ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2017 року Справа № 904/4346/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Вечірка І.О. (доповідач),

суддів: Антоніка С.Г., Чимбар Л.О.

секретар: Манчік О.О.

за участю:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № б/н від 28.03.2017 р. (в режимі відеоконференції);

від відповідача: представник не з'явився

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації, м. Київ

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 07.06.2017 року

у справі № 904/4346/17

за позовом Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації, м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_2 Плюс", м. Дніпро

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 07.06.2017 року у справі № 904/4346/17 (суддя Євстигнеєва Н.М.) відмовлено в задоволенні позовних вимог Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації, м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_2 Плюс", м. Дніпро про зобов'язання вчинити дії. Судові витрати покладено на позивача.

Не погодившись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 07.06.2017 року, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що:

- судом першої інстанції надано неправильну оцінку умовам договору поставки № 10-11/16 від 10.11.2016 року, що призвело до помилкового висновку про те, що відповідачем виконано зобов'язання за вказаним договором в частині повної та своєчасної поставки товару;

- місцевим господарським судом не взято до уваги, що до поставки паливно-мастильних матеріалів у роздріб встановлені особливі умови поставки, якими передбачено при розрахунку у безготівковій формі застосування платіжних карток, талонів, інших відомостей, необхідних для відпуску нафтопродуктів;

- суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що видаткова накладна № 0086/0000333 від 30.11.2016 року є вичерпним доказом підтвердження передачі товару;

- судом не було взято до уваги, що договір поставки укладено за державним замовленням;

- за змістом договору поставки товар отримується по талонах (скретч-картах), які є підставою для відвантаження товару з АЗС відповідача. Докази передачі талонів (скретч-карт) позивачу та докази відвантаження товару відсутні в матеріалах справи. В зв'язку з чим, висновок суду першої інстанції щодо виконання відповідачем зобов'язань за договором поставки є помилковим;

- при прийнятті оскаржуваного рішення господарський суд не дослідив підписаний сторонами договір поставки та наявні в матеріалах справи докази, неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи;

- судом допущено порушення норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.06.2017 року апеляційну скаргу колегією суддів у складі: головуючий суддя - Вечірко І.О., судді - Антонік С.Г., Березкіна О.В. прийнято до розгляду та призначено в судовому засіданні на 07.08.2017 року.

Розпорядженням в. о. керівника апарату суду № 1375/17 від 07.08.2017 року призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів у зв'язку із перебуванням у відпустці судді Березкіної О.В.

Автоматичною системою документообігу для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Вечірко І.О., судді - Антонік С.Г., Дармін М.О.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.08.2017 року розгляд апеляційної скарги відкладено на 04.09.2017 року.

Розпорядженням керівника апарату суду № 1568/17 від 04.09.2017 року призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів у зв'язку із перебуванням у відпустці судді Дарміна М.О.

Автоматичною системою документообігу для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Вечірко І.О., судді - Антонік С.Г., Чимбар Л.О.

Представник позивача в судовому засіданні 04.09.2017 року надав пояснення в обґрунтування доводів апеляційної скарги.

Відповідач наданими йому процесуальними правами не скористався та не забезпечив явку в судове засідання свого повноважного представника, хоча про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Беручи до уваги, що неявка представника відповідача в судове засідання не перешкоджає перегляду справи по суті, матеріали справи є достатніми для розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про перегляд справи за відсутності представника відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, судова колегія апеляційного господарського суду приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Розглядаючи апеляційну скаргу суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 10.04.2017 року до господарського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації, м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_2 Плюс", м. Дніпро про зобов'язання відповідача передати позивачу талони (скретч-карти) на отримання автобензину у кількості 14 000 літрів та дизельного пального у кількості 30 010 літрів на АЗС, що обслуговують талони відповідача у м. Києві та Київській області, згідно карти схеми (а. с. 3-7).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 11.04.2017 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено в судовому засіданні на 25.04.2017 року (а. с. 1).

В судовому засіданні 25.04.2017 року оголошено перерву до 23.05.2017 року.

