КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" вересня 2017 р. Справа№ 910/4966/17
Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого: Ткаченка Б.О.
суддів: Власова Ю.Л.
Зеленіна В.О.
За участю секретаря судового засідання Москаленко Г.С.

представників сторін:
від позивача Раздобаров П.В. дов. б/н від 03.05.2017 року,
від відповідача Ніколова В.М. дов. № 220/473/д від 26.12.2016 року,
розглянувши матеріали
апеляційної скарги Міністерства оборони України
на рішення Господарського суду міста Києва
від 23.05.2017 року
у справі № 910/4966/17 (суддя Мандриченко О.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Трініті»
до Міністерства оборони України
про зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.05.2017 року по справі № 910/4966/17 позов задоволено частково.
Зобов`язано Міністерство оборони України забезпечити приймання від Товариства з обмеженою відповідальністю «Трініті» 1 802 штук курток вітровологозахисних зимових (вид 1) вартістю 3 140 886,00 грн. за договором про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) від 09.09.2016 року № 286/3/16/97, шляхом проведення приймального контролю якості та оформлення і підписання акту приймального контролю (якості) товару відповідно до умов договору. У задоволенні іншої частини позову відмовлено. Стягнуто з Міністерства оборони України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Трініті» 1 600 грн. судового збору.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, Міністерство оборони України звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2017 року по справі № 910/4966/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.07.2017 року апеляційну скаргу прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Власов Ю.Л., Зеленін В.О. та призначено до розгляду в судовому засіданні на 17.07.2017 року.
17.07.2017 року через Відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Трініті» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін.
17.07.2017 року в судовому засіданні було оголошено перерву в розгляді справи до 06.09.2017 року.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного судового рішення.
Представник Міністерства оборони України у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2017 року по справі № 910/4966/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Трініті» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, заперечував проти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду як таке, що прийняте з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

09.09.2016 року між Міністерством оборони України, в особі директора Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України (далі відповідач, замовник, МОУ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Трініті» (далі позивач, постачальник, ТОВ «Трініті») було укладено Договір про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) № 286/3/16/97 (далі Договір).
За умовами Договору постачальник зобов`язався у 2016 році поставити замовнику одяг верхній, інший, чоловічий і хлопчачий (верхній одяг) лот 1. Куртка вітровологозахисна зимова (вид 1), а замовник зобов`язався забезпечити приймання та оплату товару в асортименті, кількості, у строки (терміни), вказані у договорі.
Згідно з п. 1.2 Договору номенклатура товару, передбаченого до поставки, вимоги, за якими виготовляється товар, строки (терміни) виконання договору, визначаються за наведеною в цьому пункті специфікацією, якою передбачено поставку у строк до 15.10.2016 року включно 5 000 одиниць товару (куртка вітровологозахисна зимова (вид 1) загальною вартістю 8 715 000,00 грн.
Відповідно до п. 1.5 Договору товар постачається на об`єднані центри забезпечення після здійснення приймального контролю (якості) спільною комісією з представника (представників) структурних підрозділів Управління військових представництв Міністерства оборони України та з представника (представників) Центру розвитку та супроводження матеріального забезпечення Збройних сил України.
Пунктом 1.6 Договору встановлено, що товар постачається партіями, які формуються відповідно до рознарядки і ростовки Міністерства оборони України, які є невід`ємними частинами цього договору. При формуванні кожної партії товару має бути витримана пропорційність за розмірами, яка встановлена ростовкою Міністерства оборони України.
Як передбачено п. 1.7 Договору, представник замовника має право відбирати з партії товар для проведення випробувань у незалежних органах з оцінки відповідності (акредитовані Національним агентством з акредитації України) в кількості, визначеній нормативними документами на вказаний у договорі асортимент товару.
Положеннями розділу ІІІ Договору передбачено порядок приймання товару за якістю, зокрема передбачалося, що товар поставляється згідно з нормативною документацією на предмет постачання. Якість товару, маркування, тара та упаковка повинні відповідати вимогам ТУ14.1-134-00034022:2016, а також затвердженому робочому зразку.
Згідно з п. 3.3 Договору приймальний контроль (якості) товару у постачальника проводиться представником замовника у присутності представника підприємства, відповідального за якість, з перевіркою сертифікату відповідності, висновків державної санітарно-епідеміологічної експертизи Міністерства охорони здоров`я України, кількості, комплектності та ростовки, відповідно до затвердженого робочого зразка, наявності іншої супровідної документації.
Умовами розділу IV Договору передбачено, що його ціна становить 8 715 000,00 грн. та може бути відкорегована у порядку, визначеному у ст. 36 Закону України «Про здійснення державних закупівель», а також, може бути зменшена за взаємною згодою сторін.
Відповідно до п. 5.1 Договору розрахунки за фактично поставлений товар проводяться протягом 30-ти банківських днів (за умови надходження бюджетних коштів на рахунок Міністерства оборони України за даним кодом видатків) з дати надання постачальником замовнику належним чином оформленого рахунку-фактури на поставлений товар, що підписаний керівником та головним бухгалтером постачальника.
Пунктом 6.1 Договору товар постачається на умовах DDP склад замовника відповідно до Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів «Інкотермс» у редакції 2010 року і встановленими нормами відвантаження у тарі та упаковці, яка забезпечує її збереження під час транспортування, вантажно-розвантажувальних робіт і зберігання в межах термінів, установлених діючими стандартами тощо.
Як встановлено п. 6.2 Договору, місцем поставки товару є об`єднані центри забезпечення Тилу Збройних сил України (одержувачі замовника) згідно з рознарядкою та ростовкою Міністерства оборони України, які є невід`ємними частинами договору, з обов`язковим дотриманням передбачених ними вимог до асортименту, кількості, адреси одержувачів замовника та черговості відвантажень.
За умовами п. 6.3 Договору датою поставки товару вважається дата, вказана одержувачем замовника у акті приймального контролю якості товару та видатковій накладній постачальника.
Згідно з п. 11.1 Договору, він набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2016 року включно, а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення.

