ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2017 року Справа № 912/1563/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кощеєва І.М. ( доповідач ),

суддів: Чус О.В., Науменко І.М.

секретар судового засідання Ковзиков В.Ю.

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - представник ( дов.. від 15.01.2016 р. № 61 )

від відповідача: представник в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

від третьої особи -1: представник в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

від третьої особи -2: представник в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

на рішення господарського суду Кіровоградської області від 02.08.2017 р. у справі

за позовом: фізичної особи - підприємця ОСОБА_2,

м. Олександрія Кіровоградської області

до відповідача: Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії

та кадастру у Кіровоградській області,

м. Кропивницький

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: - Олександрійської районної державної адміністрації,

м. Олександрія Кіровоградської області

- Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області,

смт. Приютівка Олександрійського району Кіровоградської області

про визнання укладеною додаткової угоди.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулась до господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою, в якій просить визнати додаткову угоду до договору оренди від 24.09.2010 р., зареєстрованого 10.12.2010 р. в Олександрійському районному відділі Кіровоградської регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 38, укладеною на умовах, встановлених договором оренди від 24.09.2010 р., зареєстрованого 10.12.2010 р. в Олександрійському районному відділі Кіровоградської регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 38 в редакції, запропонованій позивачем.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 02.08.2017 р. ( суддя Вавренюк Л. С. ) в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулось до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення господарського суду Кіровоградської області області від 02.08.2017 р. та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обгрунтування апеляційної скарги Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 посилається на те, що протягом строку дії договору належним чином виконувалися покладені на неї договором та законодавством обов'язки орендаря - своєчасно сплачувалася орендна плата, земельна ділянка використовувалася за цільовим призначенням, не допускалося погіршення земельної ділянки.

При цьому Скаржник зазначає, що за правовим висновком Верховного Суду України, висловленим у постанові від 23.03.2016 р. по справі № 6-146цс16, для застосування частини першої ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив про наявність заперечень щодо поновлення договору та своє рішення.

Скаржник наголошує на тому, що ФОП ОСОБА_2 виконано всі вимоги цивільного законодавства, необхідні для поновлення договору оренди землі у порядку, передбаченому вимогами ч.ч. 1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», а Відповідач протягом встановленого Законом строку не повідомив про наявність заперечень щодо поновлення договору та своє рішення. З метою підтвердження факту порушення переважного права на використання спірної земельної ділянки Позивачка подала до суду лист Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області № 651 від 27.07.2017 р., з якого вбачається наявність претендентів на спірну земельну ділянку.

Третя особа - 1 ( Олександрійська районна державна адміністрація ) у письмових поясненнях просить прийняти рішення по справі на розсуд суду та провести розгляд справи за відсутністю представника.

Автоматичною системою документообігу для розгляду справи визначено суддю-доповідача Кощеєва І. М. у складі колегії суддів: Чус О.В., Науменко І.М.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.08.2017 р. у справі № 912/1563/17, апеляційну скаргу прийнято до розгляду. Розгляд справи призначено на 07.09.2017 р.

У судове засідання 07.09.2017 р. представники Відповідача та третіх осіб не з'явилися, про час та місце судового засідання були належним чином повідомлені, проте своїм процесуальним правом на участь у судовому засіданні не скористалися. Клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги на час її розгляду до суду не надходило.

Відповідно до п. 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., ратифікована Україною 17.07.1997 р., кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).

Ст. 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст. 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення Відповідача про дату, час та місце судового засідання, разом з тим, сторони не зверталися до суду з клопотанням про відкладення розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у судовому засіданні 07.09.2017 р. за відсутності представників Відповідача та третіх осіб.

У судовому засіданні 07.09.2017 р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Позивача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.09.2010 р. між Олександрійською районною державною адміністрацією Кіровоградської області ( Орендодавець ) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 ( Орендар ) укладено договір оренди, за умовами якого Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В оренду надається земельна ділянка загальною площею 35,00 га, в тому числі ріллі - 35,00 га.; кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 ( а. с. 16-20 ).

Згідно п. 7 Договору, Договір укладено на п'ять років. Після закінчення строку договору Орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії Договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію.

П. 37 Договору визначено, що цей Договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Договір підписано сторонами та зареєстровано в Олександрійському районному відділі КРФ ДП "Центр державного земельного кадастру", про що вчинено запис від 10.12.2010 р. за № 38.

Актом приймання - передачі від 10.12.2010 р. підтверджується фактична передача земельної ділянки в користування Орендаря.

19.10.2015 р. фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулась до ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області через центр надання адміністративних послуг Олександрійської РДА з листом-повідомленням про продовження договору оренди від 24.09.2010 р. До листа-повідомлення Позивачем, додано, зокрема, проект додаткової угоди в двох примірниках, за змістом якої змінено термін дії Договору з п'яти років на сім років; а також запропоновано внести зміни до п. 8 Договору в частині визначення розміру орендної плати.

