КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2017 р. Справа№ 925/617/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Верховця А.А.

суддів: Остапенка О.М.

Пантелієнка В.О.

За участю секретаря судового засідання Ляховенка М.Д.

та представників сторін:

від ТОВ "Міська рекламно-інформаційна система": Надобко С.В. - довіреність № 77 від 01.01.2017;

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Міська рекламно-інформаційна система" на рішення Господарського суду Черкаської області від 12.07.2017

у справі № 925/617/17 (суддя Пащенко А.Д.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Міська рекламно-інформаційна система"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Чистий край"

про стягнення 320 000 грн.,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, - Товариство з обмеженою відповідальністю "ВО Благоустрій"

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 12.07.2017 у справі № 925/617/17 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Міська рекламно-інформаційна система" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Чистий край" про стягнення 320 000 грн., відмовлено повністю.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог судом першої інстанції було зазначено, у т.ч., що позивач не навів жодних доказів та не надав розрахунків нанесення йому шкоди діями відповідача.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Міська рекламно-інформаційна система" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Черкаської області від 12.07.2017 по справі № 925/617/17 скасувати в повному обсязі, та прийняти нове рішення, згідно якого позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Міська рекламно-інформаційна система" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Чистий край" задовольнити в повному обсязі; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Чистий край" компенсацію за порушення майнових авторських прав в розмірі 320 000 грн.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу скаржник посилається на те, що оскаржуване рішення Господарського суду Черкаської області прийняте при порушенні норм процесуального права та шляхом неправильного застосування норм матеріального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Мотивуючи вимоги, викладені в апеляційній скарзі, апелянт зазначає, що при зверненні з позовною заявою останнім належним чином обрано спосіб захисту порушеного права у сфері інтелектуальної власності у вигляді компенсації, передбаченої п. г ч. 1 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» виходячи із п. 4 ч. 2 ст. 423 ЦК України, а також ч. 2 ст. 154 ГК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.08.2017 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Міська рекламно-інформаційна система" передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Верховець А.А., судді: Остапенко О.М., Пантелієнко В.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.08.2017 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Міська рекламно-інформаційна система" на рішення Господарського суду Черкаської області від 12.07.2017 року у справі № 925/617/17 прийнято до провадження та призначено до розгляду на 29.08.2017.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.08.2017 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Міська рекламно-інформаційна система" на рішення Господарського суду Черкаської області від 12.07.2017 у справі № 925/617/17 відкладено на 12.09.2017.

В судовому засіданні 12.09.2017 представник скаржника підтримав вимоги викладені в апеляційній скарзі, просив суд апеляційну скаргу задовольнити, оскаржуване рішення скасувати.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання 12.09.2017 не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлялись завчасно та належним чином.

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони мають добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Явка в судове засідання представників сторін - це їх право, а не обов'язок, отже справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Чистий край" та Товариство з обмеженою відповідальністю "ВО Благоустрій" були належним чином повідомлені про час та дату судового засідання, докази чого наявні в матеріалах страви, а також зважаючи на те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Міська рекламно-інформаційна система" за відсутності представників відповідача та третьої особи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 12.09.2017 згідно ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

У відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Статтею 4-3 ГПК України визначено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Згідно ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 418 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений Цивільним кодексом України та іншим законом.

Право інтелектуальної власності є непорушним відповідно до ч. 3 ст. 418 ЦК України. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

До об'єктів права інтелектуальної власності, відповідно до ч. 1 ст. 420 ЦК України, зокрема, належать: комп'ютерні програми; компіляції даних (бази даних); виконання; фонограми, відеограми, передачі (програми) організацій мовлення; наукові відкриття; винаходи, корисні моделі, промислові зразки; компонування (топографії) інтегральних мікросхем; раціоналізаторські пропозиції; сорти рослин, породи тварин; комерційні (фірмові) найменування, торговельні марки (знаки для товарів і послуг), географічні зазначення; комерційні таємниці.

Суб'єктами права інтелектуальної власності є: творець (творці) об'єкта права інтелектуальної власності (автор, виконавець, винахідник тощо) та інші особи, яким належать особисті немайнові та (або) майнові права інтелектуальної власності відповідно до цього Кодексу, іншого закону чи договору (стаття 421 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 462 ЦК України набуття права інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок засвідчується патентом; обсяг правової охорони визначається формулою винаходу, корисної моделі, сукупністю суттєвих ознак промислового зразка.

