ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2017 р. Справа № 5023/1704/12

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Здоровко Л.М. , суддя Шутенко І.А.

при секретарі Міракові Г.А.

за участю представників:

від апелянта - не з'явився;

від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" - Фісатіді Г.Д. - на підставі довіреності від 27.06.2017р.;

ліквідатора - не з'явився;

від інших кредиторів - не з'явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Райффайзен банк Аваль", м. Київ, (вх.№1929 Х/2) на ухвалу господарського суду Харківської області від 01.06.2017р. у справі №5023/1704/12

за заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6, м. Харків,

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 09.04.2012р. прийнято до розгляду заяву Фізичної особи - підприємця ОСОБА_6 про порушення справи про банкрутство та порушено провадження у справі в порядку статей 47-49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Постановою господарського суду Харківської області від 24.12.2012р. залишеною без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 30.05.2012р. Фізичну особу - підприємця ОСОБА_6 визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Самойленко Ольгу Миколаївну.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 13.02.2013р. залишеною без змін постановами Харківського апеляційного господарського суду від 15.04.2013р. та Вищого господарського суду України від 02.07.2013р. було задоволено клопотання арбітражного керуючого Самойленко О.М. про звільнення її від виконання повноважень ліквідатора у справі; звільнено арбітражного керуючого Самойленко О.М. від виконання обов'язків ліквідатора Фізичної особи - підприємця ОСОБА_6; призначено ліквідатором банкрута - арбітражного керуючого Комаровську Ірину та зобов'язано арбітражного керуючого Самойленко О.М. передати всі матеріали, пов'язані з ліквідаційною процедурою, арбітражному керуючому Комаровській І.Ю. по акту прийому- передачі; зобов'язано ліквідатора виконати вимоги постанови господарського суду Харківської області від 24.04.2012р. у даній справі, завершити ліквідаційну процедуру в повному обсязі, надати суду звіт ліквідатора про виконану роботу та всі документи, що свідчать про завершення ліквідаційної процедури.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.12.2015р. було звільнено арбітражного керуючого Комаровську І.Ю. від виконання обов'язків ліквідатора банкрута; призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Капустіна Володимира Володимировича; зобов'язати Комаровську І.Ю. передати всі матеріали, пов'язані з ліквідаційною процедурою, арбітражному керуючому Капустіну В.В. протягом десяти днів від дати винесення даної ухвали за актом приймання-передачі; зобов'язано ліквідатора Капустіна В.В. виконати ліквідаційну процедуру в повному обсязі, відповідно до приписів Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та постанови господарського суду Харківської області у даній справі, надати суду звіт ліквідатора про виконану роботу та всі документи, що свідчать про завершення ліквідаційної процедури

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01.06.2017р. у справі №5023/1704/12 (суддя Суслова В.В.) частково задоволено заяву ПАТ "Райффайзен банк Аваль" про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 21.08.2013р. за вх. №30754 (з урахуванням уточнень за вх.№ 4339 від 04.02.2015р. та додаткових пояснень за вх.№ 5986 від 23.02.2016р.); розірвано договір купівлі-продажу від 18.05.2012р., посвідчений приватним нотаріусом Гуревічовим О.М. за номером 372; відмовлено в решті вимог АТ "Райффайзен банк Аваль".

Відповідні висновки суду з посиланням на положення статей 10, 26, 30 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", пункт 5 статті 23 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств", статей 216,638,651,653, 655 Цивільного кодексу України мотивовано тим, що матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження проведення розрахунку покупцем - ОСОБА_11 за придбане майно за договором купівлі-продажу від 21.08.2013р., а саме: нежитлові приміщення другого поверху №№ 60,63 в літ. "А-5" загальною площею 146,8 кв.м., розташовані за адресою: м. Харків, АДРЕСА_2), що свідчить про істотні порушення умов зазначеного договору та відповідно є підставою для його розірвання.

Відмовляючи в задоволення заяви ПАТ "Райффайзен банк Аваль" в частині застосувати правових наслідків розірвання правочину та повернення нежитлових приміщень 2-го поверху № 60,63 в літ "А-5" за адресою м. Харків, АДРЕСА_2, площею 146,8 кв. м. до ліквідаційної маси боржника шляхом визнання права власності за боржником на вказане нерухоме майно, місцевий господарський суд виходив з того, що у разі розірвання договору, реституція, як спосіб захисту цивільного права та повернення сторін у первісний стан, який існував до укладення договору, не передбачено, у зв'язку з чим відсутні правові підстави для задоволення заяви ПАТ "Райффайзен банк Аваль" в частині повернення нежитлових приміщень до ліквідаційної маси боржника шляхом визнання за боржником права власності.

Публічне акціонерне товариство "Райффайзен банк Аваль" з ухвалою суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 01.06.2017р. у справі №5023/1704/12 в частині відмови в задоволенні вимог ПАТ "Райффайзен банк Аваль" про повернення до ліквідаційної маси банкрута нерухомого майна: нежитлових приміщень другого поверху №60,63 в літ. А-5 загальною площею 141,4кв.м. за адресою: м.Харків, АДРЕСА_2, яке було відчужено за розірваним договором купівлі - продажу від 18.05.2012р. за №372, посвідченим приватним нотаріусом Гуревічовим О.М. та прийняти нове рішення, яким задовольнити вимоги АТ "Райффайзен банк Аваль" в цій частині.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилався на те, що при винесенні оскаржуваної ухвали місцевий господарський суд дійшов передчасного висновку щодо часткового задоволення заяви банку та відповідно відмови в задоволення вимоги про повернення до ліквідаційної маси банкрута нерухомого майна, з огляду на те, що положеннями статті 22 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" передбачено, що право володіння, користування і розпорядження об'єктом приватизації переходить до покупця після сплати в повному обсязі ціни продажу. У разі, якщо об'єктом продажу є нерухоме майно, право власності на нього переходить до покупця після державної реєстрації в установленому законом порядку права власності на придбаний об'єкт, яка здійснюється після сплати у повному обсязі ціни продажу об'єкта, спеціальним законом визначено особливу процедуру переходу права шості на таке майно, а саме, після повної оплати ціни продажу, а оскільки покупець не сплатив повної вартості зазначеного нерухомого майна, до нього не перейшло право власності на зазначені нежитлові приміщення, а відповідно власником даних приміщень залишається банкрут -ФОП ОСОБА_6

З огляду на вищевикладене, апелянт зазначає, що у даному випадку повна оплата покупцем ціни продажу не здійснена, що стало підставою для розірвання договорів купівлі-продажу, право власності на відчужене майно до покупця ОСОБА_11 не перейшло, а отже місцевий господарський суд у відповідності до приписів законодавства, яке регулює спірні правовідносини, повинен був задовольнити вимогу про повернення відчуженого за розірваними договором нерухомого майна до ліквідаційної маси банкрута.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 19.06.2017р. прийнято апеляційну скаргу до провадження, розгляд скарги призначено на 03.07.2017р.

29.06.2017р. ТОВ "ФК"Форінт" подано до апеляційного господарського суду клопотання про заміну сторони правонаступником (вх.№6871), в якому просить замінити заставного кредитора Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 - Публічне акціонерне товариство "Райффайзен банк Аваль" на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт".

03.07.2017р. ліквідатором арбітражним керуючим Капустіним В.В. подано до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№6928), в якому просить задовольнити апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Райффайзен банк Аваль", скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 01.06.2017р. у справі №5023/1704/12 в частині відмови в задоволенні вимог ПАТ "Райффайзен банк Аваль" про повернення до ліквідаційної маси банкрута нерухомого майна: нежитлових приміщень другого поверху №60,63 в літ. А-5 загальною площею 141,4кв.м. за адресою: м.Харків, АДРЕСА_2, яке було відчужено за розірваним договором купівлі - продажу від 18.05.2012р. за №372, посвідченим приватним нотаріусом Гуревічовим О.М. та прийняти нове рішення, яким задовольнити вимоги АТ "Райффайзен банк Аваль" в цій частині.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 03.07.2017р. відкладено розгляд справи на 18.07.2017р.; замінено заставного кредитора Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 - Публічне акціонерне товариство "Райффайзен банк Аваль" на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт"(01133, м.Київ, бул. Лесі Українки, б.34, оф.212, КОД ); визнано обов'язковою явку ліквідатора арбітражного керуючого Капустіна Володимира Володимировича; запропоновано ліквідатору арбітражному керуючому Капустіну Володимиру Володимировичу завчасно надати до Харківського апеляційного господарського суду усі наявні документи щодо підготовки до продажу майна банкрута та його реалізації (належним чином засвідчені копії для долучення до матеріалів справи та оригінали для огляду суду в судовому засіданні); у разі неможливості виконання вимог ухвали суду, надати письмові пояснення з обґрунтуванням зазначених підстав.

У зв'язку з відпусткою судді Камишевої Л.М., автоматизованою системою документообігу суду 17.07.2017р. для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Плахова О.В., судді Здоровко Л.М., судді Лакізи В.В.

17.07.2017р. ліквідатором арбітражним керуючим Капустіним В.В. подано до апеляційного господарського суду клопотання про розгляд справи без його участі у зв'язку з терміновим відрядженням до міста Києва, проте доказів на підтвердження термінового відрядження не надав (вх.№7481).

17.07.2017р. ліквідатором арбітражним керуючим Капустіним В.В. на виконання вимог ухвали Харківського апеляційного господарського суду від 03.07.2017р. щодо надання документів, які стосуються підготовки до продажу майна банкрута та його реалізації подано до апеляційного господарського суду письмові пояснення (вх.№7481), в яких зазначає, про неможливість їх надання, з огляду на те, що попереднім ліквідатором боржника арбітражним керуючим Комаровською І.Ю., яку було усунуто від виконання обов'язків ліквідатора на підставі ухвали господарського суду Харківської області від 14.01.2015р., не було передано усіх матеріалів пов'язаних з проведенням ліквідаційної процедури, на листи -вимоги від 28.012016р. та від 22.02.2016р. щодо передачі документів, арбітражним керуючим Комаровською І.Ю. відповідей не надано.

17.07.2017р. кредитором Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" подано до апеляційного господарського суду клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№7494).

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 18.07.2017р. відкладено розгляд справи на 16.08.2017р.; зобов'язано Харківський обласний державний нотаріальний архів завчасно надати до Харківського апеляційного господарського суду: усі наявні документи, на підставі яких, 18.05.2012р. між ліквідатором фізичної особи - підприємця ОСОБА_6 арбітражним керуючим Самойленко Ольгою Михайлівною та ОСОБА_14 було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Гуревічовим О.М., зареєстрованим в реєстрі за номером 372 (зокрема, звіт про оцінку майна, складений Приватним підприємством "Агентство майна та землі" від 26.04.2012р.; протокол проведення аукціону Українською універсальною біржею м.Полтава від 18.05.2012р. № 1, підписаний ліцитатором Української універсальної біржі м.Полтава ОСОБА_4, та затверджений продавцем - ліквідатором фізичної особи - підприємця ОСОБА_6 арбітражним керуючим Самойленко Ольгою Михайлівною та заступником директора Української універсальної біржі м.Полтава ОСОБА_25.).

04.08.2017р. Харківським обласним державним нотаріальним архівом на виконання вимог ухвали Харківського апеляційного господарського суду від 18.07.2017р. надано витребувані апеляційним господарським судом документи (вх.№8209), а саме: копію договору купівлі- продажу нерухомого майна від 18.05.2012р. укладеного між ліквідатором фізичної особи- підприємця ОСОБА_6 арбітражним керуючим Самойленко О.М. та ОСОБА_11, та перелік документів на підставі яких вказаних договір купівлі- продажу було посвідчено, зокрема протокол проведення аукціону Українською універсальною біржею м.Полтава від 18.05.2012р. № 1, підписаний ліцитатором Української універсальної біржі м.Полтава ОСОБА_4, та затверджений продавцем - ліквідатором фізичної особи - підприємця ОСОБА_6 арбітражним керуючим Самойленко Ольгою Михайлівною та заступником директора Української універсальної біржі м.Полтава ОСОБА_25.); звіт про оцінку майна від 26.04.2012р., затверджений директором ПП "Агентство оцінки майна та землі"; копію витягу з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 18.05.2012р.№36092880.