18.05.2017 року до господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява позивача про зміну (доповнення) підстав позову та уточнення позовних вимог (а. с. 71-76), в якій позивач просив зобов'язати відповідача передати позивачу талони (скретч-карти) на отримання товару:

Бензину А-92 у кількості 14 000 літрів, що дорівнює: 140 скретч-карт номіналом 50 літрів; 210 скретч-карт номіналом 20 літрів; 280 скретч-карт номіналом 10 літрів;

Дизельного пального Energy у кількості 30 010 літрів, що дорівнює: 300 скретч-карт номіналом 50 літрів; 450 скретч-карт номіналом 20 літрів; 601 скретч-карт номіналом 10 літрів.

Судове засідання 23.05.2017 року не відбулось у зв'язку із відсутністю судді Євстигнеєвої Н.М. з поважних причин.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 26.05.2017 року призначено розгляд справи в судовому засіданні на 07.06.2017 року (а. с. 155).

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 07.06.2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено. Судові витрати покладено на позивача (а. с. 181-183).

Оскаржуване рішення мотивовано тим, що зобов'язання за договором поставки, на підставі якого ґрунтуються вимоги позивача, сторонами виконані, про що свідчать наявні у справі матеріали.

При з'ясуванні законності та обґрунтованості прийнятого місцевим господарським судом рішення апеляційний господарський суд враховує наступне.

Звертаючись із позовною заявою, позивач посилався на те, що 10.11.2016 року між позивачем та відповідачем було укладено договір поставки № 10-11/16. 14.11.2016 року та 24.11.2016 року сторонами було укладено додаткові угоди № 1 та № 2 до договору поставки. 30.11.2016 року сторонами підписано видаткову накладну № 0086/0000333, що підтверджує право власності позивача на товар. 20.12.2016 року на виконання пункту 3.1 договору поставки позивачем було сплачено визначену у виставленому відповідачем рахунку вартість товару, що підтверджується платіжним дорученням № 15 від 20.12.2016 року. Таким чином, зобов'язання позивача щодо оплати вартості товару та вимоги, зазначені в примітках до рахунку-фактури № 0086/0000372 виконані в повному обсязі. На початку 2017 року позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням передати талони (скретч-карти) для отримання товару на АЗС, що обслуговують талони (скретч-карти) відповідача у місті Києві та Київській області. ОСОБА_2, станом на 05.04.2017 року відповідачем зобов'язання, встановлені договором поставки не виконано.

Позивач з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить зобов'язати відповідача передати позивачу талони (скретч-карти) на отримання товару:

Бензину А-92 у кількості 14 000 літрів, що дорівнює:

- 140 скретч-карт номіналом 50 літрів;

- 210 скретч-карт номіналом 20 літрів;

- 280 скретч-карт номіналом 10 літрів;

Дизельного пального Energy у кількості 30 010 літрів, що дорівнює:

- 300 скретч-карт номіналом 50 літрів;

- 450 скретч-карт номіналом 20 літрів;

- 601 скретч-карт номіналом 10 літрів.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 10.11.2016 року між позивачем (покупець) та відповідачем (постачальник) було укладено договір поставки № 10-11/16 (надалі договір), відповідно до умов пункту 1.1 якого постачальник зобов'язується передати покупцеві, а покупець прийняти та оплатити паливо рідинне та газ: Код згідно ДК 016-2010: 19.20.2 по ДК 021:2015 : 09132000-3 автобензин, 09134200-9 - дизельне пальне (далі - товар) по бланках внутрішнього обігу (далі талони) постачальника, в асортименті, кількості і за цінами, зазначеними у Специфікації (Додаток № 1), що є невід'ємною частиною цього договору. Одиниця виміру товару - літр.

ОСОБА_2 власності на товар переходить від постачальника до покупця з моменту підписання накладної або акту прийому-передачі. Ризик випадкової втрати товару переходить до покупця з моменту одержання товару на АЗС по талонах (пункт 1.2 договору).

Передача товару по цьому договору здійснюється партіями: асортимент та кількість яких зазначена в талонах (пункт 1.3 договору).

