донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

06.09.2017р. справа № 905/889/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
за участю представників сторін:
від позивача:ОСОБА_4 за довіреністю ОСОБА_5 за довіреністю
від відповідача: від третьої особи:ОСОБА_6 за довіреністю ОСОБА_7 за довіреністю не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Твинз», м. Словянськ, Донецька область
на рішення Господарського суду Донецької області
від31.05.2017р.
по справі№ 905/889/16 (суддя Бойко І.А.)
за позовомОбласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», м. Краматорськ, Донецька область в особі структурного підрозділу Виробничої одиниці обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Словянськтепломережа», м. Словянськ, Донецька область
до за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивачаТовариства з обмеженою відповідальністю «Твинз», м. Словянськ, Донецька область Комунального підприємства «ЖЕК 7», м. Словянськ, Донецька область
проврегулювання розбіжностей, які виникли при укладенні договору на поставку теплової енергії № 412 від 01.01.2016р.

В С Т А Н О В И В:

Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго», Донецька область, м. Краматорськ, в особі структурного підрозділу Виробничої одиниці обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Словянськтепломережа», Донецька область, м. Словянськ (далі Позивач, ОКП «Донецьктеплокомуненерго» ВО «Словянськтепломережа»), звернулося до Господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТВИНЗ», Донецька область, м. Словянськ (далі Відповідач, ТОВ «Твинз») про врегулювання розбіжностей, які виникли при укладанні договору на поставку теплової енергії №412 від 01.01.2016р.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 16.05.2016р. у справі № 905/889/16 позовні вимоги Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Словянськтепломережа» задоволено частково.

30.08.2016р. ухвалою Донецького апеляційного господарського суду було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Комунального підприємства «ЖЕК 7», м. Словянськ, Донецька область (далі Третя особа).

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 25.10.2016р. у справі № 905/889/16 рішення Господарського суду Донецької області від 16.05.2016р. залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 05.04.2017р. постанову Донецького апеляційного господарського суду від 25.10.2016р. та рішення Господарського суду Донецької області від 16.05.2016р. у справі № 905/889/16 скасовані в частині вирішення спору щодо врегулювання розбіжностей , що виникли при укладенні п.1.1., п.2.1., п.2.4., п.3.2.16., п.3.2.17., п.4.1.1., п.4.1.5., п.4.2.2., п.5.1., п.5.5., п.6.1., п.6.2., п.6.4., п.6.6., п.6.11., п.7.1.3., п.7.2.4., п.7.2.7., п.7.2.10., п.8.4., п.10.1., додатки до договору 1,2,4,5, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 31.05.2017р. у справі № 905/889/16 позов задоволено частково.

Врегульовано розбіжності, які виникли між Обласним комунальним підприємством «Донецьктеплокомуненерго», м. Краматорськ, Донецька область () в особі виробничої одиниці «Словянськтепломережа», м. Словянськ, Донецька область () та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТВИНЗ», м. Словянськ, Донецька область () при укладанні Договору на поставку теплової енергії № 412 від 01.01.2016р., щодо п.1.1., п.2.1., п.2.4., п.3.2.16., п.3.2.17., п.4.1.1., п.4.1.5., п.4.2.2., п.5.1., п.5.5., п.6.1., п.6.2., п.6.4., п.6.6., п.6.11., п.7.1.3., п.7.2.4., п.7.2.7., п.7.2.10., п.8.4., п.10.1., Додатку № 1, Додатку № 2, Додатку № 4 та Додатку № 5 до Договору на поставку теплової енергії № 412 від 01.01.2016р.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Твинз» на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Словянськтепломережа» суму судового збору в розмірі 926,98 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 31.05.2017р. у справі № 905/889/16 в частині задоволення позовних вимог про врегулювання розбіжностей при укладенні між сторонами Договору на поставку теплової енергії № 412 від 01.01.2016р., у п.1.1., п.2.1., п.5.1., п.7.2.7., п.7.2.10., п.8.4., Додатку № 1, Додатку № 4 та Додатку № 5 до Договору на поставку теплової енергії № 412 від 01.01.2016р.

Заявник апеляційної скарги вважає, що рішення Господарського суду Донецької області у цій справі не можна вважати законним і обґрунтованим, оскільки воно ґрунтується на помилкових висновках суду і є таким, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. На думку відповідача, частина пунктів, що прийняті в редакції позивача, суперечать нормативним документам у сфері теплопостачання.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Представники позивача в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги та підтримали доводи викладені у відзиві на останню.