16.08.2017р. кредитором ТОВ "ФК"Форінт" подано до апеляційного господарського суду письмові пояснення (вх.№8589), в яких просить суд застосувати пункт 1 частини першої статті 83 Господарського процесуального кодексу України та визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 18.05.2012р., укладений між ліквідатором ФОП ОСОБА_6 арбітражним керуючим Самойленко О.М. та ОСОБА_11, посвідчений приватним нотаріусом Гуревічовим О.М., реєстр. № 372, з тих підстав, що незважаючи на проведення аукціону та укладання оспорюваного договору, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження проведення ліквідатором інвентаризації майна, виконання обов'язку щодо оповіщення через засоби масової інформації порядку продажу майна банкрута, складу, умов та строків придбання такого майна, отже фактично невиконання ліквідатором вказаних обов'язків унеможливило виявлення всіх бажаючих придбати спірне майно та їх участь в аукціоні, та нівелювало сам аукціон як порядок виявлення покупця, який може запропонувати за вказане майно найвищу ціну; в матеріалах справи відсутні докази виконання ліквідатором обов'язку щодо повідомлення заставного кредитора про час, місце та умови продажу заставного майна; крім того, відповідно до наявного в матеріалах справи висновку про вартість майна, складеного суб'єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_16, станом на 23.04.2012р. (менш ніж за місяць до продажу нерухомого майна) вартість спірного нерухомого майна складала 976 000,00грн., проте відчуження майна відбулось за 159800,00 гривень на підставі звіту про оцінку майна, виготовленого 26.04.2012р., отже суттєве умисне заниження вартості нерухомого майна є безумовною підставою для визнання договору купівлі-продажу майна недійсним; матеріали справи не містять доказів оприлюднення інформації щодо переможця аукціону та ціни продажу спірного нерухомого майна. На думку кредитора, вказані обставини свідчать про численні порушення норм діючого законодавства при підготовці та проведенні аукціону з продажу нерухомого майна банкрута, що є безмовною підставою для визнання протоколу проведення аукціону від 18.05.2012р. № 1 недійсним. Також, кредитор зазначає, що матеріали справи не містять будь-яких доказів розрахунку покупцем - ОСОБА_11 за придбане майно за договором купівлі-продажу від 21.08.2013р., а саме: нежитлові приміщення другого поверху №№ 60,63 в літ. "А-5" загальною площею 146,8 кв.м., розташовані за адресою: м. Харків, АДРЕСА_2), що свідчить про те, що право власності за вказаним договором до вказаної особи не перейшло, разом з тим, на даний час власником спірних нежитлових приміщень є ОСОБА_26 на підставі іпотечного договору від 27.11.2012р. З огляду на вищевикладені обставини, кредитор наголошує на тому, що право власності на спірне майно залишилося за банкрутом - ФОП ОСОБА_6, вказане майно боржником не передавалось ОСОБА_26, а отже вибуло з володіння власника поза його волею, в зв'язку з чим підлягає задоволенню вимога про повернення спірного нерухомого майна до ліквідаційної маси боржника ФОП ОСОБА_6 шляхом визнання за нею право власності на таке майно.

Також, просить суд задовольнити апеляційну скаргу ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 01.06.2017р. та повернути до ліквідаційної маси банкрута нерухоме майно шляхом визнання за Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_6 права власності на нежитлові приміщення другого поверху №№ 60,63 в літ. "А-5" загальною площею 146,8 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_2.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 16.08.2017р. відкладено розгляд справи на 06.09.2017р.; зобов'язано Українську універсальну біржу надати до Харківського апеляційного господарського суду усі наявні документи щодо підготовки до продажу майна банкрута та його реалізації (належним чином засвідчені копії для долучення до матеріалів справи та оригінали для огляду суду в судовому засіданні.

16.08.2017р. громадянкою ОСОБА_11 подано до апеляційного господарського суду заперечення на апеляційну скаргу (вх.№8626), в яких просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Райффайзен банк Аваль".

01.09.2017р. Українською універсальною біржею на виконання вимог ухвали Харківського апеляційного господарського суду від 16.08.2017р. подано витребувані апеляційним господарським судом документи (вх.№9113), а саме: копію угоди на організацію та проведення відкритих торгів (аукціону) від 26.04.2012р.; копію висновку суб'єкта оціночної діяльності ПП "Агенство оцінки майна та землі" про вартість об'єкту оцінки: нежитлових приміщень 2-го поверху № 60, 63 в літ. А-5, заг. площею 146,8 кв.м. розташованих за адресою: АДРЕСА_2; копію витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 34044116 від 07.05.2012р.; копію свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.03.2004р.; копію заявки № 1-04/05-12 від 04.05.2012р. на участь в аукціоні ОСОБА_17; копії 1-3,10,11сторін паспорту ОСОБА_17, ідентифікаційного номеру; копію квитанції № 41-2743 від 03.05.2012р. про сплату ОСОБА_17 реєстраційного внеску;копію квитанції № 41-2750 від 03.05.2012р. про сплату ОСОБА_17 гарантійного внеску; копію заявки № 2-04/05-12 від 04.05.2012р. на участь в аукціоні ОСОБА_11; копію 1-3, 10,11 сторінок паспорту ОСОБА_11, ідентифікаційного номеру. копію квитанції № 41-2759 від 03.05.2012р. про сплату ОСОБА_11 реєстраційного внеску; копію квитанції № 41-2764 від 03.05.2012р. про сплату ОСОБА_11 гарантійного внеску; копію протоколу № 1 проведення аукціону від 18.05.2012р. (т. 10 а.с.198-213).

У зв'язку з відпусткою судді Лакізи В.В., автоматизованою системою документообігу суду 05.09.2017р. для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Плахова О.В., судді Здоровко Л.М., судді Шутенко І.А.

Пунктом 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про судове рішення" від 23.03.2012р. №6 встановлено, що в разі необхідності заміни судді в процесі розгляду справи або додаткового введення судді (суддів) до складу суду розгляд справи з огляду на встановлений пунктом 3 частини четвертої статті 47 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" слід починати спочатку.

Колегія суддів у новому складі розпочала розгляд апеляційної скарги спочатку.

06.09.2017р. громадянкою ОСОБА_11 подано до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№9291), в якому просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Райффайзен банк Аваль", ухвалу господарського суду Харківської області від 01.06.2017р. у справі №5023/1704/12 залишити без змін.

06.09.2017р. кредитором ТОВ "ФК"Форінт" подано до апеляційного господарського суду клопотання про вихід за межі позовних вимог (вх.№9300), в якому просить суд вийти за межі заявлених вимог та визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 18.05.2012р., укладений між ліквідатором ФОП ОСОБА_6 арбітражним керуючим Самойленко О.М. та ОСОБА_11, посвідчений приватним нотаріусом Гуревічовим О.М., реєстр. № 372, а також задовольнити апеляційну скаргу ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 01.06.2017р. та повернути до ліквідаційної маси банкрута нерухоме майно шляхом визнання за Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_6 (61001 АДРЕСА_1 ІПН НОМЕР_1) права власності на нежитлові приміщення другого поверху №№ 60,63 в літ. "А-5" загальною площею 146,8 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_2.

У судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду було оголошено перерву до 16:00год. 06.09.2017р.

Після оголошеної перерви, судове засідання було продовжено о 16:05год. 06.09.2017р.

Після перерви ліквідатор арбітражний керуючий Капустін В.В. в судове засідання не з'явився, та ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 06.09.2017р. було відкладено розгляд справи на 15.09.2017р.

14.09.2017р. кредитором ТОВ "ФК"Форінт" було подано до апеляційного господарського суду клопотання про вихід за межі позовних вимог (вх.№9604), в якому просив суд вийти за межі заявлених вимог та визнати недійсним результати аукціону з продажу майна ФОП ОСОБА_6 - нежитлових приміщень 2-го поверху №№60, 63 в літ. "А-5" по АДРЕСА_2 в м. Харкові, проведені 18.05.2012р. та оформлені протоколом №1, визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 18.05.2012р., укладений між ліквідатором ФОП ОСОБА_6 арбітражним керуючим Самойленко О.М. та ОСОБА_11, посвідчений приватним нотаріусом Гуревічовим О.М., реєстр. № 372, а також задовольнити апеляційну скаргу ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 01.06.2017р. та повернути до ліквідаційної маси банкрута нерухоме майно шляхом визнання за Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_6 (61001 АДРЕСА_1 ІПН НОМЕР_1) права власності на нежитлові приміщення другого поверху №№ 60,63 в літ. "А-5" загальною площею 146,8 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_2.

15.09.2017р. громадянкою ОСОБА_11 подано до апеляційного господарського суду клопотання про зупинення провадження у даній справі (вх.№9640), в якому просить суд зупинити апеляційне провадження у даній справі №5023/1704/12 до розгляду скарги на ухвалу Харківського апеляційного господарського суду від 03.07.2017р., якою було замінено заставного кредитора Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 - Публічне акціонерне товариство "Райффайзен банк Аваль" на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт". Також, до вказаного клопотання громадянкою ОСОБА_11 додано копію аркушу газети "Біржовий Вісник" "Всеукраїнський рекламно-інформаційний щотижневик" від 26.04.2012р. №17-4 (563), в якому розміщено оголошення про проведення Українською універсальною біржею м.Полтава аукціону з продажу майна банкрута, а саме: нежитлових приміщень другого поверху №60,63 в літ. А-5 загальною площею 141,4кв.м., розташованих за адресою: м.Харків, АДРЕСА_2 (колишня назва АДРЕСА_2) та копію касаційної скарги на ухвалу Харківського апеляційного господарського суду від 03.07.2017р. у справі №5023/1704/12 з відміткою відділу документального забезпечення та контролю Харківського апеляційного господарського суду від 15.09.2017р.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково доданими документами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Пунктом 9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" від 17.05.2011р. №7 встановлено, що у вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з'ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об'єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою Господарського процесуального кодексу України покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов'язаний самостійно з'ясовувати відповідні причини. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.

Разом з тим, громадянкою ОСОБА_18 (яку, як особу, яка є покупцем за оспорюваних договором повідомлялось господарським судом першої інстанції про кожне судове засідання під час розгляду заяви ПАТ "Райффайзен Банк Аваль") не зазначено об'єктивних причин, які унеможливили подання вказаного доказу до суду першої інстанції, у зв'язку з чим, колегія суддів вважає за неможливе прийняти копію аркушу газети "Біржовий Вісник" "Всеукраїнський рекламно-інформаційний щотижневик" від 26.04.2012р. №17-4 (563), в якому розміщено оголошення про проведення Українською універсальною біржею м.Полтава аукціону з продажу майна банкрута, а саме: нежитлових приміщень другого поверху №60,63 в літ. А-5 загальною площею 141,4кв.м., розташованих за адресою: м.Харків, АДРЕСА_2 (колишня назва АДРЕСА_2), як додатковий доказ у даній справі.

У судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду від 15.09.2017р. представник кредитора ТОВ "ФК"Форінт" підтримала подані клопотання про вихід за межі позовних вимог, просила суд вийти за межі заявлених вимог ПАТ "Райффайзен банк Аваль" та визнати недійсним результати аукціону з продажу майна ФОП ОСОБА_6 - нежитлових приміщень 2-го поверху №№60, 63 в літ. "А-5" по АДРЕСА_2 в м. Харкові, проведені 18.05.2012р. та оформлені протоколом №1, визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 18.05.2012р., укладений між ліквідатором ФОП ОСОБА_6 арбітражним керуючим Самойленко О.М. та ОСОБА_11, посвідчений приватним нотаріусом Гуревічовим О.М., реєстр. № 372, а також задовольнити апеляційну скаргу ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 01.06.2017р. та повернути до ліквідаційної маси банкрута нерухоме майно шляхом визнання за Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_6 (61001 АДРЕСА_1 ІПН НОМЕР_1) права власності на нежитлові приміщення другого поверху №№ 60,63 в літ. "А-5" загальною площею 146,8 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_2.

Також, представник кредитора заперечила проти задоволення клопотання громадянки ОСОБА_11 про зупинення провадження у даній справі.

У судове засідання Харківського апеляційного господарського суду 15.09.2017р. інші учасники провадження у справі про банкрутство, зокрема і представник апелянта не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, з огляду на те, що апеляційним господарським судом було виконано процесуальний обов'язок щодо належного повідомлення учасників провадження у справі про банкрутство про час та місце розгляду справи, про що свідчить штамп на зворотній сторінці ухвали Харківського апеляційного господарського суду від 06.09.2017р. про відправлення її копій сторонам, що є доказом належного повідомлення учасників процесу про час та місце розгляду апеляційної скарги у відповідності до пункту 2.6.15 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації № 28 від 20.02.2013р.

Стосовно клопотання громадянки ОСОБА_11 про зупинення провадження у даній справі №5023/1704/12 до розгляду скарги на ухвалу Харківського апеляційного господарського суду від 03.07.2017р., якою було замінено заставного кредитора Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 - Публічне акціонерне товариство "Райффайзен банк Аваль" на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" (вх.№9640), колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Пунктом 3.16 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" встановлено, що статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним.

Зокрема, відповідно до частини першої статті 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини третя і четверта статті 35 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку зобов'язаний з'ясовувати: 1) як пов'язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом; 2) чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі. Йдеться про те, що господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: непідвідомчості; обмеженості предметом позову; неможливості розгляду тотожної справи; певної черговості розгляду вимог.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку відсутня така умова зупинення провадження у справі - як неможливість розгляду даної справи №5023/1704/12, оскільки у межах цієї справи апеляційний господарський суд вправі самостійно встановити обставини, що мають значення для правильного її вирішення, без жодних обмежень.

