КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2017 р. Справа№ 910/22827/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Чорної Л.В.

Сухового В.Г.

при секретарі судового засідання: Пугачовій А.С.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 12.09.2017 року по справі №910/22827/16 (в матеріалах справи).

Розглянувши матеріали апеляційної скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.07.2017

за скаргою Приватного акціонерного товариства "Телесистеми України" на дії Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області

у справі №910/22827/16 (суддя Грєхова О.А.)

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Приватного акціонерного товариства "Телесистеми України"

про стягнення 29 888,35 грн.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - підприємець, позивач, стягувач) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Телесистеми України" (далі - товариство, відповідач, боржник) заборгованості у сумі 29 888,35 грн. з якої: 23 588,35 грн. основного боргу з орендної плати, який утворився у зв'язку неналежним виконанням відповідачем умов договору суборенди від 01.01.2015 №2015/07 та 6 300 грн. штрафу.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.02.2017 у справі № 910/22827/16 позов задоволено, стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Телесистеми України" на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 23 588 грн. 35 коп. основного боргу, 6 300 грн. штрафу і 1 378 грн. судового збору.

24.02.2017 на виконання вищевказаного рішення Господарського суду міста Києва видано відповідний наказ.

19.06.2017 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва Приватним акціонерним товариством "Телесистеми України" було подано скаргу на дії Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, у якій відповідач просив господарський суд: визнати незаконними дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Логвіна Олександра Івановича, скасувати постанову Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про відкриття виконавчого провадження № 53890839 від 05.05.2017, зобов'язати Шевченківський ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області повернути незаконно стягненні кошти у розмірі 5 117,48 грн. на розрахунковий рахунок ПрАТ «Телесистеми України» №2604 в ПАТ КБ «ПриватБанк» м. Дніпро, МФО 305299.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.07.2017 у справі №910/22827/16 скаргу Приватного акціонерного товариства "Телесистеми України" на дії Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області задоволено частково; визнано незаконними дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Логвіна Олександра Івановича; визнано недійсною постанову Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про відкриття виконавчого провадження № 53890839 від 05.05.2017; в іншій частині скаргу відхилено.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою суду першої інстанції від 24.07.2017, фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулася до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить зазначену ухвалу суду скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити боржнику у задоволені скарги на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

В обґрунтування доводів апеляційного оскарження фізична особа-підприємець ОСОБА_2 посилається на те, що судом першої інстанції неповно досліджено обставини справи, а тому не правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, а саме ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження».

Шевченківський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.07.2017 у справі №910/22827/16 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити боржнику у задоволені скарги на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

Приватне акціонерне товариство "Телесистеми України" у відзиві просить колегію суддів залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.07.2017 у справі №910/22827/16 залишити без змін, як таку, що прийнято у повній відповідності до вимог діючого законодавства України.

До судового засідання від 12.09.2017 представники сторін не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи, зокрема зворотними поштовими повідомленнями та поданими відзивами і запереченнями сторін на апеляційну скаргу.

Шевченківський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області у клопотанні від 06.09.2017 просив колегію суддів здійснити розгляд скарги без його участі, прийнявши до уваги заперечення, викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Відповідно до абз.3 п. 3.9.1. постанови пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 18 встановлено, що у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

За пунктом 3.9.2 постанови пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1. підпункту 3.9. названої постанови пленуму ВГСУ.

Відповідно до ч. 2 ст.121-2 ГПК України, неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу державної виконавчої служби, приватного виконавця в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Взявши до уваги належне повідомлення сторін, з огляду на обмежені строки апеляційного перегляду ухвали місцевого господарського суду, виходячи з того, що явка сторін по справі обов'язковою не визнавалась, колегія суддів перейшла до здійснення апеляційного перегляду оскарженої ухвали за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст.106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду. Окремо від рішення місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали місцевого господарського суду, зокрема, про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів Державної виконавчої служби.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшла висновку апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити, ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.07.2017 у справі №910/22827/16 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги на Приватного акціонерного товариства "Телесистеми України" на дії Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Приватним акціонерним товариством "Телесистеми України" було подано скаргу на дії Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