Представники відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги з викладених у останній мотивів.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача у судове засідання не зявився, втім надіслав пояснення № 357 від 31.07.2017р. на виконання ухвали Донецького апеляційного господарського суду від 05.07.2017р. та просив розглянути справу без участі Комунального підприємства «ЖЕК 7».

Приймаючи до уваги те, що явка представників сторін (учасників судового процесу) у судове засідання не була визнана обов'язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі представника Комунального підприємства «ЖЕК 7», адже наявних матеріалів і витребуваних додатково відомостей достатньо для надання належної правової оцінки правовідносинам у цій справі.

Відповідно до статей 4-4, 81-1 Господарського процесуального кодексу України фіксацію судового процесу було здійснено технічними засобами та складено протокол судового засідання.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає рішення господарського суду винесеним законним, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено господарським судом у справі та підтверджується матеріалами справи, 01.01.2016р. між Обласним комунальним підприємством Донецьктеплокомуненерго в особі виробничої одиниці Словянськтепломережа (Теплопостачальна організація) та Товариством з обмеженою відповідальністю ТВИНЗ (Споживач) було укладено договір №412 на поставку теплової енергії від 15.10.2007р. (далі Договір), на підставі п. 1.1 якого, Теплопостачальна організація бере на себе зобовязання постачати Споживачу теплову енергію в потрібних йому обсягах, а Споживач зобовязується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим договором.

Згідно п.10.1 Договору цей договір набув чинності з дня фактичного надання послуг, який діяв до 15.10.2008р. Договір автоматично вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією зі сторін.

17.11.2015р. листом №142 ТОВ ТВИНЗ повідомив Теплопостачальну організацію про припинення дії договору №379 від 15.10.2007р. з 01.01.2016р., та просив надати на їх адресу проект договору на надання послуг з централізованого опалення у відповідності до діючих нормативних вимог.

19.01.2016р. ОКП «Донецьктеплокомуненерго» ВО «Словянськтепломережа», як підприємством, діяльністю якого є постачання теплової енергії юридичним, фізичним субєктам господарювання, населенню, в порядку, згідно ст.181 Господарського кодексу України, надіслало ТОВ «Твинз» два примірника проекту Договору на поставку теплової енергії №412 від 01.01.2016р. (надалі Договір), які відповідач отримав 20.01.2016р., про що свідчить відмітка у супровідному листі, належним чином засвідчена копія якої міститься у матеріалах справи.

Листом №15 від 03.02.2016р. ТОВ «Твинз» повернув підписаний договір з протоколом розбіжностей, який був отриманий позивачем 04.02.2016р., належним чином засвідчена копія якої міститься у матеріалах справи.

Листом №011/788 від 15.02.2016р. ОКП «Донецьктеплокомуненерго» ВО «Словянськтепломережа» повернув на адресу ТОВ «Твинз», протокол розбіжностей разом з протоколом врегулювання розбіжностей та пропонував ТОВ «Твинз» його узгодити та повернути у встановлений законом строк, належним чином засвідчена копія якої міститься у матеріалах справи.

Станом на 22.02.2016р. ніяких заходів щодо врегулювання розбіжностей ТОВ «Твинз» не здійснив і протокол врегулювання розбіжностей - ОКП «Донецьктеплокомуненерго» ВО «Словянськтепломережа» не повернуто.

В результаті вжитих «Донецьктеплокомуненерго» ВО «Словянськтепломережа» заходів щодо врегулювання виниклих розбіжностей, залишились неврегульованими п.1.1., п.2.1., п.2.2., п.2.3., п.2.4., п.2.5., п.3.1., п.3.2., п.п.3.2.2., п.п.3.2.4., п.п.3.2.8, п.п.3.2.12., п.п.3.2.13., п.п.3.2.16., п.п.3.2.17., п.п.3.2.19., п.п.3.2.20., п.4.1., п.п.4.1.1., п.п.4.1.5, п.4.2., п.п.4.2.1., п.п.4.2.2., п.п.4.2.5., п.5.1., п.5.3., п.5.4., п.5.5., п.5.6., п.5.7., п.6.1., п.6.2., п.6.4., п.6.5., п.п.6.5.1., п.6.6., п.6.7., п.6.8., п.6.9., 6.11., п.п.7.1.3, п.7.2., п.п.7.2.1., п.п.7.2.2., п.п.7.2.3., п.п.7.2.4., п.п.7.2.5., п.п.7.2.6., п.п.7.2.7., п.п.7.2.8., п.п.7.2.9., п.п.7.2.10., п.8.4., п.10.1., Додаток № 1, Додаток № 2, Додаток № 4, Додаток № 5 до Договору на поставку теплової енергії №412 від 01.01.2016р.