Крім того, судова колегія зазначає, що статтею 109 Господарського процесуального кодексу України визначено, що касаційна скарга подається до Вищого господарського суду України через апеляційний господарський суд, який прийняв оскаржуване рішення чи постанову. Апеляційний господарський суд зобов'язаний невідкладно надіслати скаргу разом зі справою до Вищого господарського суду України.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили. Суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про повернення касаційної скарги у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених цією статтею, і суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, та незалежно від поважності причини пропуску цього строку - у разі, якщо вона подана прокурором, органом державної влади, органом місцевого самоврядування після спливу одного року з моменту набрання оскаржуваним судовим рішенням законної сили (стаття 110 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною другою статті 111-4 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що питання про прийняття касаційної скарги до провадження або про повернення касаційної скарги суд вирішує не пізніше п'яти днів з дня її надходження.

В обґрунтування наявності підстав для зупинення провадження у даній справі, громадянка ОСОБА_18 посилається на подання касаційної скарги на ухвалу Харківського апеляційного господарського суду від 03.07.2017р. у даній справі, якою було замінено заставного кредитора Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 - Публічне акціонерне товариство "Райффайзен банк Аваль" на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт". На підтвердження звернення з відповідною касаційною скаргою додано копію касаційної скарги на ухвалу Харківського апеляційного господарського суду від 03.07.2017р. у справі №5023/1704/12 з відміткою відділу документального забезпечення та контролю Харківського апеляційного господарського суду від 15.09.2017р.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що належним та допустимим доказом прийняття Вищим господарським судом України касаційних скарг до провадження може бути лише ухвала Вищого господарського суду України про прийняття касаційної скарги до провадження, у зв'язку з чим судова колегія відмовляє в задоволенні вказаного клопотання про зупинення провадження у даній справі.

Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду апеляційної скарги по суті, що учасники провадження у справі про банкрутство про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 09.04.2012р. прийнято до розгляду заяву Фізичної особи - підприємця ОСОБА_6 про порушення справи про банкрутство та порушено провадження у справі в порядку статей 47-49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (т.1 а.с.2-3).

Постановою господарського суду Харківської області від 24.12.2012р. залишеною без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 30.05.2012р. Фізичну особу - підприємця ОСОБА_6 визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого ОСОБА_19 (т.1 а.с.83-89, а.с.153-161).

Як зазначено у постанові про визнання боржника банкрутом:

"- відповідно до матеріалів справи, боржник має у власності нерухоме майно: нежитлові приміщення 2-го поверху №60, 63 в літ. "А-5" загальною площею 141,4 кв.м, розташовані за адресою: АДРЕСА_2, на підставі Свідоцтва на право власності, виданого 26.03.2004 р. Киїівською районною радою на підставі Розпорядження голови Київської міської ради м. Харкова від 23.03.2004 р. за №308. Вказане майно є предметом іпотеки за Договором іпотеки №010-2/07/1-700/1-07, укладеним між ВАТ "Райффайзен банк Аваль" та боржником, який 12.06.2007 року було посвідчено Клопотовою Л.Ю., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, за реєстровим №2588. Вартість зазначеного майна, згідно з Висновком про вартість майна до звіту №6/04/2012 від 23.04.2012 р., який складено суб'єктом оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_16 (сертифікат №12830/11 виданий ФДМУ 30.12.2011 р.) станом на 23.04.2012 р складає 976 000,00 грн. "

Як вбачається з матеріалів справи, 07.08.2012р. Публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" було подано до господарського суду першої інстанції клопотання (вх.№11579 від 07.12.2012р.), в якому просив суд витребувати у ліквідатора ФОП ОСОБА_6 Самойленко О.М.: належним чином засвідчені копії: договорів купівлі продажу предмету іпотеки, а саме нерухомого майна приміщень 2-го поверху №60,63 в літ "А-5" загальною площею 146,8 кв.м., яке розташовано за адресою: м.Харків, АДРЕСА_2 (протоколів торгів з реалізації предмета іпотеки нерухомого майна, нерухомого майна нежитлових приміщеннь 2-го поверху №60,63 в літ "А-5" загальною площею 146,8кв.м., що знаходиться за адресою м.Харків, АДРЕСА_2; договір на проведення торгів з продажу майна; оголошення в засобах масової інформації про порядок продажу майна банкрута; звіт про проведені дії в ліквідаційній процедурі. зобов'язати ліквідатора Самойленко О.М. надати вказані документи в триденний термін суду та Харківській обласній дирекції "Райффайзен Банк Аваль".

В обґрунтування поданого клопотання заставний кредитор посилався на те, що Харківській обласній дирекції "Райффайзен Банк Аваль" як заставному кредитору стало відомо, що 15.02.2012р. між ліквідатором - арбітражним керуючим Самойленко О.М. та ОСОБА_11 було укладено договір купівлі продажу нерухомого майна, а саме: нежитлових приміщень 2-го поверху №60,63 в літ "А-5" загальною площею 146,8 кв.м., що знаходиться за адресою м.Харків, АДРЕСА_2; вказане нерухоме майно є предметом іпотеки банку та увійшло до складу ліквідаційної маси, банк про час та місце проведення торгів ліквідатором не повідомлено, звіту про оцінку майна надано не було, на запити банку ліквідатор не відповідає; окрім того, матеріали справи на момент ознайомлення також на містять зазначених документів, отже, на думку заставного кредитора ліквідатор не виконує приписів постанови про визнання боржника банкрутом та Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом. (т.2 а.с.105-106).

Ухвалами господарського суду Харківської області від 07.08.2012р., від 18.09.2012р. було зобов'язано ліквідатора арбітражного керуючого Самойленко О.М. надати суду повний звіт про здійснені заходи щодо ліквідації Фізичної особи - підприємця ОСОБА_6, в тому числі документи стосовно порядку продажу майна банкрута, що є предметом іпотеки ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" (т.2 а.с.111-112,а.с.119-120)

Проте, будь-яких документів та письмових пояснень на виконання вимог ухвал суду ліквідатором банкрута арбітражним керуючим Самойленко О.М. надано не було.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 13.02.2013р. залишеною без змін постановами Харківського апеляційного господарського суду від 15.04.2013р. та Вищого господарського суду України від 02.07.2013р. було задоволено клопотання арбітражного керуючого Самойленко О.М. про звільнення її від виконання повноважень ліквідатора у справі; звільнено арбітражного керуючого Самойленко О.М. від виконання обов'язків ліквідатора Фізичної особи - підприємця ОСОБА_6; призначено ліквідатором банкрута - арбітражного керуючого Комаровську Ірину та зобов'язано арбітражного керуючого Самойленко О.М. передати всі матеріали, пов'язані з ліквідаційною процедурою, арбітражному керуючому Комаровській І.Ю. по акту прийому- передачі; зобов'язано ліквідатора виконати вимоги постанови господарського суду Харківської області від 24.04.2012р. у даній справі, завершити ліквідаційну процедуру в повному обсязі, надати суду звіт ліквідатора про виконану роботу та всі документи, що свідчать про завершення ліквідаційної процедури (т.3 а.с.20-22, а.с.81-86, а.с.108-112).

Як вбачається з матеріалів справи, 21.08.2013р. на адресу господарського суду Харківського області від заставного кредитора ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" надійшла заява про визнання торгів та договору купівлі-продажу недійними (вх.№30754), в якій банк просив суд визнати недійсним аукціон (торги), що були проведені у межах процедури банкрутства ФОП ОСОБА_6 з реалізації майна, що перебуває в іпотеці АТ "Райффайзен банк Аваль", а саме: нежитлових приміщень 2-го поверху № 60,63 в літ "А-5" за адресою м. Харків, АДРЕСА_2, площею 146,8 кв. м. недійсними; визнати договір купівлі - продажу, укладений з ОСОБА_11 та посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. 18.05.2012 року та зареєстрований у реєстрі за номером 372.

В обґрунтування поданого клопотання банк посилався на те, що попереднім ліквідатором арбітражним керуючим ОСОБА_19 не було здійснено оповіщення через засоби масової інформації про порядок продажу майна банкрута, склад, умови та строки придбання майна, що зробило неможливим проведення відкритих торгів із забезпеченням вільного доступу всіх бажаючих придбати нерухоме майно та проведення його продажу на конкурсних засадах, ліквідатором Самойленко О.М. не було здійснено інвентаризацію майна боржника банкрута, що свідчить про те, що інвентаризацію належного боржнику майна проведено не було, що могло призвести до заниження показника ліквідаційної маси через неповне виявлення майна боржника. Крім того, банк наголошував на тому, продаж нерухомого майна банкрута було здійснено без згоди іпотекодержателя.

З оглядом на вищевикладене, банк зазначав, що не дотримання вимог частин 1, 2, 3 статті 203 Цивільного кодексу України при укладанні оспорюваного договору та порушення частини 2 статті 30 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", тягне за собою визнання договору недійсним, на підставі частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України (т.3 а.с.141-143).

Окрім того, до вказаної заяви банком було подано клопотання про витребування доказів, в якому просив суд зобов'язати надати арбітражного керуючого Самойленко О.М. та Комаровську І.Ю.: копію звіту про оцінку нежитлових приміщень 2-го поверху № 60,63 в літ "А-5" за адресою м. Харків, АДРЕСА_2, площею 146,8 кв. м.; копію протоколу аукціону з продажу нежитлових приміщень 2-го поверху № 60,63 в літ "А-5" за адресою м. Харків, АДРЕСА_2, площею 146,8 кв. м.; Копію договору купівлі - продажу, укладений з ОСОБА_11 та посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. 18.05.2012р. та зареєстрований у реєстрі за номером 372; - докази сплати коштів набувачем ОСОБА_11 за придбання нежитлових приміщень 2-го поверху № 60,63 в літ "А-5" за адресою м. Харків, АДРЕСА_2, площею 146,8 кв. м. (т.3 а.с.152-153).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21.08.2013р. було задоволено клопотання ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" про витребування доказів; зобов'язано Головне управління юстиції в Харківській області надати суду наступні документи: копію протоколу аукціону з продажу нежитлових приміщень 2-го поверху № 60,63 в літ "А-5", за адресою АДРЕСА_2, площею 146,8 кв.м.; копію договору купівлі-продажу, укладеному з ОСОБА_21 та посвідченому приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. 18.05.2012 року та зареєстрований у реєстрі за номером 372 (т.3 а.с.164-165).

25.09.2013р. Головним управлінням юстиції у Харківській області на виконання вимог ухвали місцевого господарського суду від 21.08.2013р. було надано належним чином засвідчені фотокопії документів з фонду № 115 "Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Гуревічова О.М", а саме: копію договору купівлі-продажу нерухомого майна, розташованого в м. Харкові, АДРЕСА_2, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Гуревічовим О.М, 18.05.2012р. за реєстром № 372 від імені гр. ОСОБА_6, гр. Самойленко О.М. та гр. ОСОБА_11; копію протоколу проведення аукціону № 1 від 18.05.2012р. (т.3 а.с.176-180).

Отже, лише через рік після звернення заставного кредитора до суду з заявою про визнання торгів та договору купівлі-продажу недійними, судом було вжито заходів щодо витребування зазначених документів, проте, будь-яких інших документів щодо підготовки до продажу майна банкрута та його реалізації матеріали справи не містили.

26.11.2013р. на адресу господарського суду Харківського області від заставного кредитора ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" надійшло уточнення до заяви про визнання торгів та договору в купівлі - продажу недійсними, в якому банк просив суд визнати недійсним аукціон (торги), що були проведені у межах процедури банкрутства ФОП ОСОБА_6 з реалізації майна, що перебуває в іпотеці АТ "Райффайзен банк Аваль", а саме: нежитлових приміщень 2-го поверху № 60,63 в літ "А-5" за адресою м. Харків, АДРЕСА_2, площею 146,8 кв. м.; визнати недійсним договір купівлі - продажу, укладений з ОСОБА_11 та посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. 18.05.2012 року та зареєстрований у реєстрі за номером 372,

У вказаних уточненнях банк наголошував на тому, що станом на момент звернення до суду із заявою про визнання договорів недійсним, вже понад 1 рік з моменту укладення договору купівлі - продажу, грошові кошти від продажу заставного майна заставному кредитору не надійшли, в матеріалах справи відсутні будь-які докази отримання ліквідатором Самойленко О.М. чи Комаровською І.Ю. коштів від продажу нежитлових приміщень 2-го поверху № 60, 63 в літ. А-5 загальною площею 141,4 кв. м. за адресою АДРЕСА_2; в матеріалах справи відсутні будь-які докази передачі нерухомого майно ОСОБА_11 (т.4 а.с.4-7).

16.06.2014р. банком було подано до господарського суду першої інстанції уточнення до заяви про визнання договорів недійними(вх.№20052), в яких просив суд визнати недійсними аукціон (торги), що були проведені у межах процедури банкрутства ФОП ОСОБА_6 з реалізації майна, що перебуває в іпотеці АТ "Райффайзен банк Аваль", нежитлових приміщень 2-го поверху № 60,63 в літ "А-5" за адресою м. Харків, АДРЕСА_2, площею 146,8 кв. м.; визнати недійним договір купівлі - продажу, укладений з ОСОБА_11 та посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. 18.05.2012 року та зареєстрований у реєстрі за номером 372; застосувати правові наслідки недійсності правочину та повернути нежитлові приміщення, нежитлових приміщень 2-го поверху № 60,63 в літ "А-5" за адресою м. Харків, АДРЕСА_2, площею 146,8 кв. м. до ліквідаційної маси боржника шляхом визнання права власності за боржником на нежитлові приміщення 2-го поверху № 60,63 в літ "А-5" за адресою АДРЕСА_2, площею 146,8 кв. м.

