ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"04" вересня 2017 р.Справа № 916/1669/17

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1;

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄРЕМІЇВСЬКИЙ М'ЯСОКОМБІНАТ";

про стягнення 151052,13грн.

Суддя Степанова Л.В.

Представники:

Від позивача: Максимчук Ю.В. за довіреністю (приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції);

Від відповідача: не з'явився;

Суть спору: про стягнення 151052,13грн.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Єреміївський м'ясокомбінат" заборгованості за договором поставки №5 від 20.04.2017р. у сумі 153556,22грн. у тому числі 120183,20грн. основного боргу, 6954,16грн. пені, 24036,60грн. штрафу за затримку оплати товару, 1562,38грн. інфляційних нарахувань, 819,88грн. 3% річних.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.07.2017р. порушено провадження у справі № 916/1669/17 та справу призначено до розгляду.

19.07.2017р. за вх.суду№2-3908/17 Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернулася до суду з клопотанням в режимі електронної пошти про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, в якому він просить суд здійснити розгляд справи №916/1669/17 за участю представника позивача у судовому засіданні в режимі відеоконференції та зазначає, що найближчий суд до якого може прибути представник позивача є Господарський суд Волинської області.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.07.2017р. клопотання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції було задоволено та справа розглядалась в судових засіданнях в режимі відеоконференції.

04.09.2017р. за вх.суду№2-4577/17 позивач звернувся до суду з заявою про зменшення розміру позовних вимог в якій просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 151052,13грн. з яких 120183,20грн. основного боргу, 4385,86грн. пені, 24036,60грн. штрафу за затримку оплати товару, 1922,93грн. інфляційних нарахувань, 523,54грн. 3% річних.

Позивач підтримує позовні вимоги, викладені в заяві про зменшення позовних вимог у повному обсязі.

У судовому засіданні від 01.08.2017р. представник відповідача був присутній, але правом на відзив в порядку ст. 59 ГПК України не скористався.

Враховуючи викладене, справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення позивача, суд встановив:

20.04.2017р. між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (позивач, Постачальник, ФОП ОСОБА_1) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЄРЕМІЇВСЬКИЙ М'ЯСОКОМБІНАТ" (відповідач, Замовник, ТОВ "ЄРЕМІЇВСЬКИЙ М'ЯСОКОМБІНАТ") було укладено договір поставки №5 (далі договір) відповідно до якого Постачальник зобов'язується на умовах, передбачених договором поставити та передати у власність Замовника, а Замовник зобов'язується прийняти та оплатити Постачальнику вартість продовольчих товарів в асортименті у відповідності до накладних, які є невід'ємними частинами договору (п.1.1. договору).

Відповідно до п.2.1. договору Постачальник зобов'язується за попередніми заявками Замовника передавати йому товар у власність. Своїм транспортом та за власний рахунок забезпечувати доставку товару до складу замовника чи іншою адресою, вказаною Замовником у заявці.

Пунктом 2.2. договору Замовник зобов'язується оплачувати вартість товару у відповідності та в порядку передбаченому договором.

Оплату вартості товару Замовник здійснює виходячи з фактично отриманої кількості товару у відповідності з цінами вказаними в накладних. Замовник зобов'язується оплатити Постачальнику вартість отриманого товару протягом 21 календарного дня з моменту фактичного отримання товару. При цьому строк для оплати обчислюється починаючи з дати передачі товару, вказаній у накладній (п.4.3. договору).

Пунктом 6.2. договору сторони передбачили, що у випадку несвоєчасної або неповної оплати отриманого товару Замовник зобов'язується сплатити Постачальнику пеню у наступних розмірах: за прострочення платежу від 1 до 10 календарних днів - 1% від суми заборгованості за кожен день прострочення, за прострочення платежу більше ніж 10 календарних днів - 2% від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Відповідно до п.6.3. договору при затримці оплати вартості отриманого товару більше ніж на 30 днів Постачальник має право стягнути з Замовника додатково до суми пені штраф у розмірі 20% від вартості несплаченого Замовником товару.

Договір набирає чинності з моменту його підписання двома сторонами та діє до 31.12.2017р. (п.8.1. договору).

Як зазначає позивач, 27.04.2017р. згідно видаткової накладної №РН-000270 він поставив відповідачу товар - м'ясо куряче механічної обвалки морожене у кількості 8837.000кг. на суму 120183,20грн. у тому числі ПДВ 20030,53грн. Зазначений товар був отриманий відповідачем про що свідчить печатка та підпис отримувача. Будь яких претензій щодо кількості та якості товару від відповідача не надходило, однак станом на день подання позову зазначений товар відповідачем не був оплачений у зв'язку з чим за відповідачем рахується заборгованість за отриманий товар у сумі 120183,20грн.

Враховуючи неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань щодо своєчасної оплати вартості товару, позивач нарахував відповідачу 4385,86грн. пені, 24036,60грн. штрафу за затримку оплати товару, 1922,93грн. інфляційних нарахувань, 523,54грн. 3% річних.