У звязку з наявністю розбіжностей у п.1.1., п.2.1., п.2.2., п.2.3., п.2.4., п.2.5., п.3.1., п.3.2., п.п.3.2.2., п.п.3.2.4., п.п.3.2.8, п.п.3.2.12., п.п.3.2.13., п.п.3.2.16., п.п.3.2.17., п.п.3.2.19., п.п.3.2.20., п.4.1., п.п.4.1.1., п.п.4.1.5, п.4.2., п.п.4.2.1., п.п.4.2.2., п.п.4.2.5., п.5.1., п.5.3., п.5.4., п.5.5., п.5.6., п.5.7., п.6.1., п.6.2., п.6.4., п.6.5., п.п.6.5.1., п.6.6., п.6.7., п.6.8., п.6.9., 6.11., п.п.7.1.3, п.7.2., п.п.7.2.1., п.п.7.2.2., п.п.7.2.3., п.п.7.2.4., п.п.7.2.5., п.п.7.2.6., п.п.7.2.7., п.п.7.2.8., п.п.7.2.9., п.п.7.2.10., п.8.4., п.10.1., Додаток №1, Додаток №2, Додаток №4, Додаток №5 до Договору на поставку теплової енергії №412 від 01.01.2016р., позивач звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом про врегулювання розбіжностей, які виникли при укладанні Договору на поставку теплової енергії № 412 від 01.01.2016р.

Колегія суддів зазначає, що у відповідності з положеннями постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» рішення з господарського спору повинно прийматись у відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Сторони за договором є суб'єктами господарювання та самостійними юридичними особами, що підтверджено витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Відповідно до Статуту Обласного комунального підприємства Донецьктеплокомуненерго, метою діяльності Підприємства є виробництво та постачання теплової енергії у вигляді гарячої води та пари споживачам, у порядку, встановленому законодавством; задоволення потреб ринку у виконанні висококваліфікованих послуг (роботах, продукції) власного виробництва; забезпечення економічних та соціальних інтересів трудового колективу Підприємства за рахунок отриманого прибутку.

Таким чином, Позивач є теплогенеруючою та теплопостачальною організацією, одночасно виробником та виконавцем комунальних послуг, зокрема, з опалення (постачання теплової енергії).

Згідно до Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю ТВИНЗ, предметом діяльності Товариства є: організація роздрібної, оптової, комісійної торгівлі з правом відкриття магазинів, відділів у магазинах, кіосків, ларьків, кафе, ресторанів;

організація громадського харчування з правом відкриття кафе, барів, ресторан і інших точок громадського харчування після отримання відповідного дозволу.

Згідно ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст. 13 Цивільного кодексу України передбачає зобов'язання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

У відповідності із ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконати її обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Суд має право уточнити та конкретизувати окремі положення договору, не змінюючи суть та зміст договору.

Позивач наполягав на укладенні договору на запропонованих ним умовах.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визначені законом чи необхідні для договорів такого виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Порядок укладання договорів визначений ст.ст. 179 188 Господарського кодексу України та полягає у наступному. Господарський договір за загальним правилом виклада ється у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скрі пленого печатками. Допускається укладення господарських до говорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний доку мент, він надається другій стороні у двох примірниках.

Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

За наявності заперечень щодо окремих умов договору сто рона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіж ностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники прото колу розбіжностей разом з підписаним договором.

Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

Укладання господарського договору за рішенням суду передбачено ст. 187 ГК України, яка визначає, що спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом.

За змістом ч.7. ст. 187 ГК України, якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладання якого є обов'язковим для сторін на підставі закону, або сторона виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

Згідно до ч.ч. 3, 4, 5, 7 статті 181 ГК України застосовуються у випадку, коли сторони мають намір укласти відповідний договір, але не можуть дійти згоди щодо окремих його умов.

Відповідно до ст.187 ГК України, спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом.

Відповідно до ч.1. ст. 67 ГК України, відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності, виконуються на підставі договорів.

У господарському договорі сторони зобов'язані погодити предмет, ціну та строк дії договору, що є істотною умовою за законом.

Предмет договору має визначати найменування та кількість продукції, вимоги до якості продукції.

Ціна визначається на умовах Цивільного та Господарського кодексів України, актів Кабінету Міністрів України а також домовленість між сторонами.