В обґрунтування поданих уточнень банк посилався на те, що ліквідатор Самойленко О.М. та Комаровська І.Ю. на неодноразові вимоги кредитора та суду не надають відомостей про оплату за укладеним договором, грошові кошти заставному кредитору не перераховані, що свідчить про відсутність доказів сплатності договору, отже, право власності від боржника до покупця не переходило, а тому покупець за договором на даний час незаконно володіє, користується та розпоряджається майном боржника (т. 4 а.с.136-140).

27.08.2014р. до господарського суду Харківської області від заставного кредитора ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" надійшло клопотання про витребування доказів (вх.№ 29621), в якому просив суд зобов'язати Головне управління юстиції у Харківській області за результатами аналізу архівної справи Гуревічова О.М.:надати відповідь чи надавалась ліквідатором банкрута ФОП ОСОБА_6 Самойленко О.М. заява про прийняття у депозит грошових коштів, що були отримані ліквідатором майна, якщо так, то у якій сумі, та, відповідно чи було за її заявою вчинено нотаріальну дію - прийняття у депозит грошових коштів; у разі якщо так - надати копію лівої її частини (корінець квитанції), що залишився у справах приватного нотаріуса від вчинення нотаріальної дії прийняття у депозит грошових коштів від ліквідатора ФОП ОСОБА_6 Самойленко О.М.; надати копію наказу Головного управління юстиції у Харківській області для ведення депозитних операцій, де зазначено іншу державну нотаріальну контору або приватного нотаріуса для зберігання та передання депонентам коштів після завершення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса ХМНО Гуревічова О.М.

В обґрунтування поданого клопотання банк посилався на те, на неодноразові запити направлені на адресу ліквідатора арбітражного керуючого Комаровської І.Ю., відомості щодо вчиненого договору купівлі-продажу майна, яке знаходиться іпотеці банку - нежитлові приміщення 2-го поверху № 60, 63 в літ. А-5 загальною площею 141,4 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 надано не було; ухвалами суду у даній справі неодноразово викликались у судові засідання арбітражні керуючі Самойленко ОМ. Та Комаровська І.Ю. , в яких судом витребовувались документи, проте, до суду вони не з'явились, документів на запит щодо отримання коштів за угодою не надали, отже на даний час у справі відсутні будь-які докази сплати/несплати коштів за оспорюваних правочином (т.5 а.с.7-8).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27.08.2014р. було задоволено клопотання ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" про витребування доказів; зобов'язано Головне управління юстиції у Харківській області надати суду: за результатами аналізу архівної справи Гуревічова О.М. надати відповідь чи надавалась ліквідатором банкрута ФОП ОСОБА_6 Самойленко О.М. заява про прийняття у депозит грошових коштів, що були отримані ліквідатором майна, якщо так, то у якій сумі., та, відповідно чи було за її заявою вчинено нотаріальну дію - прийняття у депозит грошових коштів, у разі якщо так - надати копію лівої її частини (корінець квитанції), що залишився у справах приватного нотаріуса від вчинення нотаріальної дії прийняття у депозит грошових коштів від ліквідатора ФОП ОСОБА_6 Самойленко О.М.; надати копію наказу Головного управління юстиції у Харківській області для ведення депозитних операцій, де зазначено іншу державну нотаріальну контору або приватного нотаріуса для зберігання та передання депонентам коштів після завершення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса ХМНО Гуревічова О.М. (т.5 а.с. 12-13)

03.12.2014р. до господарського суду Харківської області від заставного кредитора ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" надійшло клопотання про забезпечення вимог (вх.№43143), в якому банк просив суд вжити заходів щодо забезпечення вимог кредиторів шляхом накладення арешту на нерухоме майно за оспорюваним правочином, а саме : нежитлові приміщення 2-го поверху № 60, 63 в літ. А-5 загальною площею 141,4 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 .

В обґрунтування поданого клопотання банк посилався на те, що 21.08.2013р. АТ 'Райффайзен банк Аваль" було подало до суду заяву про визнання торгів та договорів купівлі-продажу недійсними, на даний час заяву не розглянуто через численні неявки ліквідатора, наступного набувача майна та необхідність витребування документів щодо здійснених правочинів, бо ліквідатор, навіть на вимогу суду документів щодо здійснених правочинів не надає. Банк зазначав, що ним було отримано інформацію про те, що наступним набувачем ОСОБА_11 було передано у іпотеку оспорювані приміщення у іпотеку ОСОБА_22

З огляду на те, що розгляд заяви про визнання торгів та договорів купівлі-продажу недійсними може призвести до визнання правочинів щодо відчуження майна боржника ФОН ОСОБА_6 - недійсними та необхідності застосування наслідків такої недійсності, на даний час нерухоме майно аукціон та правочини щодо реалізації якого оспорюються - нежитлові приміщення 2-го поверху № 60, 63 в літ. "А-5" загальною площею 146,8 кв.м., що розташовані за адресою м. Харків, АДРЕСА_2, можуть бути вільно відчужені третіми особами, що значно ускладнить виконання рішення суду у разі задоволення заяви про визнання торгів та договорів купівлі-продажу недійсними, бо будуть застосовані наслідки недійсності угоди.

Отже, вільне здійснення набувачем майна прав власності, зокрема розпорядження нерухомим майном: нежитлові приміщення 2-го поверху № 60, 63 в літ "А-5" загальною площею 146,8 кв.м., що розташовані за адресою АДРЕСА_2, може мати наслідком її подальше відчуження. (т.5 а.с.41-51)

Ухвалою господарського суду Харківської області від 08.12.2014р. залишеною без змін постановами Харківського апеляційного господарського суду від 23.04.2015р. та Вищого господарського суду України від 14.07.2015р. задоволено клопотання АТ "Райффайзен Банк Аваль" про вжиття заходів забезпечення вимог кредиторів; накладено арешт на нерухоме майно, що належало боржнику - ФОП ОСОБА_6: нежитлові приміщення 2-го поверху № 60, 63 в літ. "А-5" загальною площею 146,8 кв. м., що розташовані за адресою АДРЕСА_2 (т.5 а.с.59, а.с.78, а.с.178-184, а.с.243-247).

Як вбачається з матеріалів справи,04.02.2015р. до господарського суду Харківської області від заставного кредитора ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" надійшло уточнення до заяви про визнання договорів недійсними (вх.№4339), в якому просив суд визнати неправомірною бездіяльність ліквідатора Комаровської І. Ю. в частині невжиття заходів щодо розірвання договору купівлі - продажу від 18.05.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Гуревічовим О.М. за номером 372; розірвати договір купівлі - продажу від 18.05.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Гуревічовм О.М. за номером 372; застосувати правові наслідки розірвання правочину та повернути нежитлові приміщення 2-го поверху № 60,63 в літ "А-5" за адресою м. Харкіз, АДРЕСА_2, площею 146,8 кв. м. до ліквідаційної маси боржника шляхом визнання права власності за боржником на нежиглові приміщення 2-го поверху № 60,63 в літ "А-5" за адресою АДРЕСА_2, площею 146,8 кв. м.

В обґрунтування поданого клопотання банк посилався на те, що попередній ліквідатор Самойленко О.М. та теперішній ліквідатор Комаровська І.Ю. на неодноразові вимоги кредитора та суду не надали відомостей про оплату за укладеним нею договором та не перерахувала грошових коштів заставному кредитору, свідчить про відсутність доказів оплатності договорів. Отже, право власності від боржника до покупця не переходило, а тому покупець за договором на даний час незаконно володіє, користується та розпоряджається майном боржника.

Докази розрахунку за придбане майно банкрута не надані як ліквідатором боржника, який здійснив продаж майна, так і ліквідатором Комаровською І. Ю„ що здійснював ліквідаційну процедуру в подальшому.

Банк наголошував на тому, що фактично кошти, що мали бути сплачені за договорами купівлі-продажу майна банкрута ФО-П ОСОБА_6, що знаходилось в іпотеці АТ "Райффайзен Банк Аваль", повинні використовуватися виключно для задоволення вимог заставного кредитора, отже, саме кредитор, вимоги якого забезпечені заставою, і є тією особою, яка отримує кошти від продажу майна, що перебуває у заставі, а отже відсутність розрахунку за придбане майно банкрута, в першу чергу порушує права та інтереси кредитора. Крім того, банк зазначав про те, що ліквідатор арбітражний керуючий Комаровська І. Ю, не вживає жодних заходів стосовно розірвання невиконаного договору купівлі - продажу, ухиляється від виконання покладених на неї обов'язків, чим завдає шкоди не лише заставному кредитору, а й ліквідаційній процедурі взагалі (т.5 а.с.80-83)

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.12.2015р. було звільнено арбітражного керуючого Комаровську І.Ю. від виконання обов'язків ліквідатора банкрута; призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Капустіна Володимира Володимировича; зобов'язати Комаровську І.Ю. передати всі матеріали, пов'язані з ліквідаційною процедурою, арбітражному керуючому Капустіну В.В. протягом десяти днів від дати винесення даної ухвали за актом приймання-передачі; зобов'язано ліквідатора Капустіна В.В. виконати ліквідаційну процедуру в повному обсязі, відповідно до приписів Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та постанови господарського суду Харківської області у даній справі, надати суду звіт ліквідатора про виконану роботу та всі документи, що свідчать про завершення ліквідаційної процедури (т.6 а.с.102 -104).

23.02.2016р. до господарського суду Харківської області від заставного кредитора ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" надійшли додаткові пояснення до заяви про розірвання договорів купівля продажу (вх.№5986) (т.6 а.с.221-224).

Колегія суддів зазначає, що як вбачаться з матеріалів справи, розгляд заяви ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" здійснювався майже на протязі п'яти років, та лише 01.06.2017р. господарським судом Харківської області було винесено оскаржувану ухвалу, якою було частково задоволено заяву ПАТ "Райффайзен банк Аваль" про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 21.08.2013р. за вх. №30754 (з урахуванням уточнень за вх.№ 4339 від 04.02.2015р. та додаткових пояснень за вх.№ 5986 від 23.02.2016р.); розірвано договір купівлі-продажу від 18.05.2012р., посвідчений приватним нотаріусом Гуревічовим О.М. за номером 372; відмовлено в решті вимог АТ "Райффайзен банк Аваль" (т.9 а.с.113-117).

Відповідні висновки суду з посиланням на положення статей 10, 26, 30 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", пункт 5 статті 23 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств", статей 216,638,651,653, 655 Цивільного кодексу України мотивовано тим, що матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження проведення розрахунку покупцем - ОСОБА_11 за придбане майно за договором купівлі-продажу від 21.08.2013р., а саме: нежитлові приміщення другого поверху №№ 60,63 в літ. "А-5" загальною площею 146,8 кв.м., розташовані за адресою: м. Харків, АДРЕСА_2), що свідчить про істотні порушення умов зазначеного договору та відповідно є підставою для його розірвання.

Відмовляючи в задоволення заяви ПАТ "Райффайзен банк Аваль" в частині застосувати правових наслідків розірвання правочину та повернення нежитлових приміщень 2-го поверху № 60,63 в літ "А-5" за адресою м. Харків, АДРЕСА_2, площею 146,8 кв. м. до ліквідаційної маси боржника шляхом визнання права власності за боржником на вказане нерухоме майно, місцевий господарський суд виходив з того, що у разі розірвання договору, реституція, як спосіб захисту цивільного права та повернення сторін у первісний стан, який існував до укладення договору, не передбачено, у зв'язку з чим відсутні правові підстави для задоволення заяви ПАТ "Райффайзен банк Аваль" в частині повернення нежитлових приміщень до ліквідаційної маси боржника шляхом визнання за боржником права власності.

Дослідивши матеріали справи, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів з урахуванням приписів статі 101 Господарського процесуального кодексу України, якою встановлено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі, зазначає наступне.

Частиною 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд вирішує господарські спори, зокрема, на підставі Конституції України, цього Кодексу, інших законодавчих актів України.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права, який встановлено статтею 8 Основного Закону України.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Під час апеляційного перегляду даної справи, колегією суддів було встановлено, що 15.02.2017р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" звернулось до господарського суду Харківської області з заявою про заміну сторони правонаступником (вх.№5325), в якій просив суд замінити заставного кредитора Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 - Публічне акціонерне товариство "Райффайзен банк Аваль" на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" (т.8 а.с.134-191).

В обґрунтування поданого клопотання заявник посилався на те, що за договором факторингу (портфельне відступлення прав вимоги) від 08.12.2016р. та договором відступлення прав за іпотечними договорами від 08.12.2016р. ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" (клієнт) відступило (передало) ПАТ "Вектор Банк" (фактор) права вимоги до боржника Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 заборгованість (ФОП) ОСОБА_23 за генеральною кредитною угодою №703 від 01.10.2007р., кредитним договором № 010-2/07/1-700-07 від 12.06.2007р., кредитним договором №010-2/07-01-0098-08 від 07.02.2008р., кредитним договором №010-2/07/1-1071-07 від 01.10.2007р., кредитним договором №010/1/07/1-1320-07 від 14.12.2007р., а також за договором іпотеки №010-2/07/1-700/1-07 від 12.06.2007р. Отже, з дати відступлення прав вимоги ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" перестало бути стороною кредитних договорів та договору іпотеки, та в подальшому, за договором факторингу (портфельне відступлення прав вимоги) від 08.12.2016р. та договором відступлення прав за іпотечними договорами від 08.12.2016р. ПАТ "Вектор Банк" відступило (передало) права вимоги до боржника Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 за вказаними договорами ТОВ "ФК "Форінт".