Відповідно до пункту 2.1 договору ціни встановлюються в національній валюті України за 1 літр, включаючи ПДВ. 3агальна ціна цього договору 1 160 861,30 грн., в т. ч. ПДВ 180 446,23грн. (пункти 2.1 та 2.2 договору).

За змістом пункту 2.3 договору істотні умови договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов'язань сторонами в повному обсязі, крім випадків визначених частиною 4 статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі".

Згідно із пунктом 3.1 договору покупець зобов'язується здійснити оплату вартості товару, визначену в рахунку-фактурі та видатковій накладній (акті прийому-передачі), у відповідності до погодженої сторонами кількості та ціни товару на поточний рахунок постачальника відповідно до ст.49 Бюджетного кодексу України.

Відповідно до пункту 3.2 договору датою оплати вважається день перерахування коштів покупцем на поточний рахунок постачальника.

Договір набирає чинності з дня його підписання і діє до 31.12.2016 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за ним (пункт 8.1 договору).

Також, сторонами підписано Специфікацію до договору від 10.11.2016 року на загальну суму 1 160 861,30 грн.

Додатковою угодою № 1 від 14.11.2016 року сторонами внесено зміни до Специфікації та обумовлено, що загальна сума договору складає 1 160 844,60 грн.

Згідно додаткової угоди № 2 від 24.11.2016 року сума договору складає 950 490,50 грн.

Крім цього, 10.11.2016 року між відповідачем (зберігач) та позивачем (поклажодавець) укладено договір відповідального зберігання, за умовами пункту 1.1 якого поклажодавець передає, а зберігач приймає на відповідальне зберігання протягом строку цього договору автобензин (14 000 л) та дизельне пальне (30 010 л) по бланках внутрішнього обігу - талонах (надалі іменується майно).

Відповідно до пункту 1.2 вищевказаного договору відповідальне зберігання за цим договором є безоплатним.

Згідно з пунктами 2.1 2.3 договору відповідального зберігання зберігач зобов'язаний: уживати всіх необхідних заходів для забезпечення схоронності майна протягом строку зберігання; повернути майно поклажодавцеві на першу вимогу останнього. Зберігач не має права користуватись майном та передавати майно у користування третім особам.

Поклажодавець зобов'язаний: передати зберігачеві майно на зберігання не пізніше ніж через 5 календарних днів після набрання чинності цим договором. Поклажодавець має право: в будь - який час вимагати у зберігача повернення майна, яке знаходиться на зберіганні (всього або його частини); після закінчення строку дії договору забрати майно у зберігача протягом 5 календарних днів (пункти 3.1 - 3.2.2 договору відповідального зберігання).

Відповідно до пункту 5.2 договору відповідального зберігання строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у пункті 5.1 цього договору (з моменту його підписання та скріплення печатками сторін) та закінчується 31.12.2017 року.

Як вбачається із матеріалів справи, сторонами підписано видаткову накладну № 0086/0000333 від 30.11.2016 року про отримання позивачем від відповідача товару (бензин А92 Energy - 14 000,00 л. та дизпаливо Energy 30 010,00л.) на загальну суму 950 490,50 грн. (а. с. 47). В примітках вказаної видаткової накладної міститься застереження: відпуск товару з АЗС здійснюється за довірчими документами (скретч-карти) на отримання товару відповідно до "Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами", затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20.12.1997 року. Скретч-карта є підставою для видачі (заправки) з АЗС вказаного у карті об'єму і марки товару, після чого всі обов'язки сторін по погашених скретч-картах вважаються виконаними, при цьому постачальник не може передати одержувачу товар іншої марки чи в іншій кількості, ніж зазначено в скретч-карті. Одержувач зобов'язується отримати товар до закінчення терміну дії довірчого документу, який зазначений на довірчому документі. Постачальник має право ініціювати обмін бланків довірчих документів, попередивши одержувача шляхом розміщення об'яви про умови такого обміну на сайті www.avias.com.ua не пізніше ніж за один календарний місяць до його початку. Постачальник не несе ніякої відповідальності у разі не звернення одержувача у термін, встановлений в об'яві, недодержання одержувачем умов означеної об'яви та не буде мати жодних зобов'язань за довірчими документами, які не були обміняні.