Листом від 16.12.2015 р. № ДС-31-11-0.31-11022/22-15, Відповідач повідомив Позивача, що лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі не засвідчено печаткою фізичної особи-підприємця, а до вказаного листа не додано належним чином оформлений проект додаткової угоди, що є порушення ч. 3 ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Враховуючи викладене, ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області повідомило про прийняте рішення про заперечення щодо поновлення договору оренди землі.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 19.04.2017 р. у справі № 912/431/17 відмовлено Позивачу у задоволенні вимог про визнання протиправним та скасування рішення ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області про відмову фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 у поновленні договору оренди землі, оформлене у вигляді листа № ДС-31-11-0.31-11022/22-15 від 16.12.2015 р.

Листом від 22.03.2016 р. фізична особа - підприємець ОСОБА_2 направила Головному управлінню Держгеокадастру у Кіровоградській області проект додаткової угоди до Договору про поновлення Договору на той строк і на тих же умовах ( а. с. 71-72 ).

Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 27.04.2016 р. № Р-4698/0-3629/0/6-16, Відповідач повідомив Позивача, що для подальшого розгляду порушеного питання необхідно надати витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та витяг з нормативної грошової оцінки земельної ділянки ( а. с. 73 ).

Зазначені обставини встановлені рішеннями господарського суду у справах № № 912/175/16, 912/1865/16, 912/3057/16, 912/431/17, які набрали законної сили, і у відповідності до положень ст. 35 ГПК України, не доказуються при розгляді цієї справи, у яких беруть участь ті самі особи.

Так, рішенням господарського суду Кіровоградської області від 16.03.2016 р. у справі № 912/175/16, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02.08.2016 р. - відмовлено фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог до ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання укладеною додаткової угоди до договору ( а. с. 38-47 ).

Рішенням господарського суду від 24.06.2016 р. у справі № 912/1865/16, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.07.2016 р., фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні позовних вимог до ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання поновленим договору, визнання укладеною додаткової угоди ( а. с. 48-55 ).

Рішенням господарського суду від 31.10.2016 р. у справі № 912/3057/16, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.01.2017 р. відмовлено в задоволенні позовних вимог фізичної особи - підприємцю ОСОБА_2 до ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області про зобов'язання: ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області прийняти рішення про поновлення з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 договору оренди землі від 24.09.2010 р ., зареєстрованого 10.12.2010 р. в Олександрійському районному відділі Кіровоградської регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру" про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 38 на строк та на умовах, встановлених зазначеним договором; ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області укласти з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 24.09.2010 р., зареєстрованого 10.12.2010 р. в Олександрійському районному відділі Кіровоградської регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру" про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 38 на строк та на умовах, встановлених зазначеним договором ( а. с. 56-69 ).

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 19.04.2017 р. у справі № 912/431/17 ( не оскаржувалось та набрало законної сили ) фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні позовних вимог до ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області про відмову фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 у поновленні договору оренди землі, оформлене у вигляді листа № ДС-31-11-0.31-11022/22-15 від 16.12.2015 р. (а. с. 70-76 ).

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України "Про оренду землі" орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування.

У відповідності до змін, внесених до земельного законодавства України, та з утворенням територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 р. № 5, повноваження по розпорядженню землями сільськогосподарського призначення державної форми власності здійснюють відповідні територіальні органи Держгеокадастру.

Наказом Держгеокадастру України № 20 від 03.03.2015 р. затверджено Положення про Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, серед повноважень якого передбачено розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, на території Кіровоградської області.

23.06.2016 р. Позивачем на виконання вимог, зазначених у листі Відповідача від 27.04.2016 р. № Р-4698/0-3629/0/6-16, направлено останньому документи, необхідні для підписання додаткової угоди про продовження строку Договору ( а. с. 112 ).

У відповідь на вказаний лист позивача ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області зазначило, що листом управління Держгеокадастру в Олександрійському районі від 01.02.2016 р. № 01-11/200 позивачу було запропоновано подати до ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області заяву щодо внесення змін до Договору в частині встановлення орендної плати у розмірі, що складає 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки та терміну дії оренди не більше, ніж 7 років.

При цьому, Відповідач відзначив, що оскільки на даний час Орендар не підтвердив зазначену пропозицію ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області, останнє повідомляє про прийняте рішення стосовно заперечення у поновленні Договору ( а. с. 111 ).

Зважаючи на викладені обставини та стверджуючи, що Позивачем дотримано всіх вимог чинного законодавства, необхідних для поновлення Договору у порядку, передбаченому ч. ч. 1-5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", Позивач звернувся до господарського суду з даним позовом.

