РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2017Справа №910/15718/16

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком»
до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Русанюк Золтан Золтанович
провизнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню

Суддя Смирнова Ю.М.

Представники:

від позивачане з'явився
від відповідачаСандуляк С.А. - представник
від третьої особине з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги мотивовані тим, що виконавчий напис, вчинений 30.06.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З. на кредитному договорі №010/42-2/0498 від 10.10.2011, зареєстрований в реєстрі за №1619, не відповідає вимогам чинного законодавства України, у зв'язку з чим позивач вказує на існування підстав для визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.08.2016 за вказаним позовом порушено провадження у справі №910/15718/16, залучено до участі у справі Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Русанюка Золтана Золтановича третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача та призначено справу до розгляду.

19.10.2016 до Господарського суду міста Києва в рамках справи №910/15718/16 надійшла позовна заява третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Товариства з обмеженою відповідальністю «Дорстрой» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком», Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання договору недійсним.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.10.2016 позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, та додані до неї матеріали повернуто без розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.11.2016 відмовлено в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Дорстрой» про відстрочення сплати судового збору та повернуто апеляційну скаргу без розгляду.

До Господарського суду міста Києва надійшов запит Київського апеляційного господарського суду про направлення матеріалів справи №910/15718/16 до Київського апеляційного господарського суду у зв'язку з надходженням касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Дорстрой» на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 07.11.2016 у справі №910/15718/16.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.01.2017 провадження у справі №910/15718/16 зупинено до повернення матеріалів справи до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до супровідного листа від 17.01.2017 матеріали справи №910/15718/16 скеровані до Київського апеляційного господарського суду.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 31.07.2017 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Тельманівський кар'єр» на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 07.11.2016 у справі №910/15718/16 повернуто скаржнику.

04.08.2017 матеріали справи №910/15718/16 повернулись до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.08.2017 провадження у справі поновлено та призначено розгляд справи на 06.09.2017.

04.09.2017 та 05.09.2017 через канцелярію суду від позивача надійшли клопотання про відкладення розгляду справи, мотивоване тим, що 06.09.2017 представник позивача братиме участь у судовому засіданні по іншій справі, а тому позивач не зможе забезпечити явку представника в судове засідання, призначене на 06.09.2017.

Однак, суд відзначає, що позивачем у справі є юридична особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком», а не конкретний представник. Відповідно, позивач не був позбавлений можливості направити у засідання суду іншого представника.

Більш того, з моменту порушення провадження у справі позивач мав достатньо часу для підготовки правової позиції по справі та мав можливість подати пояснення та додаткові докази завчасно через канцелярію суду або надіслати поштою.

За таких обставин, клопотання позивача про відкладення розгляд справи судом відхиляється.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, проти задоволення позову заперечив. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, зазначена у виконавчому написі, підтверджується документально, жодних заперечень щодо розміру заборгованості від відповідача не надходило, а кредитний договір входить в перелік документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

У судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

10.10.2011 між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» (позичальник) було укладено Кредитний договір «Невідновлювальна Кредитна Лінія на поповнення обігових коштів для корпоративних клієнтів» №010/42-2/0498 (надалі - Кредитний договір), за умовами якого кредитор зобов'язується надати позичальнику кредит у формі невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 8215867,35 грн, а позичальник зобов'язується отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, а також виконати інші обов'язки, визначені цим договором.

Додатковими угодами №010/42-2/0498/1 від 10.10.2011 та №010/42-2/0498/2 від 10.12.2013 до Кредитного договору вносилися зміни, зокрема, щодо строків повернення кредиту, а також розміру і порядку сплати процентів.

30.06.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком Золтаном Золтановичем вчинено виконавчий напис про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» (боржник) на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» несплачену в строк заборгованість 14124165,77 грн за Кредитним договором №010/42-2/0498 «Невідновлювальна Кредитна Лінія на поповнення обігових коштів для корпоративних клієнтів» від 10.10.2011 з додатковими угодами до нього, а саме: №010/42-2/0498/1 від 10.10.2011 та №010/42-2/0498/2 від 10.12.2013, за якими боржником допущено прострочення платежів за зобов'язаннями, укладеними між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком», а саме: грошових коштів у сумі 8215867,35 грн, що є заборгованістю за кредитом, та грошових коштів у сумі 5908298,42 грн, що є заборгованістю за відсотками.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про невідповідність вчиненого нотаріусом виконавчого напису чинному законодавству України, а тому вказує на наявність підстав для визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Так, за твердженням позивача, наведені в додатках до Кредитного договору графіки та умови Кредитного договору свідчать про неможливість встановлення безспірності заборгованості за Кредитним договором, оскільки умовами договору встановлені відстрочення сплати нарахованих та не сплачених сум за кредитним договором. Також позивач зазначає, що укладений між сторонами Кредитний договір не містить умови та застереження, у відповідності до яких сторони передбачили права на вчинення нотаріального напису за кредитним договором; вказує, що спірний виконавчий напис не містить відомостей стосовно того, за який строк виникла заборгованість (що є порушенням п. 4 гл. 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5), та зазначає, що кредитний договір викладено на 13 аркушах, які не з'єднані у спосіб, що унеможливлює їх роз'єднання без порушення цілісності, не пронумеровані, а тому згідно п. 3 Глави 8 Загальних умов Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, та п. 6.2.4 Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2010 №3253/5, не повинен був прийматись нотаріусом.

