ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

12.09.2017 р. Справа№ 4/2409-31/249

Суддя О. Запотічняк при секретарі В Думин

Розглянувши скаргу Приватного акціонерного товариства „Львівобленерго

на дії Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області

по справі №4/2409-31/249

за позовом: Відкритого акціонерного товариства „Львівобленерго, м.Львів

до відповідача: Державного відкритого акціонерного товариства „Шахта Великомостівська, м.Червоноград Львівської області

про стягнення 12279,77грн.

За участю представників:

від скаржника (стягувача): ОСОБА_1 представник;

від боржника: ОСОБА_2 представник;

від органу дії якого оскаржуються: не зявився;

Встановив:

Рішенням господарського суду Львівської області від 23.07.2002р. позов ВАТ Львівобленерго задоволено та стягнуто з ДВАТ Шахти Великомостівська 12041,36грн. боргу, 120,41грн. державного мита, 118грн. за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На примусове виконання зазначеного рішення 01.08.2002р. Господарським судом Львівської області видано наказ.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 26.04.2017р. задоволено заяву Публічного акціонерного товариства Львівобленерго про поновлення строку для предявлення наказу до виконання та видачу дублікату наказу у справі №4/2409-31/249.Зокрема, згідно даної ухвали суду поновлено пропущений строк для предявлення до виконання наказу Господарського суду Львівської області від 01.08.2002 р. у справі №4/2409-31/249 та видано дублікат наказу Господарського суду Львівської області від 01.08.2002 р. у справі №4/2409-31/249.

27.07.2017р. Приватним акціонерним товариством „Львівобленерго подано на розгляд Господарського суду Львівської області скаргу на дії Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області у справі № 4/2409-31/249 за позовом Відкритого акціонерного товариства „Львівобленерго до відповідача Державного відкритого акціонерного товариства „Шахта Великомостівська про стягнення 12279,77 грн.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, для розгляду скарги визначено суддю Щигельську О.І.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 31.07.2017 р. прийнято скаргу і призначено її до розгляду в судовому засіданні на 30.08.2017 р.

У звязку із закінченням повноважень, як вперше призначеної на посаду судді Щигельської О.І, згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, було проведено автоматичний розподіл судової справи № 4/2409-31/249, в результаті якого для розгляду скарги визначено суддю Запотічняк О.Д.

Згідно ухвали від 29.08.2017р. суддею Запотічняк О.Д. справу № 4/2409-31/249 прийнято до провадження.

В судове засідання 30.08.2017р. зявився представник скаржника (стягувача). Представник відповідача (боржника) в судове засідання не зявився, електронним засобом надіслав на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник ВДВС в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлений про дату час та місце розгляду справи, причин неявки не повідомив.

14.08.2017р. на адресу суду надійшли письмові пояснення Червоноградського ВДВС ГТУЮ по суті скарги.

Враховуючи неявку представника відповідача та представника ВДВС в судове засідання та беручи до уваги клопотання представника відповідача про відкладення розгляду скарги, з метою повного, всебічного та обєктивного розгляду скарги, суд відклав розгляд скарги на 12.09.2017р.

В судове засідання 12.09.2017р. з'явився представник скаржника та представник боржника.

Орган дії якого оскаржуються не забезпечив явки уповноваженого представника в судове засідання, причин неявки не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду скарги.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.2 ст.121-2 ГПК України, неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу державної виконавчої служби, приватного виконавця в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Враховуючи, що в судове засідання зявився представник скаржника та представник боржника а органом дії якого оскаржуються надано суду письмові пояснення по суті скарги, суд вважає за можливе розглянути скаргу без участі представника органу державної виконавчої служби за наявними в справі матеріалами.

Представник скаржника в наданих суду поясненнях підтримав скаргу в повному обсязі, просив суд:

- визнати дії та рішення старшого державного виконавця Червоноградського МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_3 щодо повернення наказу №4/2409-31/249 від 01.08.2002р. стягувачу без прийняття до виконання такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства;

- зобовязати старшого державного виконавця Червоноградського МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_4 прийняти до виконання наказ №4/2409-31/249 від 01.08.2002р., винести постанову про відкриття виконавчого провадження та розпочати примусове виконання рішення на підставі вказаного виконавчого документа.

В наданих суду поясненнях представник скаржника зазначив, що 20 липня 2017 року ПАТ "Львівобленерго" отримано повідомлення від 12.07.2017 року про повернення стягувачу виконавчого документа - наказу №4/2409-31/249 від 01.08.2002р. без прийняття до виконання. Згідно даного повідомлення підставою для відмови у прийнятті заяви стягувача про примусове виконання рішення та відкритті виконавчого провадження за наказом господарського суду Львівської області № 4/2409-31/249 від 01.08.2002 р. є відсутність підтверджуючих документів про сплату авансового внеску.

Скаржник вважає, що сплата авансового внеску, передбаченого п. 2 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року за № 1404-VIII є обов'язковою за умови пред'явлення виконавчого документа до виконання вперше, однак наказ Господарського суду Львівської області від 01.08.2002р. № 4/2409-31/249 вже перебував на виконанні у відділі ДВС з жовтня 2002 року. За цей час жодних оплат на погашення боргу не було, а наказ був втрачений з вини органу ДВС, про що зазначено в ухвалі господарського суду Львівської області від 26 квітня 2017 року.