Згідно з частинами першою та другою статті 464 ЦК України майновими правами інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок є: право на використання винаходу, корисної моделі, промислового зразка; виключне право дозволяти використання винаходу, корисної моделі, промислового зразка (видавати ліцензії); виключне право перешкоджати неправомірному використанню винаходу, корисної моделі, промислового зразка, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом; майнові права інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок належать володільцю відповідного патенту, якщо інше не встановлено договором чи законом.

Відповідно до статті 431 ЦК України порушення права інтелектуальної власності, в тому числі невизнання цього права чи посягання на нього, тягне за собою відповідальність, встановлену цим Кодексом, іншим законом чи договором.

Частиною 1 статті 432 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого права інтелектуальної власності відповідно до статті 16 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Міська рекламно-інформаційна система" звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Чистий край" про стягнення 320 000 грн. компенсації за порушення майнових авторських прав.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником Патенту на корисну модель № 116129 (інформаційний стенд-урна з кошиками для сміття), зареєстрований у Державному реєстрі патентів України на корисні моделі 10.05.2017 (16.11.2016 дата подання заявки), а отже, є суб'єктом права інтелектуальної власності на корисну модель за вказаним патентом, тоді як Товариством з обмеженою відповідальністю "Чистий край" (відповідач) без дозволу позивача було встановлено на центральних вулицях міста Черкаси спеціальні урни для сортування сміття - «клінбокси», які відрізняються від інших урн наявністю соціальної реклами та окремих відділень для сортування відходів. Вказані конструкції розміщено на підставі дозволів виданих виконавчим комітетом Черкаської міської ради. Позивач стверджує, що зазначені спеціальні конструкції розташовані на території міста Черкаси за відсутності згоди позивача, при цьому, дії відповідача порушують права та законні інтереси ТОВ "Міська рекламно-інформаційна система", як власника об'єкта права інтелектуальної власності, а отже обґрунтованою є вимога про стягнення з відповідача компенсації за порушення прав інтелектуальної власності, передбаченої п. г ч. 2 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права».

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» суд має право постановити рішення чи ухвалу про:

а) відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої порушенням авторського права і (або) суміжних прав, з визначенням розміру відшкодування;

б) відшкодування збитків, завданих порушенням авторського права і (або) суміжних прав;

в) стягнення із порушника авторського права і (або) суміжних прав доходу, отриманого внаслідок порушення;

г) виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу;

д) заборону опублікування творів, їх виконань чи постановок, випуску примірників фонограм, відеограм, їх сповіщення, припинення їх розповсюдження, вилучення (конфіскацію) контрафактних примірників творів, фонограм, відеограм чи програм мовлення та обладнання і матеріалів, призначених для їх виготовлення і відтворення, публікацію у пресі інформації про допущене порушення тощо, якщо у ході судового розгляду буде доведено факт порушення авторського права і (або) суміжних прав або факт наявності дій, що створюють загрозу порушення цих прав;

е) вимагати від осіб, які порушують авторське право і (або) суміжні права позивача, інформацію про третіх осіб, задіяних у виробництві та розповсюдженні контрафактних примірників творів та об'єктів суміжних прав, засобів обходу технічних засобів та про канали розповсюдження.

При визначенні розмірів збитків, які мають бути відшкодовані особі, права якої порушено, а також для відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд зобов'язаний виходити із суті порушення, майнової і моральної шкоди, завданої особі, яка має авторське право і (або) суміжні права, а також із можливого доходу, який могла б одержати ця особа. У розмір збитків, завданих особі, права якої порушено, додатково можуть бути включені судові витрати, понесені цією особою, а також витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката.

При визначенні компенсації, яка має бути виплачена замість відшкодування збитків чи стягнення доходу, суд зобов'язаний у встановлених пунктом "г" цієї частини межах визначити розмір компенсації, враховуючи обсяг порушення та (або) наміри відповідача.