Строк дії договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення умов договору, що мало місце під час дії договору.

Статтею 1 Закону України «Про теплопостачання» визначено:

- тариф (ціна) на теплову енергію - грошовий вираз витрат на виробництво, транспортування, постачання одиниці теплової енергії (1 Гкал);

- теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об'єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу;

- теплопостачальна організація - суб'єкт господарської діяльності, який має у своїй власності або користуванні теплогенеруюче обладнання та виробляє теплову енергію;

- теплотранспортуюча організація - суб'єкт господарської діяльності, який здійснює транспортування теплової енергії;

- транспортування теплової енергії - господарська діяльність, пов'язана з передачею теплової енергії (теплоносія) за допомогою мереж па підставі договору;

- теплопостачальна організація - суб'єкт господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії;

- споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору; з огляду на терміни, визначені Законом України «Про теплопостачання», який і регулює спірні правовідносини, саме Відповідач по відношенню до Позивача є теплопостачальною організацією, оскільки виробляє теплову енергію, транспортує її власними розподільчими мережами до Позивача, а Позивач з поставленої йому Відповідачем як товар (теплової енергії) виробляє власні послуги (житлово-комунальні послуги) з централізованого опалення та гарячого водопостачання для власних споживачів, які вже на виконання Закону України «Про житлово-комунальні послуги» за окремими договорами надає цим споживачам. Тому у спірних правовідносинах, враховуючи предмет спірного договору, відповідач є Теплопостачальною організацією оскільки поєднує в собі: теплогенеруючу організацію (виробляє теплову енергію як товар), теплотранспортуючу організацію (транспортує вироблену теплову енергію власними магістральними тепловими мережами від теплогенеруючої станції до теплових пунктів Позивача), теплопостачальну організацію (постачає вироблену та протранспортовану теплову енергію Позивачу, споживаючи яку останній виробляє комунальні послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання).

Статтею 1 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що прилад комерційного обліку теплової енергії це засіб вимірювальної техніки, що має нормовані метрологічні характеристики і тип якого занесений до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, на основі показань якого визначається обсяг спожитої теплової енергії;

Правилами користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 № 1198 визначено:

- вузол обліку - комплект засобів вимірювальної техніки, що занесені до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, на основі показів яких визначається обсяг спожитої теплової енергії, здійснюється контроль за параметрами теплоносія і налагодження режиму роботи теплового обладнання (п. З Правил);

- межа продажу теплової енергії - сукупність точок теплової мережі, обладнаних вузлом обліку, на основі показів якого проводяться розрахунки за спожиту теплову енергію, або точка розподілу, визначена в договорі у разі відсутності такого вузла (п. З Правил);

- споживач за показами вузла обліку визначає обсяг спожитої теплової енергії та параметри теплоносія і заносить ці дані до журналу обліку споживання теплової енергії (п. 19 Правил);

- облік обсягу споживання теплової енергії і параметрів теплоносія ведеться на межі балансової належності теплових мереж теплопостачальної організації та споживача або за домовленістю сторін в іншому місці. У разі відсутності, пошкодження та/або неправильної роботи приладів комерційного обліку оплата здійснюється відповідно до визначених у договорі навантажень з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді (п. 20 Правил);

- розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку (п. 23 Правил користування тепловою енергією).

З огляду на наведені вимоги законодавства, що регулюють спірні правовідносини, фактична кількість поставленої теплової енергії визначається саме за приладами обліку (лічильниками) і можливість зміни такого обліку не

Відповідно до приписів ст.ст. 6, 10 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» та ч. 2 та 3 ст. 20 Закону України «Про теплопостачання» ціна па послугу з транспортування теплової енергії є регульованою, тариф на цю послугу підлягає затвердженню Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг

Статтями 6, 10 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» та ч. 2 та 3 ст. 20 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що тарифи на транспортування теплової енергії затверджуються Національною комісією, що здійснює державне регулювання комунальних послуг.

Враховуючи наведені обставини справи у їх сукупності, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано та правомірно прийнято рішення про часткове задоволення позову ОКП «Донецьктеплокомуненерго» ВО «Словянськтепломережа»

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймається колегією суддів до уваги, оскільки не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції по даній справі обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається, апеляційна скарга відповідача є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Твинз», м. Словянськ, Донецька область - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької області від 31.05.2017р. у справі № 905/889/16 без змін.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

Надруковано примірників:

2 позивачу;

1 відповідачу;

1 - третій особі;

1 до справи;