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01.03.2017р. було зобов'язано ліквідатора та ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" надати письмові пояснення щодо заяви ТОВ "ФК "Форінт" про заміну кредитора правонаступником (т.8 а.с.208-209)

29.03.2017р. заставним кредитором ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" було подано до місцевого господарського відзив на заяву Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" про заміну кредитора правонаступником (вх.№10491), в якій банк зазначав, що підтримує вказану заяву в повному обсязі та просив задовольнити її в повному обсязі (т.8 а.с.214).

Крім того, зі змісту поданого 04.04.2017р. поточного звіту ліквідатора боржника арбітражного керуючого Капустіна В.В., останнім також було розглянуто та визнано такою, що підлягає до задоволення заяву про заміну заставного кредитора банкрута Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 - Публічного акціонерного товариства "Райффайзен банк Аваль" на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" та (т.8 а.с.217-219)

Разом з тим, після виконання ліквідатором та ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" вимог попередньої ухвали суду, 04.04.2017р. господарським судом Харківської області було повторно зобов'язано ліквідатора надати письмові пояснення щодо заяви ТОВ "ФК "Форінт" про заміну кредитора правонаступником та відкладено розгляд справи (т.8 а.с.226-227).

13.04.2017р. Публічне акціонерне товариство "Райффайзен банк Аваль" також звернулось до господарського суду Харківської області з заявою про заміну сторони правонаступником (вх.№12448), в якій просив суд замінити заставного кредитора Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 - Публічне акціонерне товариство "Райффайзен банк Аваль" на його правонаступника - ПАТ "Вектор Банк" (т.9 а.с.14-32).

19.04.2017р. від ліквідатора боржника арбітражного керуючого Капустіна В.В. було подано до господарського суду першої інстанції письмові пояснення щодо заяви ТОВ "ФК "Форінт" (вх.№13208), в яких зазначав, що вважає вказану заяву про заміну сторони правонаступником обґрунтованою та не заперечує щодо заміни заставного кредитора ПАТ "Райффайзен банк Аваль" на ТОВ "ФК "Форінт" (т.9 а.с.41).

Не зважаючи на те, що ліквідатором та заставним кредитором ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" було надано відповідні письмові пояснення щодо заяви ТОВ "ФК "Форінт" про заміну кредитора правонаступником, в яких вони не заперечували проти її задоволення, ухвалою господарського суду Харківської області від 27.04.2017р., було повторно зобов'язано ліквідатора та АТ "Райффайзен Банк Аваль" надати письмові пояснення щодо заяви ТОВ "ФК "Форінт" про заміну кредитора правонаступником за вх. № 5325 та відповідно відкладено розгляд справи на іншу дату (т.9 а.с.63 -65).

16.05.2017р. на електронну адресу господарського суду першої інстанції від ТОВ "ФК "Форінт" надійшла заява (вх. № 1099) , в якій заявник уточнив заяву про заміну кредитора за вх. № 5325 та виклалав прохальну її частину в наступній редакції: "Замінити заставного кредитора банкрута Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 - ПАТ "Вектор Банк" на його правонаступника - ТОВ "Фінансова компанія "Форінт" (ідентифікаційний код 40658146)." (т.9 а.с.69-70)

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18.05.2017р. було зобов'язано ліквідатора та АТ "Райффайзен Банк Аваль" надати письмові пояснення щодо заяви ТОВ "ФК "Форінт" про заміну кредитора правонаступником; зобов'язати ліквідатора надати письмові пояснення стосовно заяви ПАТ "Райффайзен банк Аваль" за вх. № 12448 про заміну сторони правонаступником, а саме щодо заміни заставного кредитора АТ "Райффайзен Банк Аваль" на його правонаступника - ПАТ "Вектор Банк" () та відповідно відкладено розгляд справи на іншу дату (т.9 а.с.81-82).

Колегія суддів зазначає, що статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Частиною першою статті 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Фрідлендер проти Франції").

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що як свідчать матеріали справи, господарським судом першої інстанції на протязі чотирьох місяців без належного правового обґрунтування, всупереч приписам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, відкладалось вирішення питання щодо заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" про заміну заставного кредитора Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 - Публічне акціонерне товариство "Райффайзен банк Аваль" на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт".

Колегія суддів також зазначає, що в ході апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали господарського суду Харківської області від 01.06.2017р. вищевказані порушення було усунуто.

Частиною другою статті 99 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Так, згідно з приписами статті 4-1 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (надалі - Закон про банкрутство).

Колегія суддів зазначає, що в даному випадку, враховуючи, що постанову про визнання боржника банкрутом прийнято 24.04.2012р., відповідно до приписів розділу Х "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" застосовуються норми цього Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції, що діяла до 19.01.2013р.

Статтею 5 Закону про банкрутство встановлено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Стаття 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначає кредитора як юридичну або фізичну особу, яка має у встановленому порядку підтверджені документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника.

Відповідно до положень статті 25 Господарського процесуального кодексу України, у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку правонаступник замінив.

Пунктом 1.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011р. № 18 визначено, що зазначеною статтею Господарського процесуального кодексу України передбачено процесуальне правонаступництво у зв'язку не лише зі смертю (оголошенням померлою) фізичної особи та реорганізацією суб'єкта господарювання, а й в інших передбачених законом випадках, у тому числі заміни кредитора або боржника у зобов'язанні (статті відповідно 512 і 520 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом статті 1079 Цивільного кодексу України, сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Відмежування вказаного договору від інших подібних договорів, зокрема договору про відступлення права вимоги, визначає необхідність застосування спеціальних вимог законодавства, в тому числі відносно осіб, які можуть виступати фактором.

Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Натомість, договір факторингу має на меті фінансування однієї сторони договору іншою стороною шляхом надання їй визначеної суми грошових коштів. Ця послуга згідно з договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому, право грошової вимоги, передане фактору, не є платою за надану останнім фінансову послугу.

Такої ж правової дотримується Верховний Суд України у постанові від 06.07.2015 р. у справі № 6-301цс15.

Як вбачається із матеріалів справи, при укладенні договору факторингу (портфельне відступлення прав вимоги) від 08.12.2016р., сторони керувались положеннями статей 512-519 Цивільного кодексу України.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 1 статті 514 Цивільного кодексу України).

Таким чином, для встановлення обґрунтованості вказаного права ТОВ "ФК "Форінт" у даній справі слід встановити факт підтвердженості та дійсності основного зобов'язання до боржника, а також факт наявності та підтвердженості правочину з уступки (переходу) цього права до нового кредитора.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, 08.12.2016р. між Публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" (надалі- клієнт) та Публічним акціонерним товариством "Вектор Банк" (надалі - фактор) було укладено договір факторингу (портфельне відступлення прав вимоги) (надалі - договір №1) (т.9 а.с.160-165), відповідно до умов якого, фактор зобов'язується передати (сплатити) клієнту загальну суму фінансування, а клієнт відступає (передає) факторові право вимоги, вказані в реєстрі кредитних операцій до відступлення, на умовах та в обсязі, що будуть існувати станом на дату відступлення прав вимоги (пункт 2.1 договору №1).

Загальна сума фінансування - грошові кошти у валюті України у сумі 2 000 000,00грн. які фактор зобов'язується надати в розпорядження клієнта в рахунок відступлення права вимоги за кредитними договором (пункт 1.1 договору №1)

Відповідно до пункту 2.2 договору №1, загальний розмір прав вимоги визначений в реєстрі кредитних операцій до відступлення на дату укладення договору. Розмір прав вимоги, що відступається згідно умов даного договору на дату відступлення прав вимоги, фіксується в реєстрі відступлених прав вимоги. Відступлення фактору зазначених в реєстрі кредитних операцій до відступлення (Додаток №1 до договору) прав вимоги відбувається в дату відступлення прав вимоги за умови виконання фактором умов по оплаті згідно пункту 3.1 договору та з моменту підписання сторонами реєстру відступлених прав вимоги (за формою, наведеною у додатку №2 до договору).

З дати відступлення прав вимоги клієнт перестає бути стороною кредитних договорів, зазначених в реєстрі відступлених прав вимоги, а фактор стає виключним та єдиним кредитором за відповідними кредитними договорами та набуває всіх прав за ними. Права вимоги переходять до фактора в повному обсязі, безвідривно та без можливості зворотнього відступлення (пункт 2.3 договору №1).

Фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі фактором у клієнта прав вимоги та набуття фактором прав вимоги на борг (пункту 2.4. договору №1).

Відповідно до пункту 2.9. договору №1, у зв'язку з відступленням прав вимоги, при умові належного виконання фактором обов'язку сплатити клієнту загальну суму фінансування у порядку, передбаченому пунктом 3.1 договору, клієнт зобов'язаний здійснити відступлення фактору прав за договором забезпечення.

Відповідно до пункту 2.13. договору №1, фактор після дати відступлення прав вимоги має право, зокрема, розпоряджатися правами вимог на свій власний розсуд, у тому числі здійснювати наступне відступлення прав вимоги на користь третіх осіб за будь-яку ціну.

Пунктами 3.1. та 3.3. договору №1 сторони погодили, що фактор зобов'язаний в рахунок відступлення прав вимоги за кредитним и договорами протягом 3 робочих днів з дати укладення цього договору сплатити клієнту загальну суму фінансування шляхом безготівково перерахування грошових котів на банківський рахунок клієнта, розмір оплати послуг фактора за надання фінансування клієнта за цим договором (передачу фактором у розпорядження клієнта грошових коштів згідно пункту 3.1 договору) становить 100 грн. Вказана сума сплачується клієнтом протягом 5 робочих днів з дати відступлення прав вимоги шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок фактора.

Відповідно до пункту 5.1 договору №1, фактор засвідчує та гарантує, що фактор є банком, що на підставі банківської ліцензії та генеральної ліцензії здійснення валютних операцій надає банківські та інші фінансові послуги, а також здійснює іншу діяльність, та не афілійованою особою клієнта.

На виконання пункту 2.9. договору №1, у зв'язку із відступленням прав вимоги та належним виконанням ПАТ "Вектор Банк" обов'язку по сплаті загальної суми фінансування, що підтверджується копією меморіального ордеру № 1633 від 08.12.2016р. (т.9 а.с.185), того ж дня, 08.12.2016р. сторонами було окремо укладено та підписано договір відступлення прав за іпотечними договорами, згідно якого у зв'язку з укладенням між цедентом та цесіонарієм договору факторингу (портфельне відступлення прав вимоги) від 08.12.2016р., цедент передає, а цесіонарій приймає права за іпотечними договорами, що зазначені у додатку № 1 до цього договору (далі - договори іпотеки) (пункт 1.1 відступлення прав за іпотечними договорами) (т.9 а.с.171-173).

Відповідно до пункту 1.2 договору відступлення прав за іпотечними договорами №1, відступлення прав за договорами іпотеки здійснюється в повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення прав, включаючи всі права цедента, як іпотекодержателя, що передбачені умовами договорів іпотеки, право звернення стягнення на предмети іпотеки у відповідності до договорів іпотеки.

Відповідно до пункту 2.1 договору відступлення прав за іпотечними договорами №1, права за договорами іпотеки вважаються переданими (відступленими) з моменту підписання та нотаріального посвідчення цього договору, але не раніше ніж з визначеного договором факторингу моменту переходу від цедента до цесіонарія прав, що є договору факторингу.

Відповідно до додатку № 1 до Договору про відступлення прав за іпотечними договорами від 08.12.2016р. "Реєстр іпотечних договорів, права вимоги за якими передаються цедентом цесіонарію" передано право вимоги за іпотечним договором №010-2/07/1-700/1-07 від 12.06.2007р., що був укладений між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ФОП ОСОБА_6

Отже, матеріалами справи, а саме наявною в матеріалах справи копією меморіального ордеру № 1633 від 08.12.2016р. (т.9 а.с.185), підтверджується виконання умов договору факторингу (портфельного відступлення прав вимоги) новим кредитором - ПАТ "Вектор Банк" та переходу права вимоги до боржника.

В подальшому, 08.12.2016р. між Публічним акціонерним товариством "Вектор Банк" (надалі- клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" (надалі - фактор) було укладено договір факторингу (т.9 а.с.166-170), відповідно до якого фактор зобов'язується передати (сплатити) клієнту загальну суму фінансування, а клієнт відступає (передає) факторові право вимоги, вказані в реєстрі кредитних операцій до відступлення, на умовах та в обсязі, що будуть існувати станом на дату відступлення прав вимоги (пункт 2.1 договору №2).

