ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.09.2017 Справа № 905/1875/17

Суддя господарського суду Донецької області Левшина Я.О., при секретарі судового засідання Мазурік М.О., розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовною заявою: Державного підприємства "Шахта ім. М.С.Сургая", м.Вугледар, Донецька область

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Лиман, Донецька область

про стягнення суми збитків у розмірі 1517,66грн.

за участю уповноважених представників:

від позивача: не зявився;

від відповідача: ОСОБА_1 (за довіреністю від 20.06.2017р.).

Відповідно до вимог ст.ст.4-4, 81 ГПК України судовий розгляд здійснювався з фіксацією у протоколі судового засідання.

У судовому засіданні 13.09.2017р. суд виходив до нарадчої кімнати для прийняття рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство "Шахта ім. М.С.Сургая", м. Вугледар, Донецька область звернулось до господарського суду Донецької області з позовними вимогами до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця, м.Київ в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Лиман, Донецька область про стягнення суми збитків у розмірі 1517,66грн.

Відповідно довідки про автоматичний розподіл справ між суддями, позовну заяву призначено до розгляду судді Левшиній Я.О.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що за залізничною накладною №53582292 від 06.01.2017р. вагон з вантажем №67899385 на станцію Красноармійськ Донецької залізниці (станція призначення) прибув з недостачею, яка підтверджена складеним цією ж станцією комерційним актом БН729325/8 від 10.01.217р. На думку позивача недостача виникла під час перевезення і відповідальність за понесені збитки має нести перевізник.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.ст. 623, 908, 909, 920, 924 Цивільного кодексу України, ст.ст. 307, 314 Господарського кодексу, ст. ст. 1, 2, 53 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 6, 110, 113, 114, 129 Статуту залізниць України, Закон України «Про залізничний транспорт».

На підтвердження вказаних обставин позивачем надано: накладну №53582292 від 06.01.2017р.; комерційний акт БН729325/8 від 10.01.217р.; посвідчення №6 про якість камяного вугілля від 06.01.2017р.; довідка б/н б/д про вартість вугілля; договір №ДФ/10283 від 30.08.2016р.; претензію №77 від 24.01.2017р.; витяг з ЄДРПОУ стосовно позивача.

Під час розгляду справи позивачем були надані додаткові документи, а саме: рахунок №2 від 16.01.2017р.; договір поставки рядового вугілля №02-16/РВ від 29.07.2016р. разом з додаткової угодою від 08.12.2016р. та специфікацією №01/17-1 від 29.12.2016р.; платіжні доручення.

21.08.2017р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву №2022/186/17 віл 18.08.2017р., в якому останній просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на недоведеність позивачем наявності збитків, оскільки документи на підтвердження оплати вантажу відсутні, а також на відсутність переуступного напису.

Представник позивача у судове засідання 13.09.2017р. не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в заяві №123 від 05.09.2017р. позовні вимоги підтримав, просив розглядати справу без його участі

Представник відповідача у судове засідання 13.09.2017р. зявився, проти позову заперечив, просив відмовити у його задоволенні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

06.01.2017р. Державне підприємство "Шахта ім. М.С.Сургая" (вантажовідправник) на адресу Публічного акціонерного товариства "ЦЗФ Комсомольська" (вантажоодержувач) за залізничною накладною на групу вагонів №53582292 від 06.01.2017р. у вагоні №67899385 зі станції Південнодонбаська Донецької залізниці на станцію Красноармійськ Донецької залізниці відвантажило вугілля камяне марки г-газовий, вологість вантажу 6, 9%.

За накладною вага нетто у вагоні №67899385 64900кг (брутто - не зазначено, тара - 21600 кг),

В накладній також зазначено, що вантаж маркований поздовжньою смугою білого кольору впродовж вагону.

Позивач є постачальником вугілля за договором №02-16/РВ від 29.07.2016р. укладеним з ДП «Держвуглепостач».

Згідно рахунку №2 від 16.01.2017р. вантажовідправника, виставленого ДП «Держвуглепостач», ціна 1т вугілля 1133,18грн. з ПДВ.

На станцію Красноармійськ (станція призначення) вагон прибув 09.01.2017р., де був складений акт загальної форми № 24 в/ст від 10.01.2017р.

