КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" вересня 2017 р. Справа№ 910/24117/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Зеленіна В.О.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Верьовкін С.С.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Макаревич С.П. (дов. від 30.10.2015 р.);

від третьої особи: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Овертранс"

на рішення господарського суду міста Києва від 03.04.2017 року

у справі № 910/24117/16 (суддя: Трофименко Т.Ю.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Овертранс"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Безпека Транс Груп"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4

про стягнення 35 200,00 грн. збитків, 1 408,00 грн. втрат від інфляції, 485,52 грн. 3% річних.

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю "Овертранс" звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "Безпека Транс Груп" про стягнення 35 200,00 грн., 485,52 грн. 3 % річних та 1 408,00 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.01.2017 р. залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_4.

Рішенням господарського суду міста Києва від 03.04.2017 р. у справі № 910/24117/16 в задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "Овертранс" відмовлено повністю.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що позивач не надав суду доказів наявності усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки відповідача, причинного зв'язку між протиправною поведінкою відповідача та збитками, вини відповідача за завдану позивачу шкоду у заявленому ТОВ "Овертранс" розмірі.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, товариство з обмеженою відповідальністю "Овертранс" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 03.04.2017 р. у справі № 910/24117/16 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказав на те, що суд судом першої інстанції не прийнято до уваги лист № 4223/01/18-16 від 28.04.2016 р. Франківського відділу Пустомитівського відділення поліції ГУ Поліції у Львівській області. Апелянт зазначає, що в матеріалах справи наявна копія пояснень, відібраних інспектором групи реагування Пустомитівського відділення поліції ГУ Національної поліції у Львівській області та додано фотокопії пошкодженого джойстика (ручки) коробки перемикача швидкості у автомобіля Volvo FH, реєстраційний номер НОМЕР_1, з яких чітко видно механічні пошкодження, що судом першої інстанції досліджено не було.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.07.2017 р. апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Овертранс" прийнято до розгляду та порушено апеляційне провадження у справі № 910/24117/16.

28.08.2017 р. через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшов лист, в якому позивач вимоги апеляційної скарги підтримує в повному обсязі та просить розглядати справу за відсутності представника позивача.

04.09.2017 р. через відділ документального забезпечення суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить суд рішення господарського суду міста Києва від 03.04.2017 р. у справі № 910/24117/16 залишити без задоволення, а апеляційну скаргу ТОВ «Овертранс» - без змін.

Представники позивача та третьої особи у судове засідання 05.09.2017 р. не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, як свідчать матеріали справи, про час та місце розгляду справи всі представники сторін були повідомлені належним чином.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (Інформаційний лист Вищого господарського суду від 13.08.2008 р. № 01-8/482 із змінами станом на 29.06.2010 року „Про деякі питання застосування норми Господарського процесуального кодексу України").

Відповідно до п. 3.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, судова колегія вважає можливим розглянути справу у відсутності представників позивача та третьої особи за наявними у справі доказами.

В судовому засіданні 05.09.2017 року представник відповідача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 101 Господарського процесуального кодексу апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, згідно товарно-транспортної накладної № від 13.04.2016 р. (а.с. 13) водієм автомобілю VOLVO FH, реєстраційний номер НОМЕР_1, з причіпом, НОМЕР_2, ОСОБА_5 здійснювалося перевезення вантажу з пункту навантаження ПзІІ "Імперіал Тобако Юкрейн" Склад оптових партій тютюнових виробів, м. Київ (03026, м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 35) до пункту розвантаження ПзІІ "Імперіал Тобако Юкрейн", с. Солонкавул, вул. Стрийська, 55.

Як зазначає позивач, перевезення вантажу здійснювалось разом з працівником товариства з обмеженою відповідальністю "Безпека Транс Груп" - ОСОБА_4 (прийнятий на роботу у ТОВ "Безпека Транс Груп" з 01.07.2014 р. як охоронник у відділ супроводження вантажів згідно наказу про прийом на роботу №58к від 01.07.2014 р. (а.с. 92) та звільнений за власним бажанням 15.04.2016 р. згідно наказу № 21- (а.с. 93).