Представник стягувача в наданих суду усних поясненнях заперечив проти скарги, послався на положення Закону України «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств» яким передбачено, що тимчасово, до 1 січня 2019 року, підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо державних вугледобувних підприємств, які підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", знімаються арешти та заборони відчуження майна у таких виконавчих провадженнях, крім рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у звязку з трудовими відносинами, відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, стягнення аліментів та рішень про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообовязкового державного соціального страхування, заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що скаргу слід задоволити з огляду на наступне.

Згідно ст. 129 -1 Конституції України судове рішення є обовязковим до виконання.

У відповідності до ст. 45 ГПК України господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обовязкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов.

Відповідно до ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст.1 Закону України 02.06.2016 № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі Закон № 1404) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону № 1404 виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України.

Закон України від 23.02.2006 № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" регулює відносини, що виникають у звязку з обовязком держави виконати рішення Європейського суду з прав людини у справах проти України; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини.

Статтею 17 вказаного Закону передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20.06.2004 у справі "Півень проти України" вказав, що право на судовий розгляд, гарантоване ст. 6 Конвенції, також захищає виконання остаточних та обовязкових судових рішень, які, у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін (п. 35 рішення).

Як вбачається із повідомлення від 12.07.2017р. про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, державний виконавець посилається на п.8 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 05.10.2016 року

Дана норма закону передбачає, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обовязковим

Відповідно до ч.2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 05.10.2016 року, до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

З наведених положень закону випливає, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, за умов наявності доказів сплати стягувачем авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати.

Суд звертає увагу на те, що положення даного закону застосовуються щодо виконавчих документів поданих вперше після набрання чинності даним законом.

В той же час, відповідно до п.6 та п. 7 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII в редакції від 05.10.2016 року, рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження. Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Твердження органу дії якого оскаржуються викладені у поясненнях на скаргу про те, що спірний наказ не перебував на виконанні в Червоноградському міському відділі ДВС і виконавчі дії щодо нього не проводились, судом до уваги не беруться та спростовуються наступним.

Як вбачається з матеріалів справи№4/2409-31/249 Господарським судом Львівської області розглядалась заява Публічного акціонерного товариства Львівобленерго про поновлення строку для предявлення наказу до виконання та видачу дублікату наказу у справі: №4/2409-31/249 за позовом: Відкритого акціонерного товариства Львівобленерго до відповідача: Державного відкритого акціонерного товариства Шахта Великомостівська про стягнення 12279,77 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 26.04.2017р. задоволено заяву Публічного акціонерного товариства Львівобленерго про поновлення строку для предявлення наказу до виконання та видачу дублікату наказу у справі №4/2409-31/249.Зокрема, згідно даної ухвали суду поновлено пропущений строк для предявлення до виконання наказу Господарського суду Львівської області від 01.08.2002 р. у справі №4/2409-31/249 та видано дублікат наказу Господарського суду Львівської області від 01.08.2002 р. у справі №4/2409-31/249.

Згідно даної ухвали суду, судом було встановлено, що наказ Господарського суду Львівської області №4/2409-31/249 від 01.08.2002 р. втрачено органом Державної виконавчої служби, оскільки оригінал такого наказу предявлено стягувачем до виконання ще у 2002 р., а Відділом державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції наказ прийнято до виконання, проте станом на час розгляду заяви такий наказ не перебуває на виконанні в органах ДВС, що підтверджується відповідними листами. Також суд зазначає, що наказ Господарського суду Львівської області №4/2409-31/249 від 01.08.2002 р. не повертався на адресу стягувача і докази протилежного у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Наведене свідчить, що наказ Господарського суду Львівської області №4/2409-31/249 від 01.08.2002 р. перебував на виконанні Червоноградського міського відділу ДВС до набрання чинності Законом України «Про виконавче провадження» №1404-VIII в редакції від 05.10.2016 року та в силу перехідних положень даного закону повинен продовжувати виконуватися останнім до настання підстав для завершення виконавчого провадження.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, наказ був втрачений виконавчою службою, тому не було підстав для повернення наказу без прийняття до виконання.

Щодо посилань представника боржника на положення Закону України від 13.04.2017 № 2021-VIII "Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств" то такі не беруться судом до уваги, оскільки вони не стосуються скарги яка розглядається.

Відповідно до п. 9.13 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Приватного акціонерного товариства „Львівобленерго на дії Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області у справі № 4/2409-31/249 задоволити.

2 Визнати дії та рішення старшого державного виконавця Червоноградського МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_3 щодо повернення наказу №4/2409-31/249 від 01.08.2002р. стягувачу без прийняття до виконання - незаконними.

3.Зобовязати Червоноградський МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області прийняти до виконання наказ №4/2409-31/249 від 01.08.2002р., винести постанову про відкриття виконавчого провадження та розпочати примусове виконання рішення на підставі вказаного виконавчого документа.

4. Ухвала може бути оскаржена згідно ст.ст. 91-93 ГПК України.

Суддя Запотічняк О.Д.