РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2017 Справа №910/13399/17
За позовом Приватного акціонерного товариства «Одеський машинобудівний завод»

До Регіональної Філії «Південно - західна залізниця» Публічного акціонерного

товариства «Укрзалізниця»

про стягнення 875 250,00 грн.

Суддя Трофименко Т.Ю.

У засіданні брали участь:

від позивача: Романюк Г.С, - по дов. №28 від 23.08.2017р.

від відповідача: Маловічко А.І. - по дов. №1435 від 30.04.2017р. .

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

На розгляд Господарського суду міста Києва передана позовна заява Приватного акціонерного товариства «Одеський машинобудівний завод» про стягнення з Регіональної Філії «Південно - західна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» 875 250,00 основного боргу.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав на те, що відповідач в порушення норм законодавства України та укладеного між сторонами Договору поставки № ПЗ/НХ-17821/НЮ від 15.05.2017р. не здійснив оплату за поставлений товар, відповідно до видаткової накладної №ОМЗ-000164 від 03.07.2017р., зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 875 250,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.08.2017 порушено провадження у справі № 910/13399/17; розгляд справи призначено на 13.09.2017.

Представник відповідача в судовому засіданні заявив клопотання про зупинення провадження у даній справі до вирішення справи №910/13402/17. Клопотання мотивоване тим, що у провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа №910/13402/17 за позовом Приватного акціонерного товариства «Одеський машинобудівний завод» про стягнення з Регіональної Філії «Південно - західна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» 956 843,47 грн. основного боргу. Відповідач зазначає, що спір у даній справі виник на підставі договору поставки № ПЗ/НХ-17821/НЮ від 15.05.2017р.

Представник позивача проти задоволення даного клопотання заперечував.

Суд розглянувши дане клопотання відмовляє в його задоволенні виходячи з наступного:

Частина 1 коментованої статті встановлює обов'язок господарського суду зупинити провадження у справі. Причиною зупинення в даному випадку є неможливість розгляду справи, що знаходиться в провадженні господарського суду, до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, яка розглядається іншим судом.

Господарський суд повинен зупинити провадження у справі за наявності інформації про розгляд іншої справи, незалежно від заяв учасників судового процесу. Така інформація підтверджується тільки судовими документами: ухвалами, рішеннями, постановами судів, позовними заявами, скаргами.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід у кожному конкретному випадку з'ясовувати:

а) як пов'язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом;

б) чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Пов'язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі.

Враховуючи вищенаведене, суд відмовляє в задоволені клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі, оскільки справа, що розглядається іншим судом не пов'язана зі справою №910/13402/17 та її розгляд не може вплинути на розгляд даної справи по суті.

Представник позивача позовні вимоги в судовому засіданні підтримав в повному обсязі.

Представник проти задоволення позову заперечував.

У судовому засіданні 13.09.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договір - є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Цивільні права і обов'язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Договір - це категорія цивільного права, яка визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. До зобов'язань, що виникають з договорів, застосовуються загальні положення про зобов'язання, якщо інше не випливає із закону або самого договору. Як і будь-який правочин, він є вольовим актом, оскільки виражає спільну волю сторін, що втілюється у договорі. Змістом договору є, власне, ті умови, на яких сторони погоджуються виконувати договір, і вони мають дотримуватися взятих на себе зобов'язань.

15.05.2017 між Приватним акціонерним товариством «Одеський машинобудівний завод» (надалі позивач) та Регіональною Філією «Південно - західна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» (надалі відповідач) укладено договір поставки № ПЗ/ПХ-17921/НЮ, відповідно до умов якого позивач зобов»язується у 2017 році поставити і передати у власність відповідача певну продукцію, відповідно до Специфікації №1 (додаток №1) , а відповідач зобов'язується прийняти і оплатити цей товар на умовах даного договору (п.1.1 договору).

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2017 року (п.12.1 договору).

Позивач, на виконання умов договору, поставив відповідачу 03.07.2017р. за видатковою накладною №ЛМЗ -000164 товар - башмак гальмовий гірковий 8739,00 за ціною згідно специфікації №1 від 15.05.2017р. (додаток №1 до договору) в кількості 2500 шт. на загальну суму 875 250, 00 грн. з урахуванням ПДВ.

Відповідно до п. 4.2 відповідач здійснює оплату поставленого товару, на підставі виставлених рахунків, протягом 20 банківських днів з дня отримання товару. Днем отримання товару вважається день підписання сторонами або їх представниками видаткової накладної.

Відповідно до розрахунку наданого позивачем заборгованість відповідача перед позивачем по договору № ПЗ/ПХ-17921/НЮ від 15.05.201р. за видатковою накладною №ЛМЗ -000164 від 03.07.2017р. станом на день подання позову та розгляду справи судом становить 875 250,00 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як підтверджено матеріалами справи, позивачем на виконання умов договору № ПЗ/ПХ-17921/НЮ від 15.05.201р. за видатковою накладною №ЛМЗ -000164 від 03.07.2017р., що долучена до матеріалів справи, , поставлено відповідачу товар на загальну суму 875 250,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що зобов»язання по договору № ПЗ/ПХ-17921/НЮ від 15.05.201р. відповідачем в не виконані, заборгованість відповідача перед позивачем по даному договору у сумі 875 250,00 грн. за видатковою накладною №ЛМЗ -000164 від 03.07.2017р. належним чином доведена, документально підтверджена та відповідачем не спростована.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оскільки, невиконане зобов'язання за договором № ПЗ/ПХ-17921/НЮ від 15.05.201р. у розмірі 875 250,00 грн. підтверджується матеріалами справи, доказів оплати заборгованості відповідачем не надано, суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення основного боргу.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 49 ГПК України покладається на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (01601, м. Київ, вул. Лисенка, буд. 6; ідентифікаційний код 40081221) на користь Приватного акціонерного товариства «Одеський машинобудівний завод» (65013, м. Одеса, вул.. Чорноморського козацтва,141, код 00165698) 875 250 грн. 00 коп. основного боргу та 13 128 грн. 75 коп. судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено 18 .09.2017.

Суддя Трофименко Т.Ю.