Із наявної у матеріалах справи копії пояснювальної записки ОСОБА_4 на ім'я директора ТОВ "Овертранс" Паськовича Р.С. (а.с. 15) та пояснень, відібраних у третьої особи інспектором групи реагування Пустомитівського відділу поліції ГУ Національної поліції у Львівській області (а.с. 124), вбачається, що ОСОБА_4 разом із водієм автомобіля VOLVO FH, реєстраційний номер НОМЕР_1, з причіпом, НОМЕР_2, ОСОБА_5 прибули 13.04.2016 р. до міста Львів на територію фірми "Овертранс". Згідно пояснень третьої особи, водій автомобіля зачинив його в ньому на нічний період, надавши можливість переночувати. Вранці, 14.04.2016 р., прибув водій ОСОБА_5, який запустив двигун автомобіля, але ввімкнути передачу для руху не зміг, оскільки на джойстику знизу випав перемикач з пружинами.

Як вбачається з листа Пустомитівського відділення поліції Франківського відділу поліції Головного управління поліції у Львівській області № 4223/01/18-16 від 28.04.2016 р., в ході розгляду звернення позивача з приводу пошкодження джойстика передач автомобіля «Вольво» д.н. НОМЕР_1, що мало місце в ніч на 14 квітня 2016 р. на території ТзОВ «Овертранс», встановлено, що дана подія формально містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України, однак через свою малозначність не становить суспільної небезпеки, у зв'язку з чим відповідної інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено не було, через що перевірку відповідно до Закону України «Про звернення громадян» завершено. (а.с. 17)

В матеріалах справи міститься рахунок на передоплату № FH-1602419 від 14.04.2016 р. товариства з обмеженою відповідальністю «ФХ Сервіс» на загальну суму 34 795,16 грн. (роботи по зміні перемикача передач - 295,68 грн., вартість джойстика (ручки) КПШ - 34 499,48 грн.) (а.с. 16)

Також в матеріалах справи міститься видаткова накладна № 15/06 від 15.06.2016 р., яка складена між СПД ФО ОСОБА_7 та ТзОВ «Овертранс» на поставку джойстика (ручки) КПШ шасі НОМЕР_3 на суму 35 200,00 грн. (а.с. 24)

Як зазначає позивач, в ніч на 14 квітня 2016 р. працівником товариства з обмеженою відповідальністю "Безпека Транс Груп" - ОСОБА_4 були завдані позивачу збитки у розмірі 35 200,00 грн., що являють собою понесені позивачем витрати на закупівлю нового джойстика КПШ та заміну перемикача передач.

Як доказ понесених втрат на закупівлю нового джойстика КПШ та заміну перемикача передач позивачем надано платіжне доручення № 11487 від 12.08.2016 р., з якого вбачається сплата ОСОБА_7 178 410,00 грн. з призначенням платежу: «Часткова оплата за запчастини згідно акту звірки від 30.06.2016 р.»

Позивачем було надіслано відповідачу претензію № 917 від 19.04.2016 р, в якій він вимагав у відповідача у трьохденний термін відшкодувати йому збитки у сумі 34 795,16 грн. (а.с. 18)

Відповідач у відповідь на претензію № 917 від 19.04.2016 р. надіслав лист № 06/05/16 від 06.05.2016 р., в якому зазначив, що позивач до претензії не надав будь-яких документів, що підтверджують претензійні вимоги (факт пошкодження, доведеність вини працівника ТОВ «Безпека Транс Груп») у зв'язку з чим відмовив у задоволенні заявленої претензії. (а.с. 20).

Позивач повторно звернувся до відповідача з претензією № 1412 від 01.06.2016 р., в якій вимагав у трьохденний термін відшкодувати йому збитки у сумі 34 795,16 грн. (а.с. 21-22)

Відповідач у відповідь на претензію надіслав лист № 07/07/16 від 07.07.2016 р., в якому зазначив, що позивач до претензії не надав будь-яких документів, що підтверджують претензійній вимоги (факт пошкодження, доведеність вини працівника ТОВ «Безпека Транс Груп») у зв'язку з чим відмовив задоволенні заявленої претензії. (а.с. 23).

Оскільки відповідач вимог претензій позивача не виконав, позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовними вимогами до відповідача про стягнення з останнього 35 200,00 грн. збитків, 1 408,00 грн. втрат від інфляції та 485,52 грн. 3% річних, які нараховані на суму збитку.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що позивач не надав суду доказів наявності усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки відповідача, причинного зв'язку між протиправною поведінкою відповідача та збитками, вини відповідача за завдану позивачу шкоду у заявленому ТОВ "Овертранс" розмірі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Згідно частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.

