КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2017 р. Справа№ 910/9512/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Зеленіна В.О.

Дикунської С.Я.

за участю секретаря судового засідання Костяк В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу (вх. №09-08.1/6745/17 від 10.08.2017) Міністерства оборони України на рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2017

у справі №910/9512/17 (суддя - Якименко М.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будкапіталс»

до Міністерства оборони України

про визнання правочину недійсним

за участю представників сторін:

від позивача: Хасін І.Б., №238 від 04.09.2015

від відповідача: Барда С.Ю., довіреність №220/504/д від 28.12.2016

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Будкапіталс» (позивач у справі) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України (відповідач у справі) про визнання відповідно до ст. 233, 203, 215 Цивільного кодексу України правочину недійсним.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що додаткова угода №5/361П від 23.12.2016 до Договору №227/ДБК-361 П від 10.12.2014, яка укладена з відповідачем, була вчинена у зв'язку з тяжкими обставинами, а саме існування у відповідача перед позивачем заборгованості з виконання робіт, умовою сплати якої, як стверджує ТОВ «Будкапіталс», було укладення спірної угоди. Вказані обставини, позивач вважає підставою згідно ст. 203, 215, 233 Цивільного кодексу України для визнання недійсними пункти 1.2., 1.3., 1.4., 2 Додаткової угоди №5/361П від 23.12.2016 до договору №227/ДБК-361 П від 10.12.2014, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будкапіталс» та Міністерством оборони України.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.07.2017 позов задоволено повністю. Визнано недійсними пункти 1.2., 1.3., 1.4., 2 Додаткової угоди №5/361П від 23.12.2016 до договору №227/ДБК-361 П від 10.12.2014 на придбання житла на умовах пайової участі, укладеної між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будкапіталс» та Міністерством оборони України.

Рішення суду мотивоване доведеністю позивачем обставин, які відповідно до приписів чинного законодавства можуть бути підставою для визнання спірного правочину недійсним.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач - Міністерство оборони України, подав апеляційну скаргу (вх. №09-08.1/6745/17 від 10.08.2017), в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2017 у справі №910/9512/17 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Будкапіталс» в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом неповно досліджено обставини справи та правовідносини між сторонами, надано невірну правову оцінку обставинам, на які посилався позивач в обґрунтування своїх позовних вимог. Так, відповідач зазначає, що спірна Додаткова угода №5/361П від 23.12.2016 була укладена у зв'язку з неналежним виконання ТОВ «Будкапіталс» своїх зобов'язань за договором №227/ДБК-361 П від 10.12.2014 на придбання житла на умовах пайової участі, в частині проведення всього обсягу будівельних робіт, в тому числі опоряджувальних робіт у збудованих квартирах. Саме такі недоліки в роботі позивача стало підставою для укладення додаткової угоди, а тому апелянт вважає, що позивачем не доведено існування обставин, які згідно ст. 233 ЦК України є підставою для визнання правочину недійсним.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.08.2017 апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2017 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Жук Г.А., судді - Зеленін В.О., Алданова С.О. та призначено розгляд справи на 06.09.2017.

У зв'язку з перебуванням судді Алданової С.О. у відпустці згідно протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 05.09.2017 для розгляду справи №910/9512/17 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Жук Г.А., судді: Зеленін В.О.. Дикунська С.Я.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.09.2017 справу №910/9512/17 прийнято до провадження визначеним складом колегії суддів.

У судовому засіданні 06.09.2017 представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги, просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2017 у справі №910/9512/17 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Будкапіталс» в повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні 06.09.2017 заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги відповідача, вважає рішення місцевого господарського суду законним та обґрунтованим, а тому просить відмовити в задоволенні вимог апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві (вх. №09-11/15459/17 від 21.08.2017) на апеляційну скаргу.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи, апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права встановила наступне.

10.12.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будкапіталс» (забудовник за договором, позивач у справі) та Міністерством оборони України (пайовик за договором, відповідач у справі) укладено договір № 227/ДКБ-361 П на придбання житла на умовах пайової участі за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Михайлівка-Рубежівка, вул. Кірова, 9-б (а.с. 10-16).

Предметом договору відповідно до п. 1.1. є придбання пайовиком у забудовника житла на умовах пайової участі, а саме квартири кількістю 96 (дев'яносто шість) шт., загальною площею 4 956,84 квадратних метрів, у житлових будинках розташованих за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Михайлівка-Рубежівка, вул. Кірова, 9-б, відповідно до адресного переліку квартир (додаток № 2), які забудовник зобов'язується передати, а пайовик оплатити у порядку і строки, визначені договором.

