ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2017 р. Справа № 914/832/17

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючий суддя: Бойко С.М.,

суддів: Бонк Т.Б.,

ОСОБА_1,

при секретарі судового засідання Коростенській О.,

за участі представників:

від позивача не зявився;

від відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3;

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 офісу Держаудитслужби б/н від 12.07.2017

на рішення господарського суду Львівської області від 27.06.2017

у справі № 914/832/17, суддя Ділай У.І.,

за позовом Рожищенського обєднаного управління Пенсійного фонду України

до відповідача ОСОБА_4 офісу Держаудитслужби

про стягнення переплаченої суми пенсії 32 278,55 грн.

ВСТАНОВИВ:

рішенням господарського суду Львівської області від 27.06.2017 задоволено позов Рожищенського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області до ОСОБА_4 офісу Держаудитслужби.

Стягнуто з ОСОБА_4 офісу Держаудитслужби на користь Рожищенського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області 32 278,55 грн. надмірно виплачених коштів.

Стягнуто з ОСОБА_4 офісу Держаудитслужби в дохід державного бюджету 1600,00 грн. судового збору.

Вказане рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що з боку відповідача наявний склад правопорушення умов пенсійного законодавства, внаслідок чого завдано шкоди державі, від імені якої виступають органи Пенсійного фонду України (протиправна поведінка відповідача - подання недостовірної довідки; шкода - нарахування надмірного розміру пенсії в сумі 32 278,55 грн.; причинний зв'язок - нарахування пенсії на основі недостовірної довідки; вина відповідача - надання довідки за підписом керівника та головного бухгалтера).

Оскільки позивач дізнався про факт наявності недостовірних даних в довідці, виданій ОСОБА_5, яка звернулась до ПФУ із заявою про перерахунок пенсії, лише 22.03.2016, позивачем не пропущено строк позовної давності, а в господарського суду Львівської області відсутні підстави для його застосування.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 офіс Держаудитслужби (відповідач) просить скасувати рішення господарського суду Львівської області від 27.06.2017 та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано пропуск позивачем строку позовної давності, оскільки відповідач довідався або міг про довідку №101 від 31.12.2009 в січні 2010 року.

Апелянт вказує про помилкове зазначення замість надбавки за знання та використання в роботі іноземних мов, яка і не врахована, та не включена до загальних сум правомірних складових довідки за період з 01.12.2007 по 30.11.2009, а саме: надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи, премії та премії до державних, професійних свят та ювілейних дат.

Оскільки довідка №101 від 31.12.2009 позивачем не оскаржувалася і не визнана недійсною, суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про підстави стягнення.

Вказує на виключні обставини для застосування до спірних правовідносин ст. 1215 ЦК України, оскільки має місце помилка з боку відповідача та відсутність недобросовісності набувача.

Встановивши вину відповідача щодо надання довідки за підписом керівника і головного бухгалтера, суд першої інстанції не звернув увагу на обовязок органу, що призначав пенсію перевірити зміст і належне оформлення наданих документів.

У відзиві на апеляційну скаргу Рожищенське обєднане управління Пенсійного фонду України просить залишити рішення господарського суду Львівської області від 27.06.2017 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, оскільки відповідачем не доведено правомірність надмірних виплат ОСОБА_5.

Позивач не забезпечив явки повноважного представника в судове засідання, причини неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджено повідомленням про вручення йому ухвали апеляційного суду про призначення скарги до розгляду. А тому його неявку суд розцінює як без поважних причин та вважає за можливе спір розглянути за наявних доказів по справі.

В судовому засіданні 13.09.2017 представник відповідача (апелянт) підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати рішення господарського суду Львівської області від 27.06.2017 та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 31.12.2009 до Рожищенського обєднаного управління Пенсійного фонду України звернулась із заявою ОСОБА_5 для призначення пенсії згідно Закону України "Про державну службу".

Контрольно - ревізійне управління Волинської області (на даний час-Управління західного офісу Держаудитслужби у Волинській області) видало ОСОБА_5 довідку про складові заробітної плати (надбавки та премії за останні 24 календарні місяці роботи або будь - які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) № 101 від 31.12.2009 (а.с.15), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" за період з 01.12.2007 по 30.11.2009.

Позивачем було винесено розпорядження від 08.01.2010 про призначення ОСОБА_5 пенсії на підставі Закону України "Про державну службу". До розрахунку пенсії також було включено суми заробітку, зазначені у вищевказаній довідці, в тому числі і надбавки за знання та використання в роботі іноземної мови.