Аналогічну норму містить частина 1 статті 174 Господарського кодексу України, згідно змісту якої господарські зобов'язання можуть виникати внаслідок заподіяння шкоди суб'єкту або суб'єктом господарювання тощо.

Стаття 22 Цивільного кодексу України визначає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками у відповідності до частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (частина 3 статті 22 Цивільного кодексу України).

Частиною другою статті 224 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Отже, як нормами статті 22 Цивільного кодексу України, так і нормами статті 224 Господарського кодексу України під збитками, в тому числі, розуміються втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Разом з цим, згідно зі статтею 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Статтею 1166 Цивільного кодексу України визначені загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду. Зокрема визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до частини 1 статті 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача та вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Для застосування такого заходу відповідальності як відшкодування шкоди слід встановити як наявність у діях винної особи усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки), так і ступінь вини у розумінні статті 1193 ЦК України.

Зазначена правова позиція зазначена, зокрема, в постановах Верховного суду України № 3-59гс11 від 04.07.2011 р., № 3-64гс 11 від 04.07.2011 р., № 3-210гс14 від 21 січня 2015 р.

Відповідно до роз'яснень Вищого арбітражного суду України від 01.04.1994 р. N 02-5/215 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди» відповідно до статті 35 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) преюдиціальне значення для господарського суду мають вирок суду з кримінальної справи, що набрав законної сили, щодо певних подій та ким вони вчинені або рішення суду з цивільної справи, що набрало законної сили, щодо фактів, які встановлені судом. В інших випадках питання щодо вини конкретних осіб вирішується господарським судом самостійно за результатами дослідження всіх обставин та матеріалів справ, у тому числі матеріалів слідчих органів. Рішення господарського суду не може обґрунтовуватись тільки довідкою органу ДАІ або постановою про відмову у порушенні кримінальної справи.

На підтвердження доказу протиправної поведінки ОСОБА_4, як посадової особи відповідача, позивачем надано лише лист головного Пустомитівського відділення поліції Головного управління поліції у Львівській області № 4223/01/18-16 від 28.04.2016 р.

Проте, з зазначеного листа вбачається, що Пустомитівське відділення поліції Головного управління поліції у Львівській області лише розглянуло звернення позивача в порядку Закону України «Про звернення громадян», та відповідної інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено не було. Таким чином, зазначеним листом не встановлено ніяких протиправних дій ОСОБА_4, що не може бути належним доказом протиправної поведінки посадової особи відповідача.

Згідно з роз'яснень Вищого арбітражного суду України від 01.04.1994 р. N 02-5/215 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди» за загальними правилами судового процесу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (стаття 33 ГПК України). Виходячи з цього, відповідно до статті 1172 ЦК України позивач повинен довести, що шкода заподіяна працівником відповідача саме під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків, безпосередній причинний зв'язок між правопорушенням та заподіянням шкоди і розмір відшкодування. При цьому встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність завдавача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

Так, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження пошкодження джойстику (ручки) коробки перемикача швидкості автомобіля VOLVO FH, реєстраційний номер НОМЕР_1 (акт огляду транспортного засобу, висновок експертизи тощо), а саме в чому саме полягали пошкодження джойстика, ким вказані пошкодження були задокументовані та чи не виникли дані пошкодження до 13.04.2016 р.

За відсутності вказаних доказів встановити, що пошкодження джойстику (ручки) коробки перемикача швидкості в автомобілі VOLVO FH, реєстраційний номер НОМЕР_1, сталося саме внаслідок протиправних дій та з вини ОСОБА_4, а не під впливом інших факторів, неможливо.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження розміру понесених збитків позивачем надані суду рахунок на передоплату №FH-1602419 від 14.04.2016 р. (том 1, а.с. 16), видаткова накладна №15/06 від 15.06.2016 р. та платіжне доручення №11487 від 12.08.2016 р. (том 1, а.с. 24-25).