Зазначена скарга мотивована тим, що згідно зі ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням ПАТ "Телесистеми України" є - м. Київ, бул. Русанівський, 7. Жодного майна, розташованого в місті Запоріжжя не має. Пункт 10 ч. 4 ст. 4 того ж Закону передбачає, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо виконавчий документ пред'явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю. Відтак, державний виконавець Логвін О.І. не мав законних підстав для відкриття даного виконавчого провадження. Окрім того, 07.06.2017 відповідно до меморіального ордеру № Н06079ТІ63 з боржника без жодного попередження було стягнуто грошові кошти в розмірі 5 117,48 грн. Однак, станом на дату звернення до суду зі скаргою, ані постанови про відкриття виконавчого провадження, ані будь-яких інших постанов які б свідчили про обґрунтованість та підстави стягнення з скаржника коштів в розмірі 5 117,48 грн. постанови на адресу скаржнику не надходило.

В подальшому, скаржником було подано додаткові пояснення, у яких зазначено, що лише 22.06.2017 скаржнику було направлено постанову про відкриття виконавчого провадження від 05.05.2017 та постанову про арешт майна боржника, що підтверджується поштовим штемпелем на конверті.

Як слідує з матеріалів справи, 05.05.2017 державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Логвіним О.І. винесено постанову ВП № 53890839 про відкриття виконавчого провадження щодо виконання наказу Господарського суду міста Києва від 24.02.2017 у справі № 910/22827/16.

Також, 05.05.2017 Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Логвіним О.І. при примусовому виконанні наказу Господарського суду міста Києва № 910/22827/16 від 24.02.2017 винесено постанову про арешт майна боржника.

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали даної справи, дійшов висновку скаргу Приватного акціонерного товариства "Телесистеми України" на дії Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області задовольнити частково; визнати незаконними дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Логвіна Олександра Івановича; визнати недійсною постанову Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про відкриття виконавчого провадження № 53890839 від 05.05.2017; в іншій частині скаргу стосовно вимоги боржника про зобов'язання Шевченківський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області у місті Києві повернути незаконно стягнуті кошти у розмірі 5 117,48 грн. відхилено, як заявлену необґрунтовано.

При цьому, за мотивувальною частиною оскарженої ухвали місцевим господарським судом відзначено, що з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 04.08.2016 вбачається, що місцезнаходженням Приватного акціонерного товариства "Телесистеми України" є: 02154, м. Київ, Дніпровський район, Русанівський бульвар, 7. Натомість, позивачем наказ на примусове виконання подано до територіального органу державної виконавчої служби за місцезнаходженням стягувача (м. Запоріжжя). Судом взято до уваги посилання боржника на те, що жодного майна, розташованого в м. Запоріжжя не має. Таким чином, місцевий господарський суд з огляду на те, що боржник знаходиться у Дніпровському районі міста Києва та доказів знаходження його майна у місті Запоріжжя не подано, дійшов до висновку що постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 53890839 від 05.05.2016 винесена з порушенням місця виконання рішення, а тому дії Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області у місті Києві щодо винесення постанови ВП № 53890839 від 05.05.2017 про відкриття виконавчого провадження визнано неправомірними, а постанову визнано недійсною.

В обґрунтування доводів апеляційного оскарження фізична особа-підприємець ОСОБА_2 посилається на те, що судом першої інстанції неповно досліджено обставини справи, а тому не правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. Зокрема, скаржник наголошує на порушенні ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконавче провадження було відкрито саме за місцем знаходження майна боржника, яке він отримав в оренду для розташування телекомунікаційного обладнання, що повністю відповідає ст. 24 зазначеного закону. Позивач пояснює, що нею було надано відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області копію договору оренди №4 від 01.04.2016, укладеного між ПрАТ "Телесистеми України" та ТОВ «Камоні», згідно умов якого ПрАТ "Телесистеми України" отримало в оренду приміщення за адресою: м. Запоріжжня, вул. Виробнича, 11 а, для розташування телекомунікаційного обладнання; факт передачі якого підтверджується актом від 01.04.2016. Крім того, скаржник наявність майна у м. Запоріжжя підтверджує також рішенням Господарського суду міста Києва від 05.07.2017 по справі 910/8209/17. З огляду на викладене, скаржник наголошує, що місцевим господарським судом прийнято оскаржену ухвалу, не дослідивши, при цьому, матеріалів виконавчого провадження, що призвело до необґрунтованого висновку.