22.03.2016 ОСОБА_5 звернулась до Рожищенського обєднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії з метою включення до розрахунку пенсії за період з 01.12.2007 по 30.11.2009 сум, які не були вказані у довідці № 101 від 31.12.2009, а саме: матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально - побутових питань та індексації заробітної плати.

Разом із заявою вона надала до Рожищенського обєднаного управління Пенсійного фонду України нову довідку № 3 від 11.01.2016 про складові заробітної плати (надбавки та премії за останні 24 календарні місяці роботи або будь - які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" за період з 01.12.2007 по 30.11.2009 (а.с.17), в яку були включені матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально - побутових питань та індексація заробітної плати.

При проведенні перерахунку пенсії та опрацюванні документів пенсійної справи ОСОБА_5 було встановлено невідповідність сум в довідці № 101 від 31.12.2009 та довідці №3 від 11.01.2016 в частині нарахованої надбавки за знання та використання в роботі іноземної мови. Зокрема, в довідці № 101 від 31.12.2009 включено надбавку за знання та використання в роботі іноземної мови з 01.01.2008 по 31.12.2008 в сумі 11 333 грн. 04 коп., а в довідці № 3 від 11.01.2016 нарахування вказаної надбавки відсутнє.

У звязку з цим, Рожищенське обєднане управління Пенсійного фонду України звернулось до Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду Волинської області із запитом про проведення перевірки достовірності видачі довідки № 3 від 11.01.2016 ОСОБА_5

За результатами проведеної позапланової перевірки Луцьким обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Волинської області складено акт №855 від 18.11.2016 (а.с.19-20), яким встановлено, що у 2008 році в довідку № 101 від 31.12.2009 помилково включено надбавку за знання та використання в роботі іноземної мови з 01.01.2008 по 31.12.2008 в сумі 11 333 грн. 04 коп.

Актом №855 від 18.11.2016 було проведено перерахунок пенсії ОСОБА_5 та нараховано переплату отриманої пенсії в сумі 32 278 грн. 55 коп. за період з 31.12.2009 по 31.10.2016 на підставі розпорядження начальника управління від 17.10.2016.

В порядку досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача із листами № 5631/02-29 від 13.12.2016 та №2109/02-29 від 28.03.2017, про повернення надмірно виплаченої пенсії ОСОБА_5 в сумі 32 278,55 грн. Проте, листами від 29.12.2016 та від 03.04.2017 відповідач відмовився повертати надмірно виплачену суму пенсії.

Спір виник внаслідок того, що відповідач добровільно не повернув надмірно виплаченої пенсії ОСОБА_5.

Відтак, предметом спору є вимога Рожищенського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області до ОСОБА_4 офісу Держаудитслужби про стягнення заборгованості в розмірі 32 278,55 грн.

Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України № 384/2011 від 06.04.2011, Пенсійний фонд України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Одним з основних завдань Пенсійного фонду України є ефективне та цільове використання коштів, удосконалення методів фінансового планування, звітності та системи контролю за витрачанням коштів. Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до частини четвертої статті 50 КАС громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх обєднання, юридичні особи, які не є субєктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом субєкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності обєднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) обєднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.

У цій нормі процесуального права наведено вичерпний перелік випадків, за наявності яких фізичні чи юридичні особи можуть бути відповідачами в адміністративному процесі за позовами субєктів владних повноважень.

У пункті 5 частини четвертої статті 50 КАС зазначено, що в інших випадках, встановлених законом, фізичні чи юридичні особи можуть бути відповідачами у адміністративній справі за позовом субєктів владних повноважень.

Разом з цим позивач не вказав закон, у якому зазначено про можливість звернення субєкта владних повноважень з таким адміністративним позовом до фізичної особи, а перелічені у пунктах 1 4 цієї норми випадки, коли особа може бути відповідачем у адміністративній справі за позовом субєкта владних повноважень, до предмета спору у справі, що розглядається, не відносяться.

Частиною першою статті 50 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів ПФУ чи в судовому порядку.

Водночас за змістом статті 177 Цивільного кодексу України гроші є обєктами цивільних прав.

Отримавши пенсію, ОСОБА_5 набула право власності на неї, та їй як власникові цих грошових коштів належать правомочності щодо володіння, користування та розпорядження.