Згідно рахунку на передоплату №FH-1602419 від 14.04.2016 р., виписаного товариством з обмеженою відповідальністю "ФХ Сервіс", замовником за яким виступає Товариство з обмеженою відповідальністю "Овертранс", вартість джойстика (ручки) КПШ становить 34 499,48 грн. та робіт із заміни перемикача передач - 295,68 грн., всього 34 795,16 грн.

Проте, доказів сплати позивачем коштів згідно рахунку на передоплату №FH-1602419 від 14.04.2016 р. матеріали справи не містять.

Згідно наданої позивачем видаткової накладної №15/06 від 15.06.2016 р., постачальником за якою є СПД ФО ОСОБА_7, вартість джойстика (ручки) КПШ становить 35 200,00 грн.

Проте, оплата позивачем на рахунок ОСОБА_7 коштів у сумі 178 410,00 грн. згідно платіжного доручення №11487 від 12.08.2016 р. здійснена із призначенням платежу: "Часткова оплата за запчастини згідно акту звірки від 30.06.2016 р. без ПДВ.", тобто не на виконання видаткової накладної №15/06 від 15.06.2016 р.

Крім того, як вбачається з видаткової накладної №15/06 від 15.06.2016 р., умовами оплати СПД ФО ОСОБА_7 та ТзОВ «Овертранс» визначили як попередню оплату, тоді як позивач в якості доказу оплати вищевказаної накладної надає платіжне доручення, яке датоване 12.08.2016 р.

Таким чином, платіжне доручення № 11487 від 12.08.2016 р. не може бути належним доказом сплати позивачем коштів саме за придбання пошкодженого джойстика (ручки) коробки перемикача швидкості в автомобілі VOLVO FH, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Крім того, позивачем не доведено, що джойстик (ручку) коробки перемикача швидкості в автомобілі VOLVO FH, реєстраційний номер НОМЕР_1, неможливо було відремонтувати, а подальша експлуатація була можливою тільки шляхом заміни на новий.

У свою чергу, позивач у додаткових обґрунтуваннях позовних вимог зазначає, що з метою недопущення порушення договірних зобов'язань щодо строку доставки вантажу згідно товарно-транспортної накладної № від 13.04.2016 р. та уникнення нарахування штрафних санкцій до перевізника керівництвом ТОВ "Овертранс" було прийнято рішення здійснити тимчасово заміну джойстика (ручки) КПШ для автомобіля VOLVO FH, реєстраційний номер НОМЕР_1, на ручку із аналогічного автомобіля, що знаходився в парку.

Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не доведено розміру реально понесених ним збитків, оскільки у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту оплати позивачем відповідно до видаткової накладної №15/06 від 15.06.2016 р. нового джойстика (ручки) КПШ для автомобіля VOLVO FH, реєстраційний номер НОМЕР_1 та його встановлення для можливості подальшої експлуатації вказаного автомобіля.

Отже, оскільки позивач всупереч чинному законодавству не надав суду доказів наявності усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки відповідача, причинного зв'язку між протиправною поведінкою відповідача та збитками, вини відповідача за завдану позивачу шкоду у заявленому ТОВ "Овертранс" розмірі, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у діях відповідача відсутній склад цивільного правопорушення, з яким законодавець пов'язує застосування відповідальності у вигляді відшкодування збитків, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача збитків у розмірі 35 200,00 грн. задоволенню не підлягають.

Враховуючи відсутність підстав для стягнення з відповідача збитків, позовні вимоги про стягнення з відповідача 1 408,00 грн. втрат від інфляції та 485,52 грн. 3% річних також не підлягають задоволенню як похідні.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не було витребувано копій усіх матеріалів справи із архіву Пустомитівського ВП Франківського ВП ГУ НП у Львівській області стосовно пошкодження автомобіля VOLVO FH, реєстраційний номер НОМЕР_1, що мало місце 14.04.2016 р., колегією суддів до уваги не береться, оскільки позивачем відповідно до ст. 38 ГПК України не наведено обставин, які перешкоджали самостійно звернутись до Пустомитівського ВП Франківського ВП ГУ НП у Львівській області та надати зазначені докази суду.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду міста Києва від 03.04.2017 року у справі № 910/24117/16, отже підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Овертранс" на рішення господарського суду міста Києва від 03.04.2017 року у справі № 910/24117/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 03.04.2017 року у справі № 910/24117/16 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/24117/16 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді В.О. Зеленін

Є.Ю. Пономаренко