ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2017 року Справа № 904/8827/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) - Кузнецової І.Л.,

суддів - Дарміна М.О., Подобєда І.М.,

секретар судового засідання: Мацекос І.М.,

за участю представників сторін:

від позивача: Мельниченко Д.О.- представник, довіреність № б/н від 01.08.2017 р.;

від відповідача: ОСОБА_3 - представник, довіреність № 741 від 10.05.2017 р.;

Ткаченко О.П.- адвокат на підставі договору про надання правової допомоги від 12.09.2017 р., посвідчення №0376 від 08.04.1999 р.,

розглянувши апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.12.2016р. у справі №904/8827/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ВІП ХАУС", м.Кривий Ріг Дніпропетровської області

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, м.Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 111 957 грн.

ВСТАНОВИВ:

- рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 20.12.2016р. у справі №904/8827/16 (суддя Рудь І.А.) позов товариства з обмеженою відповідальністю (далі-ТОВ) "ВІП ХАУС", з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 29.11.2016р., задоволено частково, з фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 на користь позивача стягнуто 89000грн. заборгованості по орендній платі, 1171грн.82коп. трьох процентів річних та 1602грн. інфляційних втрат, в решті в позові відмовлено;

- приймаючи рішення в частині задоволення позовних вимог, господарський суд виходив з обставин щодо неналежного виконання відповідачем зобов"язань за договором суборенди приміщення від 01.10.2013р. в частині повного та своєчасного внесення плати за користування об"єктом суборенди,

- при відмові в задоволенні решти позову місцевий господарський суд послався на невірний розрахунок позивачем загальної суми заборгованості, на те, що вказаним вище договором суборенди не обумовлена сплата пені в разі несвоєчасного внесення орендної плати, а також на невірний розрахунок інфляційних втрат і трьох процентів річних у зв"язку з неправильним визначенням періодів нарахування;

- не погодившись з прийнятим рішенням, фізична особа-підприємець ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій з посиланням на неправильне застосування господарським судом норм матеріального права та на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи просить це рішення скасувати, прийняти нове рішення та відмовити в задоволенні позову повністю;

- у поданій скарзі йдеться про те, що з квітня 2016 року спірне приміщення не використовувалося за призначенням у зв"язку з відключенням від газопостачання, про неодноразові звернення відповідача до позивача з пропозицією про розірвання договору оренди, про те, що на підставі п.3.4 договору суборенди відповідач за 2 місяці до планової дати розірвання договору повідомив про це позивача, у зв"язку з чим, вважав спірний договір розірваним з 01.06.2016р. та не сплачував орендну плату;

- позивач вважає рішення господарського суду обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що доводи, викладені в апеляційній скарзі не відповідають дійсності та не підтверджені відповідними доказами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.10.2013р. ТОВ "ВІП ХАУС" (орендодавцем) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 (суборендарем) укладено договір суборенди нежитлового приміщення, на підставі п.1.1 якого орендодавець зобов'язується надати, а суборендар прийняти у строкове платне користування (оренду) одноповерхове, окремо розташоване, нежитлове приміщення з літнім майданчиком та навісом загальною площею 162,5 кв.м., розташоване на земельній ділянці площею 429кв. м за адресою: вул.Лісового,7А, м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50093, що знаходиться у користуванні орендодавця на підставі договору оренди нежитлового приміщення №1 від 01.10.2013р. (основного договору) укладеного з ОСОБА_6.

Відповідно до п.1.2 договору об'єкт оренди надається для організації господарської діяльності з розміщення об'єкта торгівлі та громадського харчування.

Згідно з п.2.1 договору передача об'єкта оренди здійснюється шляхом підписання сторонами попереднього акту прийому-передачі, що свідчить про фактичну передачу його суборендарю у користування, в якому зазначаються всі необхідні якості об'єкту оренди: стан, наявність пошкоджень та інше і підписується уповноваженими представниками сторін за даним договором з передачею ключів від приміщення.

В п.2.2 договору зазначено, що основний акт прийому-передачі об'єкту оренди підписується сторонами після закінчення орендодавцем усіх технічних робіт з підключення об'єкта оренди до електричних, газових та інших мереж.

П.2.3 договору передбачено, що після припинення дії даного договору протягом п'яти днів суборендар повертає об'єкт оренди за актом прийому-передачі, який підписується уповноваженими представниками сторін.

Відповідно до п.3.1 договір суборенди набуває чинності з моменту підписання акту прийому-передачі та діє до 30.08.2016р. (строк дії основного договору оренди).

П.3.4 договору встановлено, що він може бути розірваний на вимогу суборендаря, при цьому суборендар повинен повідомити орендодавця про наміри розірвання договору не пізніше ніж за 2 місяці до планової дати розірвання.