Згідно з п. 3.1 договору ціна договору, тобто ціна квартир, які забудовник за договором зобов'язується передати пайовику становить 34 450 038,00 грн, в т.ч. ПДВ 5 741 673,00 грн та складається із розрахунку загальної площі квартир 4956,84 квадратних метрів, що передаються і фіксованої вартості 6 950,00 грн за один квадратний метр загальної площі (згідно Постанови КМУ від 29.02.2012 № 193 - гранична вартість для населених пунктів, які розташовані у 15-кілометровій зоні від адміністративного центру регіону, гранична вартість може бути збільшена на 10 відсотків). Вказана договірна ціна є твердою.

25.12.2014 року між сторонами укладено додаткову угоду №1/361 П до договору, відповідно до якої, у зв'язку із систематичним відключенням об'єкта будівництва, розташованого за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с.Михайлівка-Рубежівка, вул. Кірова, 9-б, від мереж електропостачання (лист від 19.12.2014 № 6466) та затримкою фінансування (лист від 17.12.2014 № 97/1) сторони змінили Додаток № 3 «Графік фінансування робіт» до договору, а також змінили пункти 4.2, 5.1, 5.2, 5.3, 7.2, 10.1 в п.п. «а» п. 6.4 договору, виклавши їх у новій редакції.

Відповідно до п. 5.2 договору (в редакції Додаткової угоди від 25.12.2014 року) передача пайовику квартир, зазначених у п. 1.1 договору, здійснюється з оформленням акта прийому-передачі квартир, за наявності документів, що підтверджують введення об'єкта в експлуатацію, (нотаріально засвідченої копії сертифіката відповідності або декларації про готовність об'єкта до експлуатації), у термін до 10.03.2015.

Забудовник, за власний рахунок, здійснює реєстрацію квартир, що передаються пайовику, в державній реєстраційній службі України, з обов'язковим оформленням права власності на них за Міністерством оборони України, у термін до 10.03.2015. (п. 5.3 договору в редакції Додаткової угоди від 25.12.2014 року).

Згідно з п.п. «а» п. 6.4. договору (в редакції Додаткової угоди від 25.12.2014 року) забудовник зобов'язаний збудувати та передати пайовику квартири, зазначені у п. 1.1 договору, у термін до 10.03.2015, у стані, що визначений п. 2.2 договору, з оформленням акта прийому-передачі квартир, з їх реєстрацією в Державній реєстраційній службі України та обов'язковою державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно за Міністерством оборони України.

16.03.2015 року між сторонами укладено додаткову угоду №2/361 П до договору, відповідно до якої пункт 4.2 викладено в наступній редакції: «Фінансування будівництва житла на умовах пайової участі здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України КЕКВ 3121, за програмою КПКВ 21011190 «Будівництво (придбання) житла для військовослужбовців Збройних сил України» у сумі 34450038,00 грн. в т.ч. ПДВ - 5741673,00 грн., у тому числі: у 2014 році, оплату здійснено за рахунок коштів спеціального фонду, у сумі 10 335011,40 грн., в тому числі ПДВ - 1722501,90 грн.; у 2015 році, оплату буде здійснено за рахунок коштів загального фонду у сумі 24115026,60 грн., в т.ч. ПДВ -4019171,10 грн».

Пунктами 2.1-2.2. договору сторони узгодили, що стан квартир, які за договором забудовник зобов'язався передати пайовику повинен відповідати проектно-кошторисній документації, містобудівним та будівельним нормам і правилам, вимогам технічного та містобудівного регламенту. Характеристики предмета договору на момент передачі пайовику визначено у Переліку опоряджувальних робіт (Додаток №4). Квартири, які за договором забудовник зобов'язався передати пайовику, повинні відповідати санітарним нормам щодо житлових приміщень, опоряджувальні роботи виконані в повному обсязі відповідно до Переліку опоряджувальних робіт та житло готове під заселення.

На виконання умов договору позивач збудував квартири та передав їх Міністерству оборони, що згідно ст. 35 ГПК України є преюдиціально встановленим фактом, оскільки виконання умов договору зі сторони ТОВ «Будікапіталс», як забудовника, було предметом розгляду у справі №910/20797/15.

Так у постанові Київського апеляційного господарського суду від 08.12.2015 року у справі №910/20797/15, яка залишена без змін постановою Вищого Господарського суду України від 01.03.2016 року, встановлено, що ТОВ «Будкапітал» своєчасно виконано всі свої зобов'язання з передачі новозбудованих квартир. Зобов'язання ж щодо реєстрації права власності на квартири за позивачем також було виконано, проте, затримка в їх виконанні викликана не винними діями ТОВ «Будкапіталс». При цьому, колегія суддів звертає увагу, що предметом розгляду у справі №910/20797/15 було стягнення неустойки за порушення термінів реєстрації квартир у Державній реєстраційній службі України, і у рішенні не досліджувались обставини щодо того, чи всі роботи, зокрема, опоряджувальні роботи у квартирах, були виконані відповідачем у відповідності до умов договору та приписів законодавства.