З дати відступлення прав вимоги клієнт перестає бути стороною кредитних договорів, зазначених в реєстрі відступлених прав вимоги, а фактор стає виключним та єдиним кредитором за відповідними кредитними договорами та набуває всіх прав за ними. Права вимоги переходять до фактора в повному обсязі, безвідривно та без можливості зворотнього відступлення (пункт 2.3 договору №2).

Фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі фактором у клієнта прав вимоги та набуття фактором прав вимоги на борг (пункт 2.4. договору №2).

Згідно пункту 2.12 договору №2, фактор зобов'язується самостійно (без участі клієнта) щодо прав вимоги, стосовно яких здійснюється примусове стягнення заборгованості в судовому порядку (у тому числі у процедур банкрутства) або у виконавчому провадження, підготувати та подати заяву про заміну сторони у таких провадженнях до відповідних інстанцій для здійснення процесуального правонаступництва.

Пунктом 3.1 договору №2 сторони погодили, що фактор зобов'язаний в рахунок відступлення прав вимоги за кредитними договорами протягом 3 робочих днів з дати укладення цього договору сплатити клієнту загальну суму фінансування шляхом безготівково перерахування грошових котів на банківський рахунок клієнта.

Загальна сума фінансування - грошові кошти у валюті України у сумі 2 010 000,00грн. які фактор зобов'язується надати в розпорядження клієнта в рахунок відступлення права вимоги за кредитними договором (пункт 1.1 договору №2).

Відповідно до пункту 5.1 договору №2, фактор засвідчує та гарантує, що фактор є фінансовою установою, створеною згідно законодавства України, а також здійснює іншу діяльність, та не афілійованою особою клієнта.

Згідно реєстру кредитних операцій до відступлення за договором факторингу від 08.12.2016р. (додаток №1 до договору), який є невід'ємною частиною договору, ТОВ "ФК "Форінт" було відступлено заборгованість (ФОП) ОСОБА_23 за генеральною кредитною угодою №703 від 01.10.2007р., кредитним договором № 010-2/07/1-700-07 від 12.06.2007р., кредитним договором №010-2/07-01-0098-08 від 07.02.2008р., кредитним договором №010-2/07/1-1071-07 від 01.10.2007р., кредитним договором №010/1/07/1-1320-07 від 14.12.2007р. (т. 9 а.с. 119).

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ "Фінансова компанія "Форінт" (фактор) на виконання умов договору факторингу (портфельне відступлення прав вимоги) від 08.12.2016р. було сплачено ПАТ "Вектор Банк" (клієнт) загальну суму фінансування шляхом безготівково перерахування грошових коштів на банківський рахунок клієнта у розмірі 2 010 000,00грн., про що свідчить наявна в матеріалах справи копія платіжного доручення №128 від 08.12.2016р.(т.9 а.с.186).

Оскільки фактор, як сторона договору факторингу, яка набуває право вимоги клієнта до третьої особи (боржника) за договором факторингу, повинна мати статус банку або іншої фінансової установи, то колегією суддів було здійснено відповідний запит до мережі Інтернет на офіційний сайт Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (https://nfp.gov.ua/content/derzhavniy-reestr.html), та встановлено, що ТОВ "Фінансова компанія "Форінт" є фінансовою компанією, що діє на підставі ліцензії.

Також, у відповідності до пункту 2.9 договору №2, між ПАТ "Вектор Банк" (надалі- цедент) та ТОВ "Фінансова компанія "Форінт" (надалі - цесіонарій) було укладено договір відступлення прав за іпотечними договорами (надалі - договір відступлення прав за іпотечними договорами №2), відповідно до умов якого у зв'язку з укладенням між цедентом та цесіонарієм договору факторингу (портфельне відступлення прав вимоги) від 08.12.2016р. (т.9 а.с.175-177), цедент передає, а цесіонарій приймає права за іпотечними договорами, що зазначені у додатку № 1 до цього договору (далі - договори іпотеки) (пункт 1.1 договору ).

Відповідно до пункту 1.2 договору відступлення прав за іпотечними договорами №2, відступлення прав за договорами іпотеки здійснюється в повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення прав, включаючи всі права цедента, як іпотекодержателя, що передбачені умовами Договорів іпотеки, право звернення стягнення на предмети іпотеки у відповідності до Договорів іпотеки.

Відповідно до пункту 2.1 договору права за іпотечними договорами №2, вважаються переданими (відступленими) з моменту підписання та нотаріального посвідчення цього договору, але не раніше ніж з визначеного договором факторингу моменту переходу від цедента до цесіонарія прав, що є предметом забезпечення.

Відповідно до додатку № 1 до Договору про відступлення прав за іпотечними договорами від 08.12.2016р. "Реєстр іпотечних договорів, права вимоги за якими передаються цедентом цесіонарію" передано право вимоги і за іпотечним договором за договором іпотеки №010-2/07/1-700/1-07 від 12.06.2007р., який було укладено з ОСОБА_6 (т.9 а.с.177 на звороті).

Оскільки матеріалами справи підтверджувався факт виконання в повному обсязі сторонами своїх зобов'язань за договором факторингу (портфельне відступлення прав вимоги) від 08.12.2016р., зазначений договір є дійсним, в судовому порядку оскаржений не був, враховуючи, що за договором відступлення прав за іпотечними договорами ТОВ "Фінансова компанія "Форінт" було передано право вимоги, зокрема, за іпотечним договором №010-2/07/1-700/1-07 від 12.06.2007р., що був укладений з боржником в забезпечення виконання зобов'язань за генеральною кредитною угодою №703 від 01.10.2007р., кредитним договором № 010-2/07/1-700-07 від 12.06.2007р., кредитним договором №010-2/07-01-0098-08 від 07.02.2008р., кредитним договором №010-2/07/1-1071-07 від 01.10.2007р., кредитним договором №010/1/07/1-1320-07 від 14.12.2007р., ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 03.07.2017р. було задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" та замінити заставного кредитора Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 - Публічне акціонерне товариство "Райффайзен банк Аваль" на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт".

Відповідно до пункту 12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про судові рішення" від 23.03.2012 № 6, ухвали господарських судів набирають законної сили в день їх винесення, якщо інше не передбачено законом (зокрема, частинами п'ятою та шостою статті 122-11 Господарського процесуального кодексу України), отже вказана ухвала набрала законної сили з 03.07.2017р., на даний час не оскаржена та відповідно є обов'язковою до виконання.

З огляду на вищевикладене, що лише під час апеляційного перегляду даної справи Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" набуло статусу учасника провадження у справі про банкрутство, в якості заставного кредитора, який у відповідності до приписів статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" має у встановленому порядку підтверджені документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника та відповідно, права якого порушення внаслідок незадоволення його грошових вимог, колегія суддів з метою недопущення порушення прав та охоронюваних законом інтересів, з урахуванням приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, зазначає наступне.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пунткі 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань.

Конвенцією визнається право на доступ до правосуддя, а за її ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Так, при винесенні оскаржуваної ухвали господарський суд першої інстанції, посилаючись на положення статей 10, 26, 30 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", пункт 5 статті 23 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств", статей 216,638,651,653, 655,Цивільного кодексу України, та відповідно частково задовольняючи заяву ПАТ "Райффайзен банк Аваль" про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 21.08.2013р. за вх. №30754 (з урахуванням уточнень за вх.№ 4339 від 04.02.2015р. та додаткових пояснень за вх.№ 5986 від 23.02.2016р.) шляхом розірвання договіру купівлі-продажу від 18.05.2012р., посвідчений приватним нотаріусом Гуревічовим О.М. за номером 372, виходив з того, що матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження проведення розрахунку покупцем - ОСОБА_11 за придбане за договором купівлі-продажу від 21.08.2013р. майно, а саме: нежитлові приміщення другого поверху №№ 60,63 в літ. "А-5" загальною площею 146,8 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_2, що свідчить про істотні порушення умов зазначеного договору та відповідно є підставою для його розірвання.

Проте, колегія суддів з даними висновками місцевого суду не погоджується, виходячи з наступного.

Пунктами 1, 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. № 6 "Про судове рішення" роз'яснено, що рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Пунктом 4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 "Про судове рішення" передбачено, що господарським судам слід виходити з того, що рішення може ґрунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом. При цьому необхідно мати на увазі, що згідно зі статтею 43 Господарського процесуального кодексу України наявні докази підлягають оцінці у їх сукупності і жодний доказ не має для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно з пунктом 2.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи.

Отже, на думку колегії суддів, місцевий господарський суд при розгляді по суті заяви ПАТ "Райффайзен банк Аваль" про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 21.08.2013р. за вх. №30754 (з урахуванням уточнень за вх.№ 4339 від 04.02.2015р. та додаткових пояснень за вх.№ 5986 від 23.02.2016р.) був зобов'язаний надати оцінку на предмет належності і допустимості наявних в матеріалах справи доказів та доводів сторін, відсутності в матеріалах справи будь-яких доказів підготовки до продажу та реалізації майна банкрута, та заяві Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" про заміну сторони правонаступником (від 15.02.2017р. вх.№5325), в якій останній просив суд замінити заставного кредитора Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 - Публічне акціонерне товариство "Райффайзен банк Аваль" на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт", проте судом першої інстанції всупереч приписам господарського процесуального законодавства вчинено не було.

Колегія суддів зауважує, що як передбачено пунктом 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право визнати недійсним повністю чи у певній частині пов'язаний з предметом спору договір, який суперечить законодавству.

Застосування даної норми господарським судом при прийнятті рішення можливе у разі одночасної наявності таких умов: пов'язаність оспорюваного договору з предметом спору та невідповідність (суперечність) вказаного договору законодавству.

Відповідно до пункту 2.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" якщо, вирішуючи господарський спір, суд встановить, що зміст договору, пов'язаного з предметом спору, суперечить законодавству, чинному на момент укладення договору, він, керуючись пунктом 1 частини першої статті 83 Господарського процесуального кодексу України, вправі за власною ініціативою визнати цей договір недійсним повністю або у певній частині із застосуванням за необхідності й наслідків визнання недійсним нікчемного правочину (абзац другий частини п'ятої статті 216 Цивільного кодексу України).

Згідно абзацу другого цього пункту постанови пленуму № 11, реалізація господарським судом цього права здійснюється незалежно від наявності відповідного клопотання сторони (на відміну від припису пункту 2 частини першої тієї ж статті Господарського процесуального кодексу України ).

Таким чином, аналіз норм Господарського процесуального кодексу України та судової практики свідчить про те, що у відповідності до пункту 1 частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд не тільки має право а і зобов'язаний надати правову оцінку пов'язаному з предметом спору договору. Господарський суд, розглядаючи спір, який виник з виконання договору, повинен оцінити законність такого договору, і за наявності підстав, визнати такий договір недійсним, забезпечивши прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Отже, господарським судом Харківської області було допущено неправильне застосування приписів частини 1 статті 4-7 Господарського процесуального кодексу України щодо прийняття судового рішення за результатами обговорювання усіх обставин справи, тому, винесення місцевим господарським судом оскаржуваної ухвали ґрунтується на неповному з'ясуванні обставин, які входять до предмету доказування, що призвело до прийняття незаконного і необґрунтованого рішення, з огляду на наступне.

Згідно частини 2 статті 41 Господарського процесуального кодексу України провадження у справах про банкрутство здійснюється у порядку, передбаченому цим Кодексом з урахуванням вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (надалі - Закон про банкрутство).

Частиною 3 статті 5 Закону про банкрутство встановлено, що провадження у справах про банкрутство окремих категорій суб'єктів підприємницької діяльності регулюється з урахуванням особливостей, передбачених розділом VI цього Закону.

Відповідно до статті 1 Закону про банкрутство, ліквідатор - фізична особа, яка відповідно до рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення визнаних судом вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку.

Частиною 6 статті 3-1 Закон про банкрутство встановлені засади діяльності ліквідатора, однією із яких є сумлінно та розумно, з урахування інтересів боржника та його кредиторів виконувати свої права та обов'язки.

Під час реалізації своїх прав та обов'язків арбітражний керуючий (ліквідатор) зобов'язаний діяти добросовісно, розсудливо, з метою, з якою ці права та обов'язки надано (покладено), обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на підставі, у межах та спосіб, що передбачені Законом про банкрутство.

Частиною 1 статті 25 Закону про банкрутство, визначено , що ліквідатор з дня свого призначення здійснює, зокрема такі повноваження: приймає до свого відання майно боржника, вживає заходів по забезпеченню його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; здійснює інвентаризацію та оцінку майна банкрута згідно з законодавством; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; реалізує майно банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом, а також здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

За приписами частини 1 статті 29 Закону про банкрутство, майно, на яке звертається стягнення у ліквідаційній процедурі, оцінюється арбітражним керуючим у порядку, встановленому законодавством про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність. У разі продажу майна на аукціоні вартість майна, що визначається шляхом його оцінки, є початковою вартістю.

Відповідно до статті 30 Закону про банкрутство після проведення інвентаризації та оцінки майна банкрута ліквідатор розпочинає продаж майна банкрута на відкритих торгах, якщо комітетом кредиторів не встановлено інший порядок продажу майна банкрута. Ліквідатор забезпечує через засоби масової інформації оповіщення про порядок продажу майна банкрута, склад, умови та строки придбання майна. Порядок продажу майна банкрута, склад, умови та строки придбання майна погоджуються з комітетом кредиторів.