Факт того, що поклажодавцем передано, а зберігачем прийнято товар (автобензин (14 000 л) та дизельне паливо (30 010 л)) за бланками внутрішнього обігу талонами на відповідальне зберігання підтверджується розпискою від 30.11.2016 року (а. с. 45). Із змісту вказаної розписки вбачається, що відповідач зобов'язується повернути товар за бланками внутрішнього обігу талонами протягом 5 днів після закінчення строку дії договору відповідального зберігання від 10.11.2016 року або невідкладно на першу вимогу поклажодавця.

Відповідачем було надано позивачу для оплати рахунок-фактуру № 0086/0000372 на суму 950 490,50 грн. (а. с. 46).

Згідно платіжного доручення № 15 від 20.12.2016 року позивачем перераховано на розрахунковий рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 950 490,50 грн. (а. с. 48).

Матеріали справи свідчать, що 26.01.2017 року позивач звертався до відповідача з листом № 01.1-22/144 (а. с. 52) про повернення майна, в якому посилався на укладений договір про відповідальне зберігання та просив повернути автобензин у кількості 14 000,00 літрів та дизельне пальне у кількості 30 010 літрів на загальну суму 950 490,50 грн. по бланках внутрішнього обігу талонах протягом 5 днів з дня отримання даної вимоги.

В подальшому, листом № 01.1-22/238 від 27.04.2017 року (а. с. 85) позивач просив відповідача про оформлення документів на відпуск ПММ покупцю, в якому з посиланням на договір поставки, просив оформити та передати по видатковій накладній довірчі документи (скретч-карти - талони) на отримання товару (бензин у кількості 14 000,00 літрів та дизельне пальне у кількості 30 010 літрів) протягом 2 робочих днів з дня отримання даного листа, у кількості:

Бензину А-92 у кількості 14 000 літрів, що дорівнює:

-140 скретч-карт номіналом 50 літрів;

- 210 скретч-карт номіналом 20 літрів;

- 280 скретч-карт номіналом 10 літрів;

Дизельного пального Energy у кількості 30 010 літрів, що дорівнює:

- 300 скретч-карт номіналом 50 літрів;

- 450 скретч-карт номіналом 20 літрів;

- 601 скретч-карт номіналом 10 літрів.

В матеріалах справи відсутні докази, які свідчать, що відповідачем передано позивачу скретч-карти (талони) на отримання товару або повернено товару із зберігання.

Статтею 11 Цивільного кодексу України та статтею 174 Господарського кодексу України встановлено, що господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За змістом частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Приписами статей 509, 526 Цивільного кодексу України та статей 173, 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання або відстрочка з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтею 662 Цивільного кодексу України встановлено, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно з частиною 1 статті 334 Цивільного кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено законом або договором.

Відповідно до частини 1 статті 664 Цивільного кодексу України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним, зокрема, в момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

За змістом статті 667 Цивільного кодексу України, якщо право власності переходить до покупця раніше від передання товару, продавець зобов'язаний до передання зберігати товар, не допускаючи його погіршення.

Згідно із статтею 936 Цивільного кодексу України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Відповідно до статті 949 Цивільного кодексу України зберігач зобов'язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору, позивач здійснив оплату товару на загальну суму 950 490,50 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням, однак відповідач не виконав свого зобов'язання щодо поставки товару позивачу, скретч-карти не передав уповноваженому за довіреностями представнику позивача в установлений пунктом 3.6 договору строк 30.11.2016 року.

Взявши до уваги факт підписання сторонами та скріплення печатками видаткової накладної № 0086/0000333 від 30.11.2016 року місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що зобов'язання за договором поставки, на підставі якого ґрунтуються вимоги позивача сторонами виконані. ОСОБА_2, з таким висновком не може погодитись колегія суддів апеляційного господарського суду, з урахуванням наступного.