Шевченківський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.07.2017 у справі №910/22827/16 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити боржнику у задоволені скарги на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. При цьому, у своїх письмових запереченнях пояснює, що до заяви про відкриття виконавчого провадження стягувачем було приєднано договір оренди №4 від від 01.04.2016, який свідчить про наявність майна боржника за адресою: м. Запоріжжня, вул. Виробнича, 11 - а.

Приватне акціонерне товариство "Телесистеми України" у відзиві просить колегію суддів залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.07.2017 у справі №910/22827/16 залишити без змін, як таку, що прийнято у повній відповідності до вимог діючого законодавства України. При цьому, наголошує, що незрозуміло яким чином апелянту вдалося надати копію договору оренди №4 від 01.04.2016, укладеного між ПрАТ "Телесистеми України" та ТОВ «Камоні». Також, зазначає і про те, що заява стягувача про відкриття виконавчого провадження не містить доказів (будь-яких штампів) направлення її виконавчій службі.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши вимоги закону, вважає правові висновки суду першої інстанції помилковими та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства, з огляду на наступне.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26.12.03р. "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" (далі - постанова № 14) визначено, що у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень господарських судів.

Відповідно до п. 2 постанови № 14 стягувач, боржник або прокурор мають право оскаржити дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів тільки до господарського суду, який розглянув відповідну справу по першій інстанції.

Статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на дату прийняття спірної постанови органу ДВС), визначено обов'язки і права виконавців, обов'язковість вимог виконавців.

Статтею 24 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на дату прийняття спірної постанови органу ДВС) визначено місце виконання рішення.

Як слідує з оскаржуваної ухвали, місцевим господарським судом встановлено, що з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 04.08.2016 вбачається, що місцезнаходженням Приватного акціонерного товариства "Телесистеми України" є: 02154, м. Київ, Дніпровський район, Русанівський бульвар, 7. Натомість, позивачем наказ на примусове виконання подано до територіального органу державної виконавчої служби за місцезнаходженням стягувача (м. Запоріжжя), з огляду на що суд дійшов висновку про порушення державним виконавцем Закону України "Про виконавче провадження".

Однак, при цьому, визнаючи незаконними дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області у зв'язку із порушенням підвідомчості, місцевим господарським судом не досліджено всіх обставин, за яких державним виконавцем було відкрито виконавче провадження про, що винесено відповідну постанову.

Позивач та державний виконавець наголосили, що до заяви про відкриття виконавчого провадження стягувачем було приєднано договір оренди №4 від від 01.04.2016, укладений між ПрАТ "Телесистеми України" та ТОВ «Камоні», згідно умов якого ПрАТ "Телесистеми України" отримало в оренду приміщення за адресою: м. Запоріжжня, вул. Виробнича, 11 а, для розташування телекомунікаційного обладнання; факт передачі якого підтверджується актом від 01.04.2016. Таким чином, за оцінкою скаржника, з огляду на підтвердження факту наявності майна боржника у м. Запоріжжя, державним виконавцем правомірно відкрито виконавче провадження за місцезнаходженням майна боржника, що відповідає 24 Закону України "Про виконавче провадження".

Крім того, скаржник звернув увагу колегії суддів на рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2017 по справі №910/8209/17, у якій розглянуто спір про стягнення заборгованості з орендної плати з ПрАТ "Телесистеми України" на користь ТОВ «Камоні», який пред'явлено на договорі оренди №4 від 01.04.2016 та за умовами якого в оренду відповідачу передано приміщення за адресою: м. Запоріжжня, вул. Виробнича, 11 а, строком користування до 09.02.2019.

Посилання боржника на відсутність доказів, що державний виконавець Логвін О.І. на момент відкриття виконавчого провадження не був обізнаний про обставини наявності майна боржника у м. Запоріжжя та те, що на момент відкриття провадження державному виконавцю могло бути відомо тільки адресу місцезнаходження товариства згідно реєстру - м. Київ, Русанівський бульвар, 7 колегією суддів не приймаються до уваги з огляду на таке.

За змістом заяви стягувача від 04.05.2017 про проведення виконавчого провадження, зазначено, що така подається за місцем знаходження майна боржника, при цьому, у додатках до цієї заяви, вказано про приєднання до неї - договору оренди ПрАТ "Телесистеми України" з ТОВ «Камоні» про оренду майна за адресою м. Запоріжжня, вул. Виробнича, 11 а.