Порядок вчинення виконавчого напису та його форма, передбачені Цивільним кодексом України, Законом України «Про нотаріат», Правилами ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 2368/5 від 31.12.2008 та Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012.

Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 87 Закону України «Про нотаріат» перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Розділом 3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 (надалі - Порядок), встановлені умови, за яких вчиняються виконавчі написи нотаріуса, а саме: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше одного року.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (п. 3.5. розділу 3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012, № 296/5).

Як зазначено в п. 8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 24.10.2011 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом, вирішуються господарським судом за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо суб'єктний склад сторін відповідного спору відповідає приписам статті 1 ГПК. При цьому за змістом статей 1, 2, 18, 22, 27 ГПК, статей 1 і 3 названого Закону нотаріус не може бути відповідачем у господарському процесі, а залучається до участі в ньому як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 15 Господарського процесуального кодексу України справи у спорах за участю боржника і стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса розглядаються господарським судом за місцезнаходженням відповідача або за місцем виконання виконавчого напису нотаріуса за вибором позивача.

Тож, з аналізу вищенаведених норм законодавства вбачається, що суд може захистити порушене право, зокрема, шляхом визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Предметом доказування у господарських спорах даної категорії за загальним правилом є обставини, які свідчать про існування правових підстав для вчинення виконавчого напису, зокрема, існування у боржника відповідного боргу перед кредитором та того, чи допускається у спірних правовідносинах застосування вказаного досудового способу вирішення спорів.

За своєю правовою природою укладений між сторонами Кредитний договір №010/42-2/0498 «Невідновлювальна Кредитна Лінія на поповнення обігових коштів для корпоративних клієнтів» від 10.10.2011 є кредитним договором.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 2 ст. 345 Господарського кодексу України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов Кредитного договору Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» перерахувало Товариству з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» кредит у сумі 8215867,35 грн, що підтверджується меморіальним ордером №48 від 11.10.2011 та відповідною банківською випискою по рахунку.

Відповідно до п. 1.2 Кредитного договору (в редакції додаткової угоди №010/42-2/0498/2 від 10.12.2013) кінцевим терміном погашення кредиту позичальником є 01.09.2016 (останній день строку користування кредитом).

У відповідності до п. 2.1 Кредитного договору (в редакції додаткової угоди №010/42-2/0498/2 від 10.12.2013) плата за користуванням кредитом розраховується на основі фіксованої процентної ставки в розмірі 13% річних.

Згідно з п. 2.2 Кредитного договору (в редакції додаткової угоди №010/42-2/0498/2 від 10.12.2013) проценти за користування кредитом позичальник сплачує щомісяця на рахунок нарахованих доходів кредитора №206863484 в Донецькій обласній дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 335076, не пізніше останнього робочого дня кожного місяця та остаточно при погашенні кредиту:

- в поточних календарних місяцях - з передостаннього робочого дня попереднього календарного місяця (включно) по день, що передує передостанньому робочому дню поточного місяця;

- в останній календарний місяць користування кредитом - з передостаннього робочого дня попереднього календарного місяця (включно) по день, що передує даті повного погашення кредиту.

Проценти за користування кредитом, нараховані та несплачені позичальником станом на 10.12.2013 в сумі 3556457,65 грн (відстрочені проценти), позичальник сплачує у відповідності до Графіка (Додаток №1 до Договору).

В Додатку №1 до Кредитного договору сторони погодили, що позичальник зобов'язується сплатити відстрочені проценти до 31.08.2016 у відповідності до наступного графіку:

ДатаСума погашення, грнЗалишок заборгованості, грн
до 31.05.201655153,003501304,65
до 30.06.3,002237791,65
до 31.07.3,00974278,65
до 31.08.,650,00
Всього:3556457,650,00
Відповідно до п. 6.1 Кредитного договору (в редакції додаткової угоди №010/42-2/0498/2 від 10.12.2013) позичальник зобов'язаний здійснювати погашення позичкової заборгованості (заборгованість за кредитом) у відповідності до Графіка (Додаток №2 до Договору).

В додатку №2 до Кредитного договору сторони погодили такий графік погашення позичкової заборгованості (заборгованість за кредитом):

ДатаСума погашення, грнЗалишок заборгованості, грн
до 31.05.0,006915867,35
до 30.06.0,002615867,35
до 31.07.7,350,00
Всього:8215867,350,00
Статтею ст. 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Однак, як свідчать матеріали справи (та не спростовано позивачем), позичальником взяті на себе зобов'язання за Кредитним договором в частині своєчасної сплати коштів в рахунок погашення наданої суми кредиту, а також сплати нарахованих відсотків за користування кредитом, належним чином не виконувались.

За приписами ст. 1052 Цивільного кодексу України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.