З огляду на умови пункту 1.2 договору право власності на товар бензин та дизельне пальне з моменту підписання накладної № 0086/0000333 від 30.11.2016 року перейшло від постачальника Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_2 Плюс" до покупця Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації.

За змістом пункту 4.1 договору постачальник приймає на себе зобов'язання по зберіганню проданого товару, вартість якого узгоджена пунктом 2.2 договору, та його передачу покупцеві. Постачальник зобов'язаний передавати товар відповідно до пункту 3.3 договору.

Отримання товару здійснюється покупцем цілодобово по талонах постачальника, що є документом обов'язкової звітності і підставою для відвантаження товару з АЗС, що обслуговують талони постачальника у м. Києві та Київській області. Адреси АЗС надаються додатково згідно карти-схеми (пункт 3.3 договору).

Термін поставки талонів покупцеві: 30.11. 2016 року (пункт 3.6 договору).

Таким чином, після підписання сторонами видаткової накладної № 0086/0000333 від 30.11.2016 року товар не був фактично переданий позивачу та залишився на зберіганні у відповідача.

Умовами договору було встановлено порядок подальшого отримання товару позивачем виключно по талонах відповідача, які є підставою відвантаження товару з АЗС.

Позивач посилається на відсутність на балансі приміщень для зберігання паливно-мастильних матеріалів, що зумовило необхідність залишення оплаченого товару на зберіганні у відповідача і отримання його по талонам.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Матеріали справи свідчать про те, що як у встановлений договором строк , так і на час розгляду справи судом відповідачем не було передано позивачу талонів для отримання ним товару на АЗС.

З огляду на викладене, слід прийти до висновку, що виконавши свої зобов'язання по оплаті товару, позивач був позбавлений можливості отримати придбаний товар за відсутності у нього бланків внутрішнього обігу (талонів), які не були передані відповідачем.

Враховуючи наведене, висновок суду першої інстанції про виконання відповідачем зобов'язань по договору поставки не відповідає фактичним обставинам справи.

Згідно з пунктом 4.6 договору поставки покупець має право прийняти, а постачальник зобов'язується передати товар на АЗС по талонам постачальника протягом 365 календарних днів з моменту передачі талонів по видатковій накладній покупцю.

Пунктом 4.7 договору поставки передбачено, що в разі не отримання всього товару покупцем в строки, зазначені в пункті 4.6 договору, постачальник зобов'язаний обміняти талони, які втратили чинність, на діючі талони постачальника аналогічного номіналу.

Відповідно до умов договору поставки та норм господарського законодавства України позивач не може бути позбавлений права вимагати від відповідача передати йому талони (скретч-карти) на отримання товару.

Враховуючи наведене, позовні вимоги Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації про зобов'язання відповідача передати позивачу талони (скретч-карти) на отримання товару є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За викладених обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Дніпропетровської області від 07.06.2017 року у даній справі необхідно скасувати. Слід прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, зобов'язати відповідача передати позивачу талони (скретч-карти) на отримання товару.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 07.06.2017 року у справі № 904/4346/17 скасувати.

Прийняти нове рішення.

"Позовні вимоги задовольнити.

Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_2 Плюс" передати Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації талони (скретч-карти) на отримання товару:

Бензину А-92 у кількості 14 000 літрів, що дорівнює:

-140 скретч-карт номіналом 50 літрів;

- 210 скретч-карт номіналом 20 літрів;

- 280 скретч-карт номіналом 10 літрів;

Дизельного пального Energy у кількості 30 010 літрів, що дорівнює:

- 300 скретч-карт номіналом 50 літрів;

- 450 скретч-карт номіналом 20 літрів;

- 601 скретч-карт номіналом 10 літрів.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_2 Плюс" на користь Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації судові витрати в розмірі 1 600,00 грн. за розгляд позовної заяви".

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_2 Плюс" на користь Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації судові витрати в розмірі 1 760,00 грн. за розгляд апеляційної скарги.

Видачу наказів доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 07.09.2017 року.

Головуючий суддя ___________________ І.О. Вечірко

Суддя ___________________ С.Г. Антонік

Суддя ___________________ Л.О. Чимбар