Отже, оскільки у справі, що розглядається, спір виник щодо відшкодування шкоди по надмірно виплаченій Рожищенським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України пенсії у розмірі 32 278,55 грн., то цей спір має приватно-правовий, а не публічний характер. Аналогічний правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду України від 22.09.2015 у справі №21-2209а15 та 01.11.2016 у справі №819/1121/13-а, який в силу ст. 111-28 ГПК України підлягає обовязковому застосуванню.

Відтак, його вирішення не належить до юрисдикції адміністративних судів, а суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що даний спір підлягає вирішенню за правилами господарського судочинства.

Пункт 3 частини 2 статті 11 ЦК України встановлює, що однією з підстав виникнення цивільних прав і обов'язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відшкодування шкоди є одним із видів цивільно-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльність особи; шкідливого результату такої поведінки - збитків (шкоди), їх наявності та розміру; причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. За відсутності б хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не наступає.

Згідно із ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів і відшкодовують її.

Відповідно до частин 1, 2 статті 65 Закону України «Про пенсійне забезпечення», середньомісячний заробіток для обчислення пенсій береться за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд протягом усієї трудової діяльності незалежно від перерв у роботі та за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року до моменту звернення за пенсією. Заробіток за період роботи до 1 липня 2003 року враховується на підставі документів про нараховану заробітну плату (виплати, дохід), виданих у встановленому законодавством порядку, а за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року - за даними персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

В ч. 2 ст. 17 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зазначено, що довідки про заробітну плату видаються підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, Рожищенським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Волинської області проведено перевірку достовірності довідки про заробітну плату, виданої для обчислення пенсії ОСОБА_4 офісу Держаудитслужби на ім'я ОСОБА_5. Під час перевірки встановлено факт надання відповідачем недостовірних даних, які містить вказана довідка. За повідомленням відповідача, спірну довідку ОСОБА_5 отримала особисто, розписавшись в журналі реєстрації довідок.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов правильних висновків, що в результаті здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_5 на підставі оновленої довідки про заробітну плату, встановлено факт наявності переплати пенсійних коштів у розмірі 32 278,55 грн. за період з 31.12.2009 по 31.10.2016, а видача відповідачем довідки з недостовірними даними стало причиною нарахування пенсії у розмірі більшому від того, на який мала право застрахована особа. Нарахування ж надмірного розміру пенсії призвело до необґрунтованих виплат у сумі 32 278,55 грн., що завдало позивачу шкоди.

При цьому, в ході судового розгляду, відповідач не заперечив факт видачі відповідачем зазначеної довідки, яка містила недостовірні дані про заробітну плату за період з 31.12.2009 по 31.10.2016, не спростував доводів позовної заяви, не надав суду належних та допустимих доказів на спростування своєї вини.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством; органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність з боку відповідача складу правопорушення пенсійного законодавства, внаслідок чого завдано шкоди державі, від імені якої виступають органи Пенсійного фонду України (протиправна поведінка відповідача - подання недостовірної довідки; шкода - нарахування надмірного розміру пенсії в сумі 32 278,55 грн.; причинний зв'язок - нарахування пенсії на основі недостовірних документів; вина відповідача - надання довідки за підписом керівника та головного бухгалтера).

Стосовно доводів апеляційної скарги про пропуск позивачем строку позовної давності апеляційний господарський суд зазначає наступне.

У ЦК України встановлено загальну тривалістю у три роки (стаття 257).

За нормами ч. 1 сі. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч. 3 ст. 267 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч, 4 ст. 257 ЦК України).

З наявних у справі матеріалів вбачається, що позивач дізнався про факт наявності недостовірних даних в довідці, виданій ОСОБА_5, яка звернулась до Рожищенського обєднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії, лише 22.03.2016. Позовна заява направлена до суду 26.04.2017 (згідно із штемпелем поштового відділення). Відтак, враховуючи положення ст. 257 ЦК України, місцевий господарський суд дійшов правильних висновків, що позивачем не пропущено строк позовної давності та про відсутність підстави для його застосування.

Стаття 32 ГПК України визначає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому рішення господарського суду Львівської області від 27.06.2017 у справі №914/832/17 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення.

В силу ч. 5 ст. 49 ГПК України стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує судовий збір за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору, а тому витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги слід залишити за апелянтом (відповідач).

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

рішення господарського суду Львівської області від 27.06.2017 у справі №914/832/17 залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 офісу Держаудитслужби б/н від 12.07.2017 залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

ОСОБА_6 Бойко

Судді Т. Б. Бонк

ОСОБА_1

Повний текст постанови виготовлено 15.09.2017.