Тобто, обов'язковою передумовою продажу майна боржника ліквідатором є здійснення останнім інвентаризації майна боржника та його оцінки згідно з законодавством.

Колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів у розумінні статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, які б свідчили про проведення інвентаризацію майна боржника у відповідності з Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та Інструкції по інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26.09.1994р. за №202/412 (у редакції, що діяла на момент прийняття постанови про визнання боржника банкрутом), що свідчить про те, що попередній ліквідатор арбітражний керуючий Самойленко О.М. формально підійшла до здійснення інвентаризації майна боржника, ліквідатором не було вчинено усіх дій, спрямованих на виявлення майна боржника у відповідності до вимог закону.

Крім того, оскільки процедура банкрутства здійснюється на підставі статей 47-49 Закону про банкрутство та за відсутності відповідних клопотань кредиторів, а комітет кредиторів банкрута не формувався, продаж майна банкрута мав проводитись ліквідатором з урахуванням вимог Закону про банкрутство та Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)".

Згідно частини 1 статті 29 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" майно, на яке звертається стягнення у ліквідаційний процедурі, оцінюється арбітражним керуючим в порядку, встановленому законодавством про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність. У разі продажу майна на аукціоні вартість майна, що визначається шляхом його оцінки, є початковою вартістю.

Згідно зі статтею 10 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) оцінка майна проводиться на підставі договору між суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання та замовником оцінки або на підставі ухвали суду про призначення відповідної експертизи щодо оцінки майна.

Як було зазначено вище, боржник був власником нерухомого майна, а саме: нежитлові приміщення 2-го поверху №60, 63 в літ. "А-5" загальною площею 141,4 кв.м, розташовані за адресою: АДРЕСА_2, на підставі Свідоцтва на право власності, виданого 26.03.2004 р. Київською районною радою на підставі Розпорядження голови Київської міської ради м. Харкова від 23.03.2004 р. за №308.

З матеріалів справи вбачається, що вказане майно є предметом іпотеки у відповідності до пункту 1.2. договору іпотеки №010-2/07/1-700/1-07, укладеного 12.06.2007р. між ВАТ "Райффайзен банк Аваль" та громадянкою України ОСОБА_6, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Клопотовою Л.Ю., за реєстровим №2588 (т.1 а.с.97-100).

Отже, у даній справі вимоги банку забезпечені договором іпотеки, іпотекодержателем на даний час є Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК "Форінт", яке фактично вступило у дану справу тільки на стадії апеляційного провадження, та не мало можливості реалізувати свої прав як заставного кредитора з приводу спірних правовідносин.

Колегія суддів також зазначає, що на момент винесення оскаржуваної ухвали в матеріалах справи були відсутні будь-які документи стосовно підготовки до продажу та реалізації майна банкрута.

У зв'язку з вказаними обставинами, з метою повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи, ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 18.07.2017р. зобов'язано Харківський обласний державний нотаріальний архів завчасно надати до Харківського апеляційного господарського суду: усі наявні документи, на підставі яких, 18.05.2012р. між ліквідатором фізичної особи - підприємця ОСОБА_6 арбітражним керуючим Самойленко Ольгою Михайлівною та ОСОБА_14 було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Гуревічовим О.М., зареєстрованим в реєстрі за номером 372 (зокрема, звіт про оцінку майна, складений Приватним підприємством "Агентство майна та землі" від 26.04.2012р.; протокол проведення аукціону Українською універсальною біржею м.Полтава від 18.05.2012р. № 1, підписаний ліцитатором Української універсальної біржі м.Полтава ОСОБА_4, та затверджений продавцем - ліквідатором фізичної особи - підприємця ОСОБА_6 арбітражним керуючим Самойленко Ольгою Михайлівною та заступником директора Української універсальної біржі м.Полтава ОСОБА_25.).

04.08.2017р. Харківським обласним державним нотаріальним архівом на виконання вимог ухвали Харківського апеляційного господарського суду від 18.07.2017р. надано витребувані апеляційним господарським судом документи (вх.№8209), а саме: копію договору купівлі- продажу нерухомого майна від 18.05.2012р. укладеного між ліквідатором фізичної особт- пдіприємця ОСОБА_6 арбітражним керуючим Самойленко О.М. та ОСОБА_24 та перелік документів на підставі яких вказаних договір купівлі-продажу було посвідчено, зокрема протокол проведення аукціону Українською універсальною біржею м.Полтава від 18.05.2012р. № 1, підписаний ліцитатором Української універсальної біржі м.Полтава ОСОБА_4, та затверджений продавцем - ліквідатором фізичної особи - підприємця ОСОБА_6 арбітражним керуючим Самойленко Ольгою Михайлівною та заступником директора Української універсальної біржі м.Полтава ОСОБА_25.); звіт про оцінку майна від 26.04.2012р., затверджений директором ПП "Агентство оцінки майна та землі"; витягу з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 18.05.2012р.№36092880 (т.10 а.с.81-151).

Крім того, ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 16.08.2017р. було зобов'язано Українську універсальну біржу надати до Харківського апеляційного господарського суду усі наявні документи щодо підготовки до продажу майна банкрута та його реалізації (належним чином засвідчені копії для долучення до матеріалів справи та оригінали для огляду суду в судовому засіданні.

01.09.2017р. Українською універсальною біржею на виконання вимог ухвали Харківського апеляційного господарського суду від 16.08.2017р. подано витребувані апеляційним господарським судом документи (вх.№9113), а саме: копію угоди на організацію та проведення відкритих торгів (аукціону) від 26.04.2012р.; копію висновку суб'єкта оціночної діяльності ПП "Агенство оцінки майна та землім про вартість об'єкту оцінки: нежитлових приміщень 2-го поверху № 60, 63 в літ. А-5, заг. площею 146,8 кв.м. розташованих за адресою: АДРЕСА_2; копію витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 34044116 від 07.05.2012р.; копію свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.03.2004р.; копію заявки № 1-04/05-12 від 04.05.2012р. на участь в аукціоні ОСОБА_17; копії 1-3,10,11сторін паспорту ОСОБА_17, ідентифікаційного номеру; копію квитанції № 41-2743 від 03.05.2012р. про сплату ОСОБА_17 реєстраційного внеску;копію квитанції № 41-2750 від 03.05.2012р. про сплату ОСОБА_17 гарантійного внеску; копію заявки № 2-04/05-12 від 04.05.2012р. на участь в аукціоні ОСОБА_11; копію 1-3, 10,11 сторінок паспорту ОСОБА_11, ідентифікаційного номеру. копію квитанції № 41-2759 від 03.05.2012р. про сплату ОСОБА_11 реєстраційного внеску; копію квитанції № 41-2764 від 03.05.2012р. про сплату ОСОБА_11 гарантійного внеску; копію протоколу № 1 проведення аукціону від 18.05.2012р. (т. 10 а.с.198-213).

З урахуванням дослідження наданих до суду апеляційної інстанції документів, колегія суддів зазначає наступне.

Так, статтею 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" передбачено, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

Акт оцінки майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна, здійсненої суб'єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно. Якщо процедурами з оцінки майна для складання акта оцінки майна передбачене попереднє проведення оцінки майна повністю або частково суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, звіт про оцінку такого майна додається до акта оцінки майна. Акт оцінки майна підлягає затвердженню керівником органу державної влади або органу місцевого самоврядування.

Звіт, складений у письмовій формі повинен містити: перелік нормативно-правових актів, відповідно до яких проводиться оцінка; перелік обмежень щодо застосування результатів оцінки; виклад усіх припущень, у межах яких проводилася оцінка; опис та аналіз зібраних і використаних вихідних даних та іншої інформації під час проведення оцінки; висновки щодо аналізу існуючого використання та найбільш ефективного використання об'єкта оцінки; виклад змісту застосованих методичних підходів, методів та оціночних процедур, а також відповідних розрахунків.

Як було зазначено вище, згідно наявного в матеріалах справи висновку про вартість спірного нерухомого майна, складеного суб'єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_16, станом на 23.04.2012р. (менш ніж за місяць до вчинення оспорюваного договору купівлі- продажу) вартість спірного нерухомого майна складала 976000,00грн. (т.1 а.с. 74).

Проте відчуження майна відбулось за 159800,00грн., на підставі висновку суб'єкта оціночної діяльності ПП "Агенство оцінки майна та землі" від 26.04.2012р. про вартість об'єкту оцінки: нежитлових приміщень 2-го поверху № 60, 63 в літ. А-5, заг. площею 146,8 кв.м. розташованих за адресою: АДРЕСА_2 (т. 9, а.с. 93-110).

Отже, суттєве зниження вартості спірного нерухомого майна відчуженого за оспорюваних договором, викликає у колегії суддів сумніви щодо правомірності та обґрунтованості звіту про оцінку майна від 26.04.2012р. здійсненого суб'єктом оціночної діяльності ПП "Агенство оцінки майна та землі".

Відповідно до частини 2 статті 15 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", інформація про об'єкти, що підлягають продажу на аукціоні, за конкурсом, повинна містити такі відомості: назву об'єкта приватизації, його місцезнаходження; обсяг та основну номенклатуру продукції (робіт, послуг), у тому числі експортної; кількість та склад робочих місць; баланс активів і пасивів, рентабельність за останні три роки; відомості про будівлі (споруди, приміщення) та земельну ділянку, на якій розташований об'єкт, умови користування ними; обсяги викидів та скидів забруднюючих речовин у навколишнє природне середовище, утворення і розміщення відходів, стан земельної ділянки, стан природоохоронного обладнання та споруд, сплату екологічних зборів та платежів (у разі їх наявності), інші екологічні відомості; початкову вартість продажу, умови продажу та експлуатації об'єкта; суму грошових коштів, що має вноситися покупцями, у розмірі 10 відсотків початкової вартості продажу об'єкта; назву банку, адресу та номер рахунку, відкритого для розрахунків за придбані об'єкти приватизації; кінцевий термін прийняття заяви на участь в аукціоні, конкурсі; час та місце особистого ознайомлення з об'єктом; час та місце проведення аукціону, конкурсу; адресу, номер телефону, час роботи служби по організації аукціону, конкурсу; іншу інформацію, яку визначає орган приватизації.

Інформація про об'єкти, що підлягають продажу на аукціоні публікується не пізніш як за 30 календарних днів до дати проведення аукціону, конкурсу в інформаційних бюлетенях органів приватизації, місцевій пресі, інших друкованих виданнях, визначених органами приватизації.

Отже, як вбачається з матеріалів справи,26.04.2012р. між ФОП ОСОБА_6- в особі ліквідатора Самойленко О.М. (надалі- замовник) та Українською універсальною біржею (надалі -організатор) було укладено угоду на організацію та проведення відкритих торгів, відповідно до умов якого (надалі - угода) (т.10 а.с.200-201),відповідно до умов якої предметом угоди є здійснення сторонами дій, пов'язаних з реалізацією майна, шляхом його продажу на відкритих торгах (аукціоні) в порядку, передбаченому ст. 13, 15, 16, 17 Закону України Про приватизацію невеликих державних підприємств" від 06.03.1992 р. № 2171, Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 30.06.1999 р., Законом України "Про товарну біржу" від 10.12.1991р., Правилами біржової торгівлі на Українській універсальній біржі, іншими нормативно-правовими актами та цією Угодою (пункт 1.1. угоди).

Відповідно до пункту 2.1.1 угоди, замовник замовляє проведення 18.05.2012р. о 16-00год в торгівельно- операційній залі УУБ (м.Харків, вул. Лермонтівська,20) відкритих торгів аукціону з продажу майна ФОП ОСОБА_6, а саме: нежитлових приміщень другого поверху №60,63 в літ. А-5 загальною площею 141,6кв.м., розташованих за адресою: м.Харків, АДРЕСА_2, початкова вартість - 159800,00грн.

Пунктом 2.2.1. угоди сторони погодили, що організатор забезпечує через засоби масової інформації не пізніше ніж за 20 днів до проведення відкритих торгів (аукціону) оголошення про порядок продажу майна банкрута на умовах та строках передбачених чинним законодавством.

Разом з тим, з наданих Українською універсальною біржею на виконання вимог ухвали Харківського апеляційного господарського суду від 16.08.2017р. документів, вбачається, що докази виконання вимог закону щодо здійснення публікації в офіційних друкованих виданнях державних органів приватизації відсутні.

Таким чином організатором аукціону порушено вимоги закону та порядок організації аукціону, а саме, не здійснено публікації в офіційних друкованих виданнях державних органах приватизації.

Отже, з огляду на викладені норми права та обставини справи, колегія суддів вважає, що зазначені порушення є суттєвим, оскільки тягнуть за собою обмеження можливих учасників, які можуть прийняти участь в аукціоні, створити конкуренцію, а отже продаж може бути здійснено за вищою ціною.

Колегія суддів також зазначає, що дані обставини вплинули на інтереси заставного кредитора, оскільки за рахунок продажу майна задовольняються його кредиторські вимоги.