Судова колегія зазначає, що предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, яка випливає зі спірного матеріально-правового відношення і з приводу якого господарський суд повинен прийняти рішення по справі.

Підстави позову - це факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. До підстав позову входять лише юридичні факти, тобто ті, з якими норми матеріального права пов'язують виникнення, зміну чи припинення прав та обов'язків суб'єктів спірного матеріального правовідношення.

За таких обставин, у даній справі предметом позову є стягнення компенсації за порушення прав інтелектуальної власності на корисну модель.

Підставою позову є використання відповідачем, без дозволу позивача, корисної моделі - інформаційних стенд-урн з кошиками для сміття за Патентом № 116129.

Виходячи з норм діючого законодавства вбачається, що правове регулювання кожного із видів об'єктів права інтелектуальної власності здійснюється певним Законом, яким, зокрема, визначаються і способи захисту порушеного права.

Згідно ст. 2 Закону України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі" законодавство України про охорону прав на винаходи (корисні моделі) базується на Конституції України і складається із цього Закону, Цивільного кодексу України, Закону України "Про державну таємницю" та інших нормативно-правових актів.

Відтак, враховуючи, що - по-перше: позивач просить суд стягнути з відповідача компенсацію за порушення прав інтелектуальної власності на корисну модель; - по-друге: даний об'єкт права інтелектуальної власності підпадає під дію спеціального Закону, до спірних правовідносин має застосовуватись Закон України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі", а не Закон України «Про авторське право і суміжні права», як помилково вважає позивач.

Дане твердження узгоджується з п. 2.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 12 від 17.10.2012 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" відповідно до якого, у разі коли один матеріальний об'єкт поєднує ознаки декількох самостійних об'єктів права інтелектуальної власності (знака для товарів і послуг, промислового зразка, об'єкта авторського права тощо), спосіб захисту порушеного права визначається характером такого порушення. Зокрема, з огляду на встановлений обсяг правової охорони, якщо порушник вчиняє дії з використанням промислового зразка або знака для товарів і послуг, правовласник вправі здійснювати захист способами, передбаченими для захисту прав на відповідний об'єкт права інтелектуальної власності; якщо ж право на використання об'єкта інтелектуальної власності порушено діями, не пов'язаними з використанням об'єкта промислової власності, то захист може здійснюватися способами, передбаченими для захисту авторських прав, - за наявності необхідних та достатніх підстав для віднесення такого об'єкта до числа об'єктів авторського права.

За приписами Закону України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі":

- патент надає його власнику виключне право забороняти іншим особам використовувати винахід без його дозволу, за винятком випадків, коли таке використання не визнається згідно з цим Законом порушенням прав, що надаються патентом (частина п'ята статті 28);

- використанням винаходу визнається, зокрема, виготовлення продукту із застосуванням запатентованого винаходу, застосування такого продукту, пропонування для продажу, в тому числі через Інтернет, продаж, імпорт (ввезення) та інше введення його в цивільний оборот або зберігання такого продукту в зазначених цілях. Продукт визнається виготовленим із застосуванням запатентованого винаходу, якщо при цьому використано кожну ознаку, включену до незалежного пункту формули винаходу, або ознаку, еквівалентну їй (частина друга статті 28).

Відповідно до п. 82 Пленуму Вищого господарського суду України № 12 від 17.10.2012 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" судам необхідно враховувати особливості процесу доказування у справах про позадоговірне порушення патентних прав.

За патентно-правовою системою охорони захист прав інтелектуальної власності надається проти будь-якого несанкціонованого використання іншою особою об'єкта права інтелектуальної власності, зокрема промислового зразка, корисної моделі, винаходу (крім передбачених законом випадків вільного використання чужих охоронюваних об'єктів) незалежно від того, чи був цей охоронюваний зразок, корисна модель, винахід свідомо використаний іншою особою або ці об'єкти були створені іншою особою в результаті її власної творчої діяльності, але вже після публікації відомостей про видачу відповідного патенту про їх охорону. Тому будь-яке несанкціоноване використання прав інтелектуальної власності на зазначені об'єкти іншими особами є встановленим фактом позадоговірного порушення патентних прав, яке відповідно до закону не доводиться при розгляді справи.