Згідно з п.п.4.3 - 4.4 договору орендна ставка становить 11000 грн. за один календарний місяць за весь об'єкт оренди до 31.08.2014р. Орендна ставка з 01.09.2014р. становить 15000 грн. за один календарний місць за весь об'єкт оренди.

П.4.8, 4.9 договору передбачено, що в орендну плату не включаються витрати на оплату комунальних послуг, газопостачання, електропостачання, водопостачання та водовідведення, ЖКГ. Оплату комунальних послуг врегульовано в агентському договорі №1 від 01.10.2013р.

Відповідно до п.п.4.10 - 4.11 договору орендну плату суборендар сплачує орендодавцю щомісячно, не пізніше 10-го числа наступного місяця. Орендна плата переглядається та змінюється за згодою сторін не частіше одного разу на рік.

Додатковою угодою від 01.12.2014р. сторони узгодили доповнення договору п.4.12 , в якому передбачили, що орендна плата за кожен лютий, починаючи з 2015р. становить 14000 грн..

Виходячи з умов договору, позивач передав відповідачу приміщення, яке є об"єктом суборенди згідно з актом приймання-передачі від 17.01.2014р. (а.с.14).

Відповідач порушив умови договору. Починаючи з вересня 2014р. відповідач сплачував орендну плату не в повному обсязі та з порушенням умов договору, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість зі сплати орендних платежів за період з 28.02.2014р. по 31.08.2016р.. Сума заборгованості за розрахунком позивача складає 90000грн..

В процесі розгляду справи господарським судом докази погашення заборгованості відповідачем не надані.

У зв"язку з несвоєчасним внесенням орендної плати позивач нарахував пеню в сумі 13167грн.27коп. за період з 04.04. по 03.10.2016р. три проценти річних в сумі 1614грн.80коп. та втрати від інфляції в сумі 4756грн. за період з жовтня 2015р. по вересень 2016р..

Ст.525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За приписами ч.1 ст.547 названого Кодексу правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до ст.611 Кодексу у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч.2 ст.625 Кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Ст.629 Кодексу встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.759 Кодексу за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Щодо досліджуваної справи, то з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, а саме: порушення відповідачем зобов'язань за договором суборенди приміщення від 01.10.2013р. в частині повного і своєчасного внесення плати за користування об"єктом суборенди та ненадання ним належних і допустимих доказів, які б спростовували це порушення, господарським судом зроблено правильний висновок про визнання позовних вимог обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача 89000грн. заборгованості по орендній платі, 1171грн.82коп. трьох процентів річних та 1602грн. інфляційних втрат.

Одночасно колегія суддів погоджується з перерахунком господарським судом сум основної заборгованості у зв"язку зі сплатою 11.03.2016р. відповідачем орендної плати в сумі 3000грн. та інфляційних втрат і трьох процентів річних у зв"язку з невірним визначенням періодів нарахування без врахування сум, проплачених відповідачем за оренду.

Також, колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 13167грн.27коп. за несвоєчасне внесення орендної плати за спірним договором суборенди не підлягають задоволенню з огляду на те, що умови забезпечення виконання зобов"язань шляхом нарахування пені не передбачені договором суборенди.

Таким чином, рішення місцевого господарського суду відповідає фактичним обставинам справи, вимогам чинного законодавства, підстави для його скасування відсутні

Доводи скаржника визнані колегією суддів необґрунтованими.

Так, ст.ст.33, 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У даному випадку, на виконання зазначених процесуальних норм скаржником не надані документальні докази в підтвердження обставин невикористання спірного приміщення з березня по вересень 2016р..

Також відсутні докази звернення до позивача з пропозицією про розірвання договору суборенди на підставі п.3.4 спірного договору.

Посилання скаржника на направлення позивачу листа від 04.04.2016р. №15 з пропозицією розірвати договір та акту приймання-передачі (повернення) нежитлового приміщення від 04.04.2016р., який містить підписи лише представників скаржника, колегією суддів не прийняті до уваги, оскільки докази надсилання цих листа та акту на адресу товариства в матеріалах справи відсутні.

Не представлені скаржником і докази розірвання договору суборенди в порядку, передбаченому ч.ч.1, 4 ст.652 Цивільного кодексу України, тобто за згодою сторін або за рішенням суду.

Керуючись ст.ст.101- 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

- рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.12.2016р. у справі №904/8827/16 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення

Головуючий суддя І.Л. Кузнецова

Суддя М.О.Дармін

Суддя І.М.Подобєд

Повна постанова складена 18.09.2017р.