Місцевий господарський суд відмовляючи Позивачеві в задоволені позовних вимог, дійшов висновку, що переважне право Орендаря вважається припиненим у зв'язку з недосягненням згоди сторонами щодо істотних умов договору. Оскільки додаткова угода до Договору не була укладена сторонами, Договір припинив свою дію відповідно до положень ст. 31 Закону України "Про оренду землі". Отже, Позивач, в супереч вимог ст. ст. 33 - 34 ГПК України, не довів належними доказами порушення його права, зокрема, обумовленого ч.ч. 1-5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" переважного права на оренду землі, з метою захисту якого він звернувся до суду з даним позовом.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Правовою підставою набуття права орендного землекористування є укладення договору оренди земельної ділянки.

За договором оренди земельної ділянки кожна із сторін наділяється певними правами і водночас на неї покладаються певні обов'язки.

У ст. 33 Закону України «Про оренду землі» встановлено переважне право орендаря, який належно виконував обов'язки відповідно до умов договору, на його поновлення після закінчення строку, на який було укладено договір.

Переважне право орендарів на поновлення договору оренди поширюється на випадки, коли земля знову передається в оренду.

Так, частинами 1- 5 ст. 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у встановлений цим договором строк, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Таким чином, відповідно до положень ст. 33 Закону України «Про оренду землі» реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Разом з тим, ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Ч. ч. 8, 9 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди може бути оскаржена в суді.

Ст. 31 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Таким чином, ст. 33 Закону України "Про оренду землі" у частинах 1 - 5 регламентує переважне право орендаря перед іншими особами на укладення договору оренди землі, а в частині 6 - підстави поновлення договору оренди, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди.

Як вбачається із поданого до суду позову матеріально-правовою підставою позовних вимог Позивач визначив, зокрема, ч.ч. 1-5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", яка передбачає переважне право Орендаря на поновлення Договору.

Для застосування ч. 1 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа - повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив про наявність заперечень щодо поновлення договору та своє рішення.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом України у постановах від 23.03.2016 р. у справі № 6-146цс16 , від 13.04.2016 р. № 6-2027цс15.

Місцевий господарський суд, встановивши здійснення Позивачем в межах строку, визначеного ч. 2 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" звернення до Відповідача з листом від 19.10.2015 р., обгрунтовано зазначив про відсутність належних доказів того, що земельна ділянка, якою продовжує користуватися Орендар на підставі Договору й після закінчення його дії передана в оренду іншій особі (особам), оскільки зазначена у довідці Приютівської селищної ради від 27.07.2017 р. № 651 інформація свідчить лише про намір третіх осіб отримати земельну ділянку у власність або в користування, а тому не є доказом, що підтверджує факт укладення договору оренди з третьою особою, зокрема, на таких самих умовах, що були запропоновані Позивачем.

Колегія суддів апеляційного суду, як і суд першої інстанції при вирішенні цього спору враховує правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України від 23.03.2016 р. у справі № 6-146цс16, в якій Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України, вирішуючи питання про усунення розбіжностей у застосуванні судом касаційної інстанції ст. 33 Закону України «Про оренду землі» ( у постановах Верховного Суду України від 25.02.2015 р., 18.03.2015 р., 15.04.2015 р. і 09.09.2015 р. ) зазначила, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.

Отже, за відсутності доказів укладення договору оренди з новим орендарем і наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору, у Позивача відсутнє переважне право орендаря, яке підлягає захисту, відповідно до ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Крім того, однією з необхідних передумов визнання за Орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі можливе лише за умови наявності волевиявлення сторін та за умови дотримання сторонами визначеною ст. 33 Закону України "Про оренду землі" процедури.

Разом з тим, як правильно наголосив суд першої інстанції з фактичних обставин справи вбачається, що Орендар хоча і повідомив Орендодавця у визначений законом строк про свій намір скористатися переважним правом на укладення Договору на новий строк (19.10.2015 р.), продовжує користуватись земельною ділянкою та належним чином виконує свої зобов'язання зі своєчасної та в повному обсязі сплати орендної плати, що підтверджується належними доказами ( а. с. 77, 94 ), однак, Відповідач протягом місяця після закінчення строку дії Договору, а саме: 16.12.2015 р. заперечив у його поновленні.

Враховуючи приписи чинного законодавства та встановлені обставини справи, судова колегія вважає правомірним висновок суду першої інстанції про відмову в задоволені позовних вимог, а доводи викладені в апеляційній скарзі колегія суддів вважає непереконливими та такими, що не відповідають приписам законодавства та спростовуються встановленим судом першої інстанції обставинами справи.

Керуючись ст. ст. 101-103, 105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 02.08.2017р. у справі № 912/1563/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Постанова складена у повному обсязі 11.09.2017 року

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В. Чус

Суддя І.М. Науменко