Проте, зазначених обставин господарським судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали досліджено не було.

Крім того, відповідно до статті 13 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" продаж об'єктів малої приватизації на аукціоні полягає у передачі права власності покупцю, який запропонував у ході торгів найвищу ціну.

Реалізація майна банкрута визначена Законом про банкрутство та Законом України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", а отже є спеціальною процедурою продажу такого майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході аукціону запропонував за нього найвищу ціну .

Вказаними Законами передбачені правила проведення аукціону з продажу майна банкрута, а саме: правила, які визначають процедуру підготовки, проведення аукціону (визначення початкової ціни та опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна); правила, які стосуються оформлення кінцевих результатів аукціону.

Відповідно до статті 20 "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" (у відповідній редакції) аукціон, конкурс може бути припинено і об'єкт знімається з торгів, конкурсного відбору на вимогу будь-кого з його учасників або органу приватизації у випадках, коли: не виконано вимог щодо інформації, передбаченої статтею 15 цього Закону, та терміну її опублікування; об'єкт включено до відповідного переліку об'єктів, що підлягають приватизації, з порушенням чинного законодавства; покупець не визнається як такий згідно з законодавством про приватизацію; істотно порушувались інші правила оголошення та проведення аукціону, конкурсу, передбачені цим Законом.

Зазначені порушення можуть бути підставою для визнання судом недійсними угод, укладених на аукціоні, конкурсі.

Враховуючи вищевикладене, перевіривши порядок організації та проведення аукціону, колегія суддів встановлено численні порушення під час продажу майна банкрута положень Закону про банкрутство та Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", у зв'язку з чим результати аукціону з продажу майна банкрута - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6, оформлені протоколом №1 від 18.05.2012р., а саме: нежитлових приміщень другого поверху №60,63 в літ. А-5 загальною площею 141,4кв.м., розташованих за адресою: м.Харків, АДРЕСА_2 (колишня назва АДРЕСА_2) підлягають визнанню недійсними.

Згідно з частиною 10 статті 30 Закону про банкрутство, продаж майна банкрута оформляється договорами купівлі-продажу, які укладаються між ліквідатором і покупцем відповідно до законів України.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, 18.05.2012р. між ліквідатором банкрута арбітражним керуючим Самойленко О.М. (надалі- продавець) та ОСОБА_11 (надалі- покупець), на підставі протоколу №1 проведення аукціону Українською універсальною біржею м.Полтава від 18.05.2012р. було укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Гуревічовим О.М. за реєстровим №372 (надалі - договір) (т.10 а.с.81-82).

Відповідно до пункту 2.1. договору, продаж вчинено на суму у 159800,00грн. Кошти в розмірі 159800,00грн. сплачуються покупцем, згідно рахунку-фактури ліквідатора у строки передбачені протоколом №1 проведення аукціону Українською універсальною біржею м.Полтава від 18.05.2012р. (пункт 2.2. договору).

Відповідно до частини 2 статті 26 Закону про банкрутство майно банкрута, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для першочергового задоволення вимог заставодержателя.

Частиною 8 статті 30 Закону про банкрутство встановлено, що кошти які надходять при проведенні ліквідаційної процедури, зараховуються на основний рахунок боржника. З основного рахунку здійснюються виплати кредиторам у порядку передбаченому статтею 31 цього Закону.

Відповідно до частини 1 статті 31 Закону про банкрутство кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цією статтею, зокрема, у першу чергу задовольняються вимоги, забезпечені заставою.

Відповідно до статті 48 Закону про банкрутство, кошти отримані від продажу майна громадянина - підприємця, визнаного банкрутом, а також наявні у нього кошти у готівковій формі вносяться на депозитний рахунок нотаріальної контори або приватного нотаріуса та використовуються за рішенням господарського суду, який визнав громадянина - підприємця банкрутом.

Крім того, колегія суддів з урахуванням правової позиції викладеної у постанові Верховного суду України від 03.06.2014р. у справі №25/5005/6641/2012|3-24гс14 , яка відповідно до приписів статті 111-28 Господарського процесуального кодексу України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, зазначає, що відповідно до частини 7 статті 47 Закону про банкрутство, у разі визнання громадянина-підприємця банкрутом до складу ліквідаційної маси не включається майно громадянина-підприємця, на яке згідно з чинним законодавством України не може бути звернено стягнення, та майно, яке перебуває у заставі за підставами, не пов'язаними із здійсненням такою особою підприємницької діяльності, отже положення частини 1 статті 49 Закону про банкрутство про черговість задоволення вимог кредиторів не стосується вимог кредиторів, які забезпечені іпотекою.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Крім того, частиною 6 статті 3 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами.

Таким чином, якщо боржник не виконав основного зобов'язання, грошові вимоги Банку, забезпечені заставою майна боржника відповідно до частини 6 статті 14 та підпункту "а" пункту 1 частини 1 статті 31 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" включаються до реєстру вимог кредиторів окремо і задовольняються у першу чергу.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів перерахування грошових коштів арбітражним керуючим Самойленко О.М. від покупця ОСОБА_11 ані на депозитний рахунок нотаріуса у відповідності до положень частини 7 статті 48 Закону про банкрутство, ані доказів зарахування вказаних грошових коштів на основний рахунок банкрута у відповідності до частини 8 статті 30 Закону про банкрутство, ані передачі коштів іншому арбітражному керуючому, з осіб, що призначалися ухвалами суду у цій справі виконувати обов'язки ліквідатора банкрута - фізичної особи-підприємця ОСОБА_6, зокрема ліквідатором арбітражним керуючим Капустіним В.В., яким з моменту його призначення ліквідатором боржника до теперішнього часу (майже півтора року), не було вжито будь-яких заходів щодо отримання документів та матеріалів пов'язаних з проведенням ліквідаційної процедури, не вжито заходів щодо пошуку грошових коштів отриманих від реалізації спірного майна боржника, що свідчить про формальний підхід до виконання покладених на нього господарським судом обов'язків та вказує на неналежне виконання арбітражним керуючим Капустіним В.В. своїх повноважень, у зв'язку з чим Харківським апеляційним господарським судом було винесено окрему ухвалу від 18.07.2017р., якою було повідомлено Відділ з питань банкрутства Головного територіального управління юстиції у Харківській області про вказані недоліки в роботі арбітражного керуючого Капустіна В.В.

Отже, як свідчать матеріали справи, доказів задоволення вимог заставодержателя, яким на даний час є ТОВ "ФК "Форінт" за рахунок коштів, отриманих від реалізації заставного майна, в матеріалах справи відсутні.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів зазначає, що відповідно до частин 1 та 2 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Відповідно до частини першої статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 Цивільного кодексу України визначені загальні підстави недійсності правочину, а саме: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Крім того, згідно частиною 1 статті 207 Господарського кодексу України судом може бути визнане недійсним повністю або частково господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Враховуючи вищевикладене, що матеріали справи свідчать про порушення вимог інформування щодо продажу об'єкту на аукціоні, а саме відсутність доказів виконання вимог закону щодо здійснення публікації в офіційних друкованих виданнях державних органів приватизації; що при проведенні аукціону ліквідатором не було проведено інвентаризацію майна банкрута, без встановлення загального розміру заявлених вимог кредиторів; враховуючи суттєве зниження вартості спірного нерухомого майна відчуженого за оспорюваних договором, яке викликає у колегії суддів сумніви щодо правомірності та обґрунтованості звіту про оцінку майна від 26.04.2012р. здійсненого суб'єктом оціночної діяльності ПП "Агенство оцінки майна та землі", колегія суддів приходить до висновку щодо наявності правових підстав визначених статтями 203, 215 Цивільного кодексу України для визнання недійсним договір купівлі - продажу нерухомо майна від 18.05.2012р., а саме: нежитлових приміщень другого поверху №60,63 в літ. А-5 загальною площею 146,8кв.м., розташованих за адресою: м.Харків, АДРЕСА_2 (колишня назва АДРЕСА_2), укладеного між попереднім ліквідатором фізичної особи - підприємця ОСОБА_6 арбітражним керуючим Самойленко Ольгою Михайлівною та ОСОБА_14, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. та зареєстрованим в реєстрі за №372.

Разом з тим, колегія суддів з урахуванням правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду України від 26.06.2013р. у справі №6-58цс13, зазначає наступне.

Так, стаття 216 Цивільного кодексу України визначає особливі правові наслідки недійсності правочину. Зокрема, кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 Цивільного кодексу України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку із цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину.

Положення частини першої статті 216 Цивільного кодексу України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину.

Права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захистові шляхом задоволення позову до набувача з використанням правового механізму, установленого статтями 215, 216 Цивільного кодексу України. Такий захист можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 388 Цивільного кодексу України, які дають право витребувати в набувача це майно.

Разом із тим віндикація як спосіб захисту права власності застосовується, коли власник фактично позбавлений можливості володіти й користуватися належним йому майном.

Отже, право на звернення до суду з вимогою про витребування майна від набувача має власник цього майна, яким відповідно є банкрут - Фізична особа-підприємець ОСОБА_6, у зв'язку з чим повернення до ліквідаційної маси банкрута нерухомого майна, а саме: нежитлових приміщень другого поверху №60,63 в літ. А-5 загальною площею 141,4кв.м. за адресою: м.Харків, АДРЕСА_2 (колишня назва АДРЕСА_2), за договором купівлі - продажу від 18.05.2012р. за №372, посвідченим приватним нотаріусом Гуревічовим О.М. який було визнано недійсним під час апеляційного перегляду даної справи, можливо лише у разі звернення до суду з відповідним позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння саме власником майна, а не заставним кредитором.

Колегія суддів також зазначає, що відповідно до пункту 31 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських судів про якість судових рішень, щоб мати ознаки високої якості, судове рішення повинно сприйматися сторонами по справі та суспільством у цілому як результат правильного застосування юридичних норм, справедливого судового процесу та належної оцінці фактів, а також як таке, що може бути ефективно виконаним. Лише в цьому випадку сторони будуть упевнені, що їхню справу розглянуто й вирішено належним чином, а громадськість сприйме ухвалене рішення як фактор відновлення суспільної злагоди.

Пунктом 38 Висновку визначено, що при викладені мотивів прийняття рішення слід відповісти на аргументи сторін, тобто окремий пункт вимог та аргументи захисту. Це є важливою гарантією, яка дає можливість сторонам переконатись в тому, що їхні доводи були вивчені, а отже, суддя взяв їх до уваги.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що господарським судом першої інстанції при розгляді даної справи та прийняття судового рішення не було прийнято до уваги та не надано належної правової оцінки всім доказам у справі в їх сукупності, що, враховуючи суть даного спору, свідчить про не з'ясування судом всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За приписами процесуального законодавства рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

З огляду на вищевикладене, оскаржувана ухвала господарського суду Харківської області від 01.06.2017р. у справі №5023/1704/12 даним вимогам не відповідає, що є підставою для її скасування, з урахуванням наведених вище обґрунтувань мотивувальної частини даної постанови, прийняття нової ухвали про визнання недійсним результату аукціону з продажу майна банкрута - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6, оформленого протоколом №1 від 18.05.2012р., а саме: нежитлових приміщень другого поверху №60,63 в літ. А-5 загальною площею 141,4кв.м., розташованих за адресою: м.Харків, АДРЕСА_2 (колишня назва АДРЕСА_2 ), а також визнання недійсним договору купівлі - продажу нерухомо майна від 18.05.2012р., а саме: нежитлових приміщень другого поверху №60,63 в літ. А-5 загальною площею 146,8кв.м., розташованих за адресою: м.Харків, АДРЕСА_2 (колишня назва АДРЕСА_2), укладеного між попереднім ліквідатором фізичної особи - підприємця ОСОБА_6 арбітражним керуючим Самойленко Ольгою Михайлівною та ОСОБА_14, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. та зареєстрованим в реєстрі за №372.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Райффайзен банк Аваль" підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 83, 99, 101, 102, п. 2, ст. 103, п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 104, ст. 105, ст.106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Райффайзен банк Аваль" задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 01.06.2017р. у справі №5023/1704/12 скасувати та прийняти нову ухвалу, якою:

- визнати недійсними результати аукціону з продажу майна банкрута - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6, оформлені протоколом №1 від 18.05.2012р., а саме: нежитлових приміщень другого поверху №60,63 в літ. А-5 загальною площею 141,4кв.м., розташованих за адресою: м.Харків, АДРЕСА_2 (колишня назва АДРЕСА_2 );

- визнати недійсним договір купівлі - продажу нерухомо майна від 18.05.2012р., а саме: нежитлових приміщень другого поверху №60,63 в літ. А-5 загальною площею 146,8кв.м., розташованих за адресою: м.Харків, АДРЕСА_2 (колишня назва АДРЕСА_2), укладеного між попереднім ліквідатором фізичної особи - підприємця ОСОБА_6 арбітражним керуючим Самойленко Ольгою Михайлівною та ОСОБА_14, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. та зареєстрованим в реєстрі за №372.

Повний текст постанови складено 19 вересня 2017р.

Головуючий суддя Плахов О.В.

Суддя Здоровко Л.М.

Суддя Шутенко І.А.