Так, позивачем, в підтвердження порушення права інтелектуальної власності, надано до місцевого господарського суду копію рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради № 430 від 25.04.2017 «Про надання дозволу на розміщення реклами ТОВ "Чистий край", відповідно до якого останньому було надано дозвіл на розміщення рекламо носіїв (наземних спеціальних конструкцій для розміщення афішної та малоформатної реклами з контейнерами для роздільного збору сміття) розміром 0,63*1,72 м. для розміщення афішної та малоформатної реклами терміном на п'ять років; 12 актів від 29.06.2017 (щодо наявності порушень пов'язаних з використанням відповідачем об'єкта права інтелектуальної власності).

Разом з тим, обґрунтовуючи факт використання відповідачем інформаційного стенду-урни з кошиками для сміття, тобто об'єкта права інтелектуальної власності, позивач посилається на те, що зазначені обставини підтверджуються інформацією, яка є загальнодоступною та міститься у засобах масової інформації, зокрема, на: «Інформіст», режим доступу до ресурсу: http://infomist.ck.ua/u-cherkasah-legalizuvaly-68-klinboksiv; «Zmi.ck.ua», режим доступу до ресурсу: http://zmi.ck.ua/cherkassah/na-vylitsyah-cherkas-masovo-z-yavlyatsya-klinboksi.html; «Видання Вичерпно», режим доступу до ресурсу: http://vycherpno.ck.ua/klin-boksi-dlya-rozdilnoho-zboru-smittya-legalizuyut-u-cherkas/.

Таким чином позивачем наведено факти, що відповідачем було порушено його виключні майнові права інтелектуальної власності за Патентом № 116129 (інформаційний стенд-урна з кошиками для сміття).

Частиною 2 статті 35 Закону передбачено, що суди відповідно до їх компетенції розв'язують, зокрема, спори про: авторство на винахід (корисну модель); встановлення факту використання винаходу (корисної моделі); встановлення власника патенту; порушення прав власника патенту; укладання та виконання ліцензійних договорів; право попереднього користування; компенсації.

Київський апеляційний господарський суд констатує, що попри законодавчу вказівку про можливість стягнення компенсації у спорах про захист прав на винахід (корисну модель), промисловий зразок, порядку та механізму її стягнення законом не передбачено. Відтак, такий спосіб захисту як стягнення компенсації у патентних спорах не застосовується.

Разом з тим, слід звернути увагу, що відповідно до ст. 34 Закону України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі" будь-яке посягання на права власника патенту, передбачені ст. 28 цього Закону, вважається порушенням прав власника патенту, що тягне за собою відповідальність гідно з чинним законодавством України. На вимогу власника патенту таке порушення повинно бути припинено, а порушник зобов'язаний відшкодувати власнику патенту заподіяні збитки. Вимагати поновлення порушених прав власника патенту може за його згодою також особа, яка придбала ліцензію.

Відповідно до статті 225 Господарського кодексу України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

Враховуючи наведене, вимога позивача про стягнення з відповідача компенсації за порушення майнових авторських прав не підлягає задоволенню, оскільки спірні відносини регулюються Законом України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі", який передбачає стягнення збитків за порушення прав власника патенту.

При цьому, суд апеляційної інстанції наголошує, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Міська рекламно-інформаційна система" не позбавлене можливості звернутися до місцевого господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Чистий край" про відшкодування збитків за порушення майнових прав інтелектуальної власності (при зверненні з відповідним позовом позивач має подати до суду розрахунок понесених ним збитків).

Враховуючи вищенаведене, судова колегія Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення було повністю з'ясовано всі обставини справи та надано їм правильну юридичну оцінку. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення Господарського суду Черкаської області від 12.07.2017 судовою колегією не встановлено.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків місцевого господарського суду не спростовують, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Міська рекламно-інформаційна система" судом не вбачається.

В зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 32 - 34, 49, 99, 101 - 105, Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Міська рекламно-інформаційна система" на рішення Господарського суду Черкаської області від 12.07.2017 у справі № 925/617/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 12.07.2017 у справі № 925/617/17 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 925/617/17 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови складено 14.09.2017.

Головуючий суддя А.А. Верховець

Судді О.М. Остапенко

В.О. Пантелієнко