Підпунктом 8.1.2 п. 8.1 Кредитного договору встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором або у випадку дестабілізації ринку, а також у разі настання інших обставин, які, на думку кредитора, свідчать про те, що зобов'язання позичальника за договором не будуть виконані, кредитор має право на власний розсуд без необхідності укладення додаткових угод (договорів) вимагати дострокового повного/часткового виконання позичальником зобов'язань за цим договором.

Тобто, сторонами в силу положень ст. 6, 626 Цивільного кодексу України було погоджено в умовах Кредитного договору право Банку вимагати від позичальника повернення всієї суми наданого кредиту у випадку невиконання останніми грошових зобов'язань по сплаті в т.ч. основної суми кредиту та процентів за користування таким коштами.

14.04.2016 Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» направило позичальнику вимогу №140-0-0-00/8/1188, в якій Банк, зокрема, вимагав не пізніше 30 календарного дня направлення вимоги сплатити на користь Банку суму коштів у розмірі 14392056,61 грн за Кредитним договором №010/42-2/0498 від 10.10.2011 (за станом на 13.04.2016), з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 8215867,35 грн, заборгованість за відсотками у розмірі 5908298,42 грн та пеня у розмірі 267890,84 грн.

Таким чином, в силу положень ст. 1052 Цивільного кодексу України та п. 8.1 Кредитного договору у позичальника виникло зобов'язання по достроковому поверненню на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» суми кредиту у розмірі 8215867,35 грн, а також суми нарахованих і несплачених процентів за користування кредитом, розмір яких станом на 13.04.2016 становив 5908298,42 грн.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Однак, вимога відповідача позивачем задоволена не була, сума неповернутого кредиту у розмірі 8215867,35 грн, а також суми нарахованих і несплачених процентів за користування кредитом у розмірі 5908298,42 грн на користь Банку не перераховані.

29.06.2016 Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Русанюка Золтана Золтановича із заявою про вчинення виконавчого напису на Кредитному договорі №№010/42-2/0498 від 10.10.2011 про стягнення грошових коштів у сумі 14124165,77 грн.

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

За змістом п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

З наведеного слідує, що кредитний договір входить до переліку документів, за якими може здійснювати стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, окремого застереження про це в тексті договору положеннями законодавства не вимагається.

Як того вимагають вищевказані положення законодавства, до заяви про вчинення виконавчого напису Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» було додано Кредитний договір №010/42-2/0498 «Невідновлювальна Кредитна Лінія на поповнення обігових коштів для корпоративних клієнтів» від 10.10.2011, додаткові угоди №010/42-2/0498/1 від 10.10.2011 та №010/42-2/0498/2 від 10.12.2013 до Кредитного договору, засвідчений меморіальний ордер №48 від 11.10.2011; засвідчені виписки з рахунка боржника із зазначенням сум заборгованості та строків її погашення із відміткою банку про непогашення заборгованості; копія довідки-розрахунку заборгованості ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком»; копію вимоги №1400000/8/1188 від 14.04.2016 з доказами направлення тощо.

При цьому, наданий нотаріусу разом із заявою Кредитний договір підписаний представниками Банку та позичальника і скріплений печатками сторін на кожній сторінці; всі сторінки договору та додаткових угод до нього пронумеровані, а доказів того, що даний Кредитний договір було надано нотаріусу у вигляді, що не відповідає вимогам законодавства, позивачем не надано.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Матеріалами справи підтверджується, що на момент вчинення спірного виконавчого напису у позивача перед відповідачем існувала заборгованості за Кредитним договором №010/42-2/0498 від 10.10.2011 у розмірі 14124165,77 грн (з яких: 8215867,35 грн - заборгованість за кредитом та 5908298,42 грн - заборгованість за відсотками), а при зверненні до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису Банком були подані документи на підтвердження безспірності вказаної заборгованості.

В свою чергу, позивачем належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України не спростовано, що сума заборгованості перед банком є іншою, ніж та, що зазначена в спірному виконавчому написі, та не доведено наявності підстав для визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Судом враховується, що відповідно до п. 4 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, виконавчий напис має містити, зокрема, строк, за який провадиться стягнення.

Водночас, сам по собі факт відсутності у тексті спірного виконавчого напису строку, за який провадиться стягнення, не може бути самостійною підставою для визнання даного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису, вчиненого 30.06.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З., є безпідставними та задоволенню не підлягають.

В рамках даної справи ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.09.2016 було задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» про вжиття заходів до забезпечення позову та до набрання рішенням у даній справі законної сили зупинено стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 30.06.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюк З.З. на кредитному договорі 010/42-2/0498 від 10.10.2011, зареєстрованого в реєстрі за №1619, по несплаченій в строк заборгованості у сумі 14124165,77 грн, який знаходиться на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (ВП№51720762).

Відповідно до ст. 68 Господарського процесуального кодексу України питання про скасування забезпечення позову вирішується господарським судом, що розглядає справу, із зазначенням про це в рішенні чи ухвалі.

Оскільки за результатами розгляду справи суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача про визнання спірного виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню, заходи до забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.09.2016, підлягають скасуванню.

У відповідності до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 68, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Скасувати заходи до забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.09.2016 у справі №910/15718/16.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 18.09.2017

Суддя Ю.М. Смирнова