Як стверджує відповідач, у переданих квартирах були виконані не всі опоряджувальні роботи, обумовлені договором, на підтвердження чого відповідач надає Акти огляду технічного та якісного стану квартир (а.с. 52-55).

З огляду на вказані обставини 23.12.2016 року між сторонами, з метою остаточного врегулювання відносин за договором №227/ДКБ-361 П від 10.12.2014 року на придбання житла (96 квартир загальною площею 4965,84 м2) на умовах пайової участі за адресою: Київська область, Києво-Святопганський район, с. Михайлівка-Рубежівка, вул. Кірова. 9-Б та належного виконання своїх зобов'язань за договором, укладено додаткову угоду №5/361 П до договору.

Відповідно до п. 1.1. додаткової угоди №5 до договору пайовик у термін до 31.12.2016 здійснює перерахування на рахунок забудовника коштів у сумі 795 525,11 (сімсот дев'яносто п'ять тисяч п'ятсот двадцять п'ять) гривень одинадцять копійок (у тому числі ПДВ у сумі 132 587,52 (сто тридцять дві тисячі п'ятсот вісімдесят сім) грн. п'ятдесят дві копійки).

Акт приймання - передачі квартир від 16.03.2015 № 1 та Уточнений акт від 02.12.2015 до договору вважаються попередніми (неостаточними) та такими, що не звільняють забудовника від повного та належного виконання забудовником зобов'язань за договором та встановленої вимогами чинного законодавства та умовами договору юридичної відповідальності (п. 1.2. додаткової угоди №5/361 П до договору).

Згідно з п. 1.3. додаткової угоди №5/361 П до договору за отримані відповідно до п. 1.1 додаткової угоди кошти забудовник зобов'язується в термін до 31.03.2017:

- забезпечити та виконати відносно житлового будинку, розташованого за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Михайлівка-Рубежівка, вулиця Кірова, буд. № 9-Б, вимоги Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 461 із проведенням у повному обсязі всіх опоряджувальних робіт у квартирах згаданого будинку; забезпечити відповідність квартир встановленим санітарним та технічним вимогам: за актом прийому-передачі квартир №2 здійснити фактичну передачу Пайовику 96 квартир за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Михайлівка-Рубежівка. вул. Кірова, 9-Б, стан яких відповідатиме вимогам чинних нормативно-правових актів (державним будівельним нормам, правилам та стандартам), санітарним та технічним вимогам щодо житлових приміщень, готових для проживання, та Додатку № 4 до Договору.

Відповідно до п. 1.4. додаткової угоди №5/361 П до договору сторони складають акт прийому-передачі квартир № 2 протягом 14 календарних днів з дати надходження на адресу пайовика письмового повідомлення забудовника, але не пізніше 14.04.2017 року. Складений та підписаний сторонами акт прийому-передачі квартир квартир №2 засвідчує факт виконання сторонами зобов'язань за договором.

Пунктом 2 додаткової угоди №5/361 П до договору передбачено, що сторони домовились про встановлення штрафу у розмірі 20 % ціни договору, який забудовник зобов'язаний сплатити пайовику у разі порушення встановленого у п. З цієї додаткової угоди терміну або за відмови підписати акт, зазначений у п. 1.3 цієї додаткової угоди.

Додаткова угода відповідно до п. 3 набуває чинності з моменту її підписання сторонами.

Предметом спору у даній справі є вимога ТОВ «Будкапіталс» про визнання недійсними пунктів 1.2., 1.3., 1.4., та п. 2 додаткової угоди №5/361 П. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що оскільки Міністерство оборони України прострочило сплату грошових коштів за прийнятті квартири, то для їх сплати на рахунок ТОВ «Будкапіталс», позивач вимушений був підписати спірну додаткову угоду, що вважає тяжкою обставиною, під впливом якої і був вчинений даний правочин. Позивач посилається також на порушення принципу розумності при укладенні даного правочину, адже ТОВ «Будкапіталс» не тільки збудувало житло за низькою ціною 6950,00 грн. за кв. м та зареєструвало за власний рахунок право власності на квартири за відповідачем, але й протягом понад 2-х років здійснювало за власний рахунок цілодобове утримання та охорону квартир, що належать відповідачу, а тому проведення додаткових робіт, які передбачені додатковою угодою та повторна передача квартир