На підставі абз.2 ч.1 ст.52 Статуту залізниць України (прибуття вантажу з ознаками недостачі під час перевезення у відкритому рухомому складі) вантаж видавався з перевіркою його маси представниками станції Красноармійськ Донецької залізниці. За результатами перевірки залізницею був складений: комерційний акт БН729325/8, згідно з яким: вагон прибув в технічному відношенні справний; поверхня вантажу нижче бортів на 20см, покрита снігом, справа з 1 по 3 люк з обох сторін порушене сніжне покриття, виїмка 300см*100см*40см; люки закриті; витікання вантажу немає; зважування вагону проводилося на справних 150 тонних вагонних вагах (держповірка 28.07.2016р.) вантажовідправника; вага нетто зважування вантажу 62250кг (брутто 83850кг, тари з документу 21600 кг), нестача вантажу складає 2650 кг проти даних залізничної накладної;

Комерційний акт підписаний належними особами, у відповідності до п. 10 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України N 334 28.05.2002р.

Вантажоодержувач (ПАТ «ЦЗФ Комсомольська») зробив переуступний напис на пред'явлення позову на залізничній накладній відправнику вантажу Державному підприємству "Шахта ім. М.С.Сургая". Переуступний напис засвідчений підписами генерального директора і головного бухгалтера та печаткою вантажоодержувача - ПАТ «ЦЗФ Комсомольська».

Враховуючи викладене, позивач звернувся до господарського суду з розглядуваним позовом.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обгрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим (ст.43 Господарського процесуального кодексу України).

Як вбачається із матеріалів справи, сутність розглядуваного позову полягає у примусовому спонуканні відповідача до відшкодування збитків, що виникли у звязку з незбереженням вантажу при перевезенні.

Як встановлено ч.3 ст. 909 Цивільного кодексу України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно ч.5 ст. 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Як зазначено в ст.6 глави 1 Статуту залізниць України, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи -одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з перевезення.

Відповідно до ст.909 Цивільного Кодексу України (ЦК) за договором перевезення перевізник зобов'язаний доставити довірений йому відправником вантаж в пункт призначення і видати його уповноваженій на отримання вантажу особі.

Згідно п.2 ст.924 ЦК перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 ЦК обумовлено: у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст.12 Закону України "Про залізничний транспорт" залізниці повинні забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Ст.23 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Стаття 110 Статуту залізниць України передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Згідно з ст.113 Статуту залізниць України за незбереження прийнятого до перевезення вантажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача чи пошкодження виникли з не залежних від перевізника причин.

Згідно ст.26 Закону України "Про залізничний транспорт" обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Статтею 129 Статуту залізниць України передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць; для засвідчення маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Відповідно до ст.130 Статуту залізниць України право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акту і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Статтею 133 Статуту залізниць України передбачено, що передача іншим організаціям або громадянам права на пред'явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Відповідно до ст.ст. 131, 136 Статуту залізниць України претензії і позови, що виникли з приводу перевезення, зокрема щодо нестачі вантажів, заявляються залізниці призначення вантажу.

Відповідно до ч.2 п.2 Правил заявлення та розгляду претензій переуступний напис засвідчується підписами керівника і головного (старшого) бухгалтера та печаткою підприємства.

Факт нестачі за спірним перевезенням матеріалами справи підтверджений, зокрема, комерційним актом.

Залізниця не довела, що нестача виникла з незалежних від перевізника причин.

Відповідно до ч.2 ст.114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно ст.115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Сума недостачі з урахуванням норми недостачі (сума норми природної втрати маси вантажу i граничного розходження визначення маси нетто) складає у вагоні №53582292 1532,06грн. із розрахунку: 1352кг (нестача вантажу, з урахуванням норми недостачі для мінерального палива у вологому стані 2,0% (2650кг 1298кг)) х 1133,18грн. (вартість 1т вугілля камяного, зданого до перевезення з ПДВ).

Позивачем заявлена менша сума.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі

Доводи відповідача, викладені у відзиві, стосовно недоведеності позивачем наявності збитків та відсутності документів на підтвердження оплати вантажу спростовуються матеріалами справи та є безпідставними.

Судові витрати у справі покладаються у відповідності до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 49, 59, 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ

Позовні вимоги Державного підприємства "Шахта ім. М.С.Сургая", м.Вугледар, Донецька область до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Лиман, Донецька область про стягнення суми збитків у розмірі 1517,66грн. задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ (03680, м.Київ, вул. Тверська, 5, ) в особі регіональної філії «Донецька залізниця» (84404, Донецька область, м. Лиман, вул. Кірова, 22, ) на користь Державного підприємства "Шахта ім. М.С.Сургая" (85670, Донецька область, м.Вугледар, ) суму збитків у розмірі 1517,66грн., а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 1600,00грн. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

У судовому засіданні 13.09.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписаний 13.09.2017р.

Суддя Я.О. Левшина