Враховуючи викладене, позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з відповідача 120183,20грн. основного боргу, 4385,86грн. пені, 24036,60грн. штрафу за затримку оплати товару, 1922,93грн. інфляційних нарахувань, 523,54грн. 3% річних.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши наявні докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст.ст. 173, 175 Господарського кодексу України цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку, визнається майново-господарським зобов'язанням. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З матеріалів справи вбачається, що 20.04.2017р. між позивачем та відповідачем було укладено договір поставки №5 відповідно до якого позивач зобов'язався на умовах, передбачених договором поставити та передати у власність відповідача, а відповідач зобов'язався прийняти та оплатити позивачу вартість продовольчих товарів в асортименті у відповідності до накладних, які є невід'ємними частинами договору.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і оплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що 27.04.2017р. на підставі видаткової накладної №РН-000270 позивач поставив відповідачу товар - м'ясо куряче механічної обвалки морожене у кількості 8837.000кг. на суму 120183,20грн. у тому числі ПДВ 20030,53грн. Зазначений товар був отриманий відповідачем про що свідчить печатка та підпис отримувача. Будь яких претензій щодо кількості та якості товару від відповідача не надходило, однак станом на день подання позову зазначений товар відповідачем не був оплачений у зв'язку з чим за відповідачем рахується заборгованість за отриманий товар у сумі 120183,20грн.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 525 ЦК України).

Згідно ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського Кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Враховуючи відсутність станом на день розгляду справи доказів оплати поставленого товару з боку відповідача, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача основного боргу у сумі 120183,20грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 4385,86грн. пені та 24036,60грн. штрафу за затримку оплати товару слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За приписами ст. 612 цього ж Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського Кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

За приписами ст. 230 Господарського кодексу України учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання штрафні (господарські) санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня). Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6.2. договору сторони передбачили, що у випадку несвоєчасної або неповної оплати отриманого товару Замовник зобов'язується сплатити Постачальнику пеню у наступних розмірах: за прострочення платежу від 1 до 10 календарних днів - 1% від суми заборгованості за кожен день прострочення, за прострочення платежу більше ніж 10 календарних днів - 2% від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Відповідно до п.6.3. договору при затримці оплати вартості отриманого товару більше ніж на 30 днів Постачальник має право стягнути з Замовника додатково до суми пені штраф у розмірі 20% від вартості несплаченого Замовником товару.

Згідно положень ст.ст. 9, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Тобто, визначений один із загальних принципів договірних правовідносин - принцип свободи договору. При цьому не має значення, які це умови - істотні, або ті, які сторони узгодили виключно за власною згодою. Якщо умова виконання закріплена у договорі, вона є обов'язковою для сторін та є критерієм належності виконання.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені у сумі 4385,86грн. за період з 19.05.2017р. по 10.07.2017р. вважає його правильним та зазначає, що стягненню з відповідача підлягає пеня у розмірі 4385,86грн. за період з 19.05.2017р. по 10.07.2017р.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок штрафу у сумі 24036,60грн. за період з 19.05.2017р. по 10.07.2017р. вважає його правильним та зазначає, що стягненню з відповідача підлягає штраф у розмірі 24036,60грн. за період з 19.05.2017р. по 10.07.2017р.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 1922,93грн. інфляційних нарахувань, 523,54грн. 3% річних слід зазначити наступне.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних нарахувань у сумі 1922,93грн. за період з 19.05.2017р. по 10.07.2017р., вважає його правильним та зазначає, що стягненню з відповідача підлягає сума інфляційних нарахувань у розмірі 1922,93грн. за період з 19.05.2017р. по 10.07.2017р.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних у сумі 523,54грн. за період з 19.05.2017р. по 10.07.2017р. вважає його правильним та зазначає, що стягненню з відповідача підлягають 3% річних у розмірі 523,54грн. за період з 19.05.2017р. по 10.07.2017р.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в редакції заяви про зменшення позовних вимог від 04.09.2017р. (вх.суду№2-4577/17 від 04.09.2017р.) про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄРЕМІЇВСЬКИЙ М'ЯСОКОМБІНАТ" 120183,20грн. основного боргу, 4385,86грн. пені, 24036,60грн. штрафу за затримку оплати товару, 1922,93грн. інфляційних нарахувань, 523,54грн. 3% річних, обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2265,78грн. покласти на відповідача згідно ст. ст. 44, 49 ГПК України.

Враховуючи, що під час подання позову до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2303,35грн. 1,5 відсотка від суми позовних вимог, а у подальшому позивачем було подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, судовий збір у сумі 37,57грн. (2303,35грн. - 2265,78грн.) можуть бути повернуті позивачу відповідно до п.1. ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" лише за його клопотанням.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, 75 ст.ст. 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 в редакції заяви про зменшення позовних вимог від 04.09.2017р. (вх.суду№2-4577/17 від 04.09.2017р.) про стягнення з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Єреміївський м'ясокомбінат" заборгованості за договором поставки №5 від 20.04.2017р. у сумі 151052,13грн. з яких 120183,20грн. основного боргу, 4385,86грн. пені, 24036,60грн. штрафу за затримку оплати товару, 1922,93грн. інфляційних нарахувань, 523,54грн. 3% річних - задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Єреміївський м'ясокомбінат" (65013, м. Одеса, Миколаївська дорога, 235, ) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІНН НОМЕР_1) 120183/сто двадцять тисяч сто вісімдесят три/грн. 20коп. основного боргу, 4385/чотири тисячі триста вісімдесят п'ять/грн. 86коп. пені, 24036/двадцять чотири тисячі тридцять шість/грн. 60коп. штрафу за затримку оплати товару, 1922/одна тисяча дев'ятсот двадцять дві/грн. 93коп. інфляційних нарахувань, 523/п'ятсот двадцять три/грн. 54коп. 3% річних, 2265/дві тисячі двісті шістдесят п'ять/грн. 78коп. судового збору.

Наказ видати згідно зі ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 08 вересня 2017р.

Суддя Л.В. Степанова