ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" вересня 2017 р. Справа № 911/2375/17

Господарський суд Київської області у складі судді Рябцевої О.О., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агрохімічний захист, Кіровоградська обл., Маловисківський р-н, с. Олександрівка

до Товариства з обмеженою відповідальністю Агробонус Схід,

Київська обл., м. Ірпінь, смт. Ворзель

про стягнення 218739,84 грн.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 (дов. № 1 від 26.01.2015 р.);

від відповідача: не зявився;

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю Агрохімічний захист (далі позивач) звернулося до господарського суду Київської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю Агробонус Схід (далі відповідач) про стягнення 218739,84 грн. попередньої оплати за товар.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобовязань за договором, укладеним між сторонами у спрощеній формі шляхом виставлення відповідачем позивачу рахунку-фактури, відповідно до якого позивачем були перераховані кошти за товар у сумі 218739,84 грн. Проте, товар відповідачем не був поставлений, а попередня оплата не була ним повернена позивачу. У звязку з викладеним позивач просить стягнути з відповідача 218739,84 грн. попередньої оплати за товар.

Представник позивача у судових засіданнях 22.08.2017 р. та 05.09.2017 р. позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судові засідання 22.08.2017 р. та 05.09.2017 р. не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце судових засідань був повідомлений належним чином, оскільки кореспонденція суду направлялась на адресу відповідача, за якою він зареєстрований у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно з абзацом 3 пункту 3.9.1 постанови № 18 від 26.12.2011 р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за змістом статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до ст. 75 ГПК України в разі якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю Агробонус Схід (постачальник) було виставлено товариству з обмеженою відповідальністю Агрохімічний захист (покупець) рахунок-фактуру по замовленню № 713 від 13.12.2016 р. для оплати насіння соняшника НК Неома у кількошті 40 міш., вартістю 218739,84 грн.

Відповідно до 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Згідно з положеннями статей 638, 639 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору; договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Стаття 181 Господарського кодексу України визначає загальний порядок укладання господарських договорів, зокрема, у частині 1 цієї статті йдеться, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами; допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що між позивачем та відповідачем було укладено договір поставки у спрощений спосіб, відповідно до якого відповідач зобовязався поставити товар, а позивач оплатити його.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

14.12.2016 р. позивачем згідно з платіжним дорученням № 275 від 14.12.2016 р. було перераховано відповідачу 218739,84 грн. з призначенням платежу «попередня оплата за насіння соняшнику Неома згідно рахунку № 713 від 13.12.2016 р., договір № 628 від 12.12.2016 р.», що підтверджується звітом про дебіторські та кредиторські операції по рахунку позивача, завіреним печаткою банку.

Отже, позивач зобовязання з оплати товару виконав повністю.

05.04.2017 р. позивач надіслав відповідачу на адресу: 03040 вул. Васильківська б1, оф. 200, Київ, лист № 9 від 31.03.2017 р., що підтверджується описом вкладення у цінний лист та фіскальним чеком від 05.04.2017 р., в якому просив у термін до 04.04.2017 р. відвантажити товар (насіння соняшнику Неома (імп) в кількості 40 мішків), оплачений 14.12.2016 р. по рахунку № 713 від 13.12.2016 р. та у випадку неможливості проведення відвантаження товару, просив повернути кошти у сумі 218739,84 грн.

07.04.2017 р. позивач направив відповідачу на адресу: 03040 вул. Васильківська б1, оф. 200, Київ, претензію № 12 від 07.04.2017 р., що підтверджується описом вкладення та фіскальним чеком від 07.04.2017 р., в якій зазначив, що листом № 9 від 31.03.2017 р. позивач просив відповідача провести відвантаження 40 мішків насіння соняшнику Неома (імп., 2016 р. урожаю), або вирішити питання шляхом повернення коштів за оплачений товар. Позивач також зазначив, що станом на 07.04.2017 р., вказаний обєм насіння не поставлений, а за відповідачем рахується дебіторська заборгованість у сумі 218739,84 грн. Позивач просив відповідача сплатити борг у сумі 218739,84 грн.

