грн з передачею справи в цій частині на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області відповідно до п.3 ч.1 ст. 1119 ГПК України.

В решті позовних вимог, постанова суду апеляційної інстанції та рішення місцевого господарського суду ухвалені в результаті встановлення всіх фактичних обставин справи на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів в їх сукупності, висновки судів відповідають цим обставинам і їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз" задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.04.2017 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.02.2017 у справі № 904/2743/16 в частині позовних вимог про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз" на користь Публічного акціонерного товариства "НАК "Нафтогаз України" 4 645 314,60 грн пені, 1 049 108,99 грн інфляційних втрат та 439 462,77 грн - 3% річних скасувати та в цій частині справу передати на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.

В решті постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.04.2017 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.02.2017 у справі № 904/2743/16 залишити без змін.

Головуючий - суддя Студенець В.І.

Судді: Нєсвєтова Н.М.

Селіваненко В.П.