Додатком № 1 до Договору сторони документально оформили рознарядку Міністерства оборони України за специфікацією, а додатком № 2 ростовку та центр забезпечення речовим майном, яким визначено Військову частину А 2788 м. Київ.
14.12.2016 року сторони уклали Додаткову угоду № 1 до Договору, яким серед іншого, змінено строки (терміни постачання) товару до 26.12.2016 року.
Згідно з Додатком № 1 до Додаткової угоди № 1 центром забезпечення речовим майном за договором визначено Військову частину НОМЕР_1 (229 ОЦЗ).
21.12.2016 року укладено Додаткову угоду № 2 до Договору, якою п. 11.1 викладено в наступній редакції: «Договір набирає чинності з дати його підписання і діє до 30.03.2017 (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного завершення».
Часткова поставка товару відбулася у грудні 2016 року, що підтверджується актом приймального контролю (якості) № 1 від 22.12.2016 року про передачу відповідачем і отримання позивачем 3 198 одиниць товару (куртка вітровологозахисна зимова (вид 1), видатковою накладною № Т-0509 від 23.12.2016 року на суму 5 574 114,00 грн. та актом приймання товару № 476 від 24.12.2016 року, згідно з яким вироби завезені на склад Військової частини А 2788 у кількості 3 198 одиниць 24.12.2016 року (а.с. 29-32).
17.01.2017 року позивач направив лист № 13 на ім`я директора Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України, в якому просив дозволу на відвантаження недопоставленої продукції за Договором до 30.03.2017 року.
24.01.2017 року Департаментом державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України було надано відповідь № 286/11/399, у якій повідомлено про неможливість надання згоди на постачання у 2017 році товарів, за Договорами, укладеними у 2016 році.
Враховуючи зазначене, позивач звернувся до суду з вимогою зобов`язати Міністерство оборони України виконати обов`язки за Договором, а саме:
- забезпечити проведення приймального контролю (якості) 1 802 штук курток вітровологозахисних зимових, вид 1 вартістю 3 140 886,00 грн. представником Міністерства оборони України у присутності представника підприємства, відповідального за якість з перевіркою сертифікату відповідності, висновків державної санітарно-епідеміологічної експертизи Міністерства оборони України, кількості, комплектності та ростовки, відповідно до затвердженого зразка, наявності іншої супровідної документації. Рішення щодо направлення представника відповідача для здійснення приймального контролю (якості) товарів військового призначення приймається Центром розвитку та супроводження матеріального забезпечення Збройних сил України після остаточного визначення місцезнаходження підприємства-виробника товару;
- забезпечити приймання 1 802 штук курток вітровологозахисних зимових, вид 1 вартістю 3 140 886,00 грн. згідно з належним чином оформленим і підписаним актом приймального контролю (якості) товару, який повинен бути складений представником Міністерства оборони України.

Заперечуючи проти задоволення позову відповідач зазначив, що позивач прострочив поставку товару, оскільки за Договором поставка 5 000 одиниць товару повинна була відбутися не пізніше 26.12.2016 року, проте 1 802 штуки курток вітровологозахисних зимових було запропоновано для прийняття листом від 17.01.2017 року № 13, проте Міністерство оборони України відмовило у наданні згоди на їх отримання через закінчення бюджетного 2016 року. Крім того, відповідач зауважував на тому, що з 15.02.2017 року Головним управлінням розвитку та супроводження матеріального забезпечення Збройних сил України внесено зміни до ТУ 14.1-134-00034022:2016 (зі змінами № 4), що також унеможливлює прийняття товару за Договором, адже він виготовлювався за ТУ 14.1-134.000034022:2016 до внесення вказаних змін.

