ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2017 року Справа № 909/1060/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Полякова Б.М., - головуючого (доповідач у справі),
Коваленка В.М.,
Короткевича О.Є.,
розглянувши касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", м. Київ
на ухвалувід 23.01.2017 господарського суду Івано-Франківської області
та постановувід 20.04.2017 Львівського апеляційного господарського суду
у справі№ 909/1060/16 господарського суду Івано-Франківської області
про банкрутствоприватного підприємства "Авалон 1", м. Івано-Франківськ
ліквідаторГрущенко К.О., м. Вінниця
представники сторін у судове засідання не зявилися.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 23.01.2017 (суддя Рочняк О.В.) за результатами підготовчого засідання порушено провадження у справі №909/1060/16 про банкрутство приватного підприємства "Авалон 1" (далі - боржник) в порядку ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 N 4212-V, далі - Закон про банкрутство).

Постановою господарського суду Івано-Франківської області від 13.02.2017 визнано боржника банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатора банкрута, зобов'язано його вчинити певні дії та інше.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 20.04.2017 (судді: Гриців В.М. - головуючий, Давид Л.Л., Малех І.Б.) ухвалу суду першої інстанції від 23.01.2017 залишено без змін.

Не погоджуючись із винесеними судовими рішеннями, публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" (далі - скаржник) звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та припинити провадження у справі.

Касаційна скарга мотивована порушенням судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права, а саме ст. ст. 95 Закону про банкрутство, ст. 111 Цивільного кодексу України, ст.ст. 32, 33, 43 Господарського процесуального кодексу України. Скаржник зазначає про порушення боржником порядку добровільної ліквідації.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 95 Закону про банкрутство, якщо вартості майна боржника - юридичної особи, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, така юридична особа ліквідується в порядку, передбаченому цим Законом.

Відповідне правило передбачено ч. 3 ст. 110 ЦК України, яка містить загальні положення про ліквідацію юридичної особи.

Спрощена процедура банкрутства, яка передбачена ст. 95 Закону про банкрутство (банкрутство боржника, що ліквідується власником), випливає з процедури добровільної ліквідації юридичної особи, тобто ліквідації юридичної особи за рішенням її учасників (власників) або органу, уповноваженого на це установчими документами.

Так, імперативними приписами абз. 2 ч. 1 ст. 95 Закону про банкрутство встановлено, що обов'язковою передумовою для звернення до господарського суду із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство є дотримання боржником порядку ліквідації юридичної особи відповідно до законодавства України.

Судами попередніх інстанцій встановлено дотримання боржником вимог ст. ст. 105, 110, 111 Цивільного кодексу України щодо процедури добровільної ліквідації юридичної особи.

Так, рішення власника про ліквідацію боржника прийнято 26.02.2015 і на виконання приписів ст. 105 ЦК України в цей же день внесено відповідний запис про перебування боржника в стані припинення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а також про склад ліквідаційної комісії та строк для заявлення вимог кредиторами. Відповідне оголошення про ліквідацію боржника також опубліковано в Бюлетені державної реєстрації від 05.03.2015 № 311(6).

За результатами інвентаризації ліквідаційною комісією виявлено активи боржника - нерухоме майно, яке перебуває під обтяженням, дебіторська заборгованість, грошові кошти, які оцінено на загальну суму 3 095 227, 85 грн. (з урахуванням ринкової вартості нерухомого майна).

Сума визнаних боржником у межах ліквідаційної процедури грошових вимог кредиторів становить 3 871 006 грн., у т.ч. вимоги скаржника на суму 2 101 645,95 грн., які забезпечені заставою майна боржника за договорами іпотеки.

У зв'язку з чим відповідно до ст. 111 ЦК України після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами ліквідаційною комісією боржника складено проміжний ліквідаційний баланс станом на 21.11.2016, додані до якого документи містять відомості про склад майна боржника, перелік визнаних вимог кредиторів. Проміжний ліквідаційний баланс затверджений рішенням власника боржника від 21.11.2016 № 21-11/16.

Викладене свідчить про дотримання боржником вимог чинного законодавства щодо здійснення процедури добровільної ліквідації юридичної особи, у т.ч. належне формування пасиву та активу в межах цієї процедури, у зв'язку з чим висновки судів попередніх інстанцій про наявність правових підстав для порушення справи про банкрутство за правилами ст. 95 Закону про банкрутство є законними та обгрунтованими.

За приписами ст. 1117 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

З огляду на зазначене оскаржувані судові рішення прийняті з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Доводи касаційної скарги скаржника є безпідставними та спростовуються обставинами, встановленими судами попередніх інстанцій.

За таких обставин оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін.

Стосовно процесуального права ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" на оскарження судових рішень колегія суддів зазначає наступне. При ініціюванні справи про банкрутство боржником особи, грошові вимоги яких визнані боржником та зазначені ним в заяві про порушення справи про банкрутство, є учасниками виключно в рамках відокремленого провадження з порушення провадження у справі про банкрутство. Такі учасники наділені правом оскаржити виключно правомірність порушення справи про банкрутство. Разом з тим, процесуальний статус таких осіб обмежений виключно етапом порушення справи про банкрутство, а тому вони не є кредиторами боржника в розумінні статті 1 Закону про банкрутство. Відповідного статусу такі особи можуть набути тільки після визнання їх грошових вимог судом і тільки після цього такі кредитори набувають статусу повноцінних учасників справи, в тому числі отримують процесуальне право на оскарження всіх судових актів в процедурі банкрутства боржника.

У даному випадку грошові вимоги ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" визнані боржником, включені до проміжного ліквідаційного балансу та зазначені в заяві про порушення справи про банкрутство. Отже, такий кредитор має процесуальне право на оскарження правомірності порушення справи про банкрутство.

З урахуванням викладеного та керуючись ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.ст. 105, 110, 111 Цивільного кодексу України та ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 23.01.2017 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 20.04.2017 у справі № 909/1060/16 залишити без змін.

Головуючий Б.М. Поляков

Судді В.М. Коваленко О.Є. Короткевич