Також колегією суддів визнаються безпідставними ствердження боржника про те, що вказана заява від 04.05.2017 не містить жодних доказів чи то надсилання заяви поштою до виконавчої служби (штампу пошти), чи подання її нарочно, оскільки заява містить відбиток реєстраційного штемпелю з позначкою «Шевченківський ВДВС міста Запоріжжя вх. №6633 16.7-39 05.05.2017».

Таким чином, вищевикладене свідчить про обізнаність державного виконавця станом на момент відкриття виконавчого провадження про обставини наявності майна боржника у м. Запоріжжя.

Частиною 1 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на дату прийняття спірної постанови органу ДВС) передбачено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Відтак, з огляду на наявність майна боржника у м. Запоріжжя, враховуючи норми законодавства щодо порядку здійснення виконавчого провадження, колегія суддів вважає, що дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області стосовно відкриття виконавчого провадження за місцезнаходженням майна боржника є правомірними та такими, що відповідають приписам ч. 1 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З приводу неотримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.05.2017 виконавчою службою пояснено, що вказану постанову було направлено в строк простою кореспонденцією, через відсутність марок та згодом повторно - 21.06.2017, що виконавець підтверджує копіями реєстру поштових відправлень простої кореспонденції та рекомендованої кореспонденції.

Тобто, як вбачається з пояснень державного виконавця, вперше постанову про відкриття виконавчого провадження від 05.05.2017 ним було надіслано простою кореспонденцією, у зв'язку із відсутністю марок, а вдруге вже рекомендованою поштою.

Частиною 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на дату прийняття спірної постанови органу ДВС) визначено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Але при цьому, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що згідно Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Враховуючи встановлені обставини та приписи Закону України «Про виконавче провадження», підставою для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження може бути порушення або неправильне застосування державним виконавцем норм законодавства.

Між тим, у даному випадку, несвоєчасне надсилання державним виконавцем та запізніле отримання боржником вищезазначеної постанови не спростовує правомірності підстав її винесення, не впливає на її дійсність та законність, а тому має значення лише для відліку строку на її оскарження та може мати значення для наступних дій державного виконавця.

Посилання боржника на пізнє отримання постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження не є підставою для скасування такої постанови, оскільки у будь-якому випадку зазначена обставина не позбавила боржника права добровільного виконання рішення суду.

Таким чином, несвоєчасність направлення державним виконавцем копії постанови про відкриття виконавчого провадження саме рекомендованим повідомленням не може бути підставою для невиконання боржником рішення суду,а несвоєчасне надсилання та отримання інших документів виконавчого провадження може бути підставою для відкладення провадження виконавчих дій.

Отже, за оцінкою колегії суддів, доводи боржника про направлення державним виконавцем із запізненням постанови про відкриття виконавчого провадження не можуть слугувати підставою для визнання дій державного виконавця незаконними, а постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.05.2017 недійсною та такою, що підлягає скасуванню.

Серед іншого, колегія суддів визнає такими, що не заслуговують на увагу посилання боржника на те, що не зрозуміло яким чином у позивача наявна копія договору оренди №4 від 01.04.2016, який укладений між ПрАТ "Телесистеми України" та ТОВ «Камоні», оскільки жодна із сторін не мала права на розголошення інформації. Стосовно наведеного слід відзначити, що в межах даної справи у колегії суддів відсутні повноваження для дослідження відповідних зауважень відповідача щодо порушення умов договірних відносин між вказаними сторонами.

Пунктом 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє. При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

За результатом апеляційного перегляду даної ухвали, колегія суддів дійшла висновку, апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити, ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.07.2017 у справі №910/22827/16 скасувати, у задоволенні скарги Приватного акціонерного товариства "Телесистеми України" на дії Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області відмовити повністю.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105,106,121-2 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.07.2017 у справі №910/22827/16 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.07.2017 у справі №910/22827/16 скасувати.

3. У задоволенні скарги Приватного акціонерного товариства "Телесистеми України" на дії Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області відмовити повністю.

4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Телесистеми України" (02154, м. Київ, Русанівський бульвар, 7, код за ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (69096, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) судовий збір за розгляд апеляційної скарги в сумі 1600,00 грн.

5. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.

6. Матеріали справи №910/22827/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 107 ГПК України.

Постанова Київського апеляційного господарського суду за наслідками перегляду відповідно до ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді Л.В. Чорна

В.Г. Суховий