Відповідно до ст. ст. 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.
Приписами ст. 712 Цивільного кодексу України та ст. 265 ГК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
За приписами ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) п. 1 ст. 530 ЦК України.
Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Договором передбачено строк поставки товару та строк дії Договору. Поставка товару, як передбачено Договором, мала бути здійснена у строк до 26.12.2016 року. Строк дії Договору, з урахуванням Додаткової угоди № 2 від 21.12.2016 року, який не є строком поставки товару, передбачає, що він діє до 30.03.2017 року (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного завершення.
Тобто, строком поставки товару є 26.12.2016 року, а строком дії Договору 30.03.2017 року.
Матеріалами справи та поясненнями сторін підтверджено своєчасну поставку товару в кількості 3 198 одиниць товару на суму 5 574 114,00 грн.
Доказів звернення позивача до відповідача з вимогою про прийняття решти 1 802 одиниць товару на суму 3 140 886,00 грн. до 26.12.2016 року суду надано не було.
Матеріали справи містять лист позивача від 17.01.2017 року про прийняття недопоставленої частини продукції та лист Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України від 24.01.2017 року, яким повідомлено про неможливість надання згоди на постачання у 2017 році товарів, за Договорами, укладеними у 2016 році.
Відповідач у листі та своїх поясненнях посилається на неможливість прийняття товару з огляду на закінчення строку його поставки, передбаченого Договором та змінами внесеними до ТУ 14.1-134-00034022:2016 від 15.02.2017 року.
Таким чином, позивач порушив умови Договору в частині своєчасної поставки 1 802 одиниць товару, проте звернувся з листом про готовність поставити зазначений товар в межах дії Договору.
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 598 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
Статтею 615 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом.
Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.
Відповідно до ч. 1 ст. 689 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу.
З урахуванням зазначених положень законодавства та умов Договору, відповідач може відмовитися від прийняття товару лише шляхом припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від нього, у зв`язку з неналежним виконанням позивачем своїх обов`язків за Договором.
Лист № 286/11/399 від 24.01.2017, на який посилається відповідач, не містить відмови від Договору в односторонньому порядку у зв`язку з його неналежним виконанням з боку позивача.
Матеріали справи не містять відмови відповідача від Договору та його розірвання в односторонньому порядку, а отже, у даному конкретному випадку, відповідач не може відмовитися від виконання своїх обов`язків з прийняття товару.
Судом першої інстанції зазначено, що за неналежне виконання своїх обов`язків відповідач може вимагати сплати, зокрема неустойки, сплата якої також передбачена, у випадку прострочення постачальника, зокрема умовами п. 8.3.4 Договору.

Як вже зазначалося вище, позивачем поставлено, а відповідачем прийнято 3 198 одиниць товару, даний спір стосується допоставки 1 802 одиниць товару.
Доказів наявності спору щодо неузгодженості відносно затвердження робочого зразку товару суду надано не було.
Враховуючи прийняття відповідачем 3 198 одиниць товару, робочий зразок було прийнято та погоджено, а отже у даному випадку положення розділу ІІ Договору «порядок затвердження робочих зразків товару» при прийнятті товару не порушуються.
Як передбачено ст. 662 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Відповідно до ч. 1 ст. 671 Цивільного кодексу України, якщо за договором купівлі-продажу переданню підлягає товар у певному співвідношенні за видами, моделями, розмірами, кольорами або іншими ознаками (асортимент), продавець зобов`язаний передати покупцеві товар в асортименті, погодженому сторонами.
Згідно з ч. 1 ст. 673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.
Частиною 1 ст. 687 Цивільного кодексу України передбачено, що перевірка додержання продавцем умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару та інших умов здійснюється у випадках та в порядку, встановлених договором або актами цивільного законодавства.
З огляду на зазначені норми, позивач зобов`язаний передати товар, який відповідає умовам Договору.
Як вбачається з листа позивача № 13 від 17.01.2017 року, він був готовий поставити решту товару.
У відповідності до ст. 689 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу.
Покупець зобов`язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.
З огляду на зазначене, відповідач зобов`язаний прийняти товар за Договором відповідно до його умов.
При цьому, посилання відповідача на внесені зміни до ТУ є безпідставними, оскільки, по-перше, вимоги до товару, зокрема ТУ визначені в Договорі, зміни до якого в цій частині не вносилися, по-друге, зміни до ТУ прийняті 15.02.2017 року, а позивач направив повідомлення про готовність поставити виготовлений ним товар 17.01.2017 року.
Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення вимог позивача, шляхом зобов`язання відповідача забезпечити приймання товару за Договором з дотриманням його умов, однією з яких є забезпечення дотримання приймального контролю (якості) як складової частини процесу приймання товару, відповідно до положень розділу ІІІ Договору.

Інших доводів та доказів, які б слугували підставою для скасування судового рішення по даній справі відповідачем не наведено.
Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Обставини, викладені Міністерством оборони України в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.
Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2017 року по справі № 910/4966/17 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Міністерства оборони України задоволенню не підлягає.
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Міністерство оборони України (апелянта).
Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2017 року по справі № 910/4966/17 залишити без змін.
2. Матеріали справи № 910/4966/17 повернути до Господарського суду міста Києва.
3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді Ю.Л. Власов

В.О. Зеленін

Повний текст рішення складено 11.09.2017 року.