26.04.2017 р. позивач направив відповідачу на адресу: Київська обл., м. Ірпінь, смт. Ворзель, вул. Крупської, 18, претензію № 15 від 26.04.2017 р., що підтверджується описом вкладення у цінний лист та фіскальним чеком від 26.04.2017 р., в якій позивач зазначив, що станом на 26.04.2017 р. насіння не було поставлене та просив відповідача сплати борг у сумі 218739,84 грн.

04.05.2017 р. позивач направив відповідачу на адресу: Київська обл., м. Ірпінь, смт. Ворзель, вул. Європейська, б. 4, претензію № 18 від 04.05.2017 р., в якій позивач зазначив, що станом на 04.05.2017 р. насіння не було поставлене та просив відповідача сплати борг у сумі 218739,84 грн.

Статтею 663 ЦК України передбачено, що продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що сторони не встановили строк виконання відповідачем зобов`язання з поставки товару.

У рахунку-фактурі № 713 від 13.12.2016 р. та платіжному дорученні № 275 від 14.12.2016 р. в призначенні платежу міститься посилання на договір № 628 від 12.12.2016 р., проте, як вбачається з пояснень позивача у судовому засіданні, договір № 628 від 12.12.2016 р. між сторонами не укладався, а посилання на вказаний договір в призначенні платежу є помилковим.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вже зазначалось, листом № 9 від 31.03.2017 р. позивач просив відповідача у термін до 04.04.2017 р. відвантажити товар (насіння соняшнику Неома (імп) в кількості 40 мішків), оплачений 14.12.2016 р. по рахунку № 713 від 13.12.2016 р.

Проте, як вбачається з опису вкладення у цінний від 05.04.2017 р., позивач направив відповідачу лист № 9 від 31.03.2017 р., на адресу: 03040 вул. Васильківська б1, оф. 200, Київ.

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 100254004 від 04.05.2017 р. вбачається, що місцезнаходження відповідача є: 08296, Київська обл., м. Ірпінь, смт. Ворзель, вул. Європейська, буд. 4.

Отже, вимога щодо поставки товару не була направлена позивачем на юридичну адресу відповідача, за якою він зареєстрований у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно з ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, опис вкладення та фіскальний чек від 05.04.2017 р., надані позивачем в якості доказів направлення відповідачу листа № 9 від 31.03.2017 р., не є належними доказами, які підтверджують направлення позивачем відповідачу вимоги про поставку товару, а саме насіння соняшнику Неома в кількості 40 мішків.

Щодо претензії № 15 від 26.04.2017 р., яка була направлена позивачем відповідачу на юридичну адресу, то у вказаній претензії позивач не просив відповідача здійснити поставку товару, а лише зазначив, що товар не був поставлений та просив відповідача сплати борг у сумі 218739,84 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки, лист № 9 від 31.03.2017 р., в якому позивач просив поставити товар, був направлений позивачем на неналежну адресу відповідача, а у претензії № 15 від 26.04.2017 р. позивач не вимагав від відповідача виконання зобовязання з поставки товару, то відповідач не є таким, що прострочив виконання зобов`язання з поставки товару.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Отже, зазначеною нормою передбачено право покупця вимагати повернення суми попередньої оплати у випадку, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк.

Як встановлено судом, відповідач не є таким, що прострочив виконання зобов`язання з поставки товару, оскільки позивач не звертався до відповідача з вимогою поставити товар відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, а тому вимога позивача про повернення суми попередньої оплати є передчасною.

Враховуючи викладене, позовна вимога про стягнення з відповідача 218739,84 грн. попередньої плати за товар є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Судовий збір відповідно до ст. 49 ГПК України покладається судом на позивача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення підписано 19.09.2017 р.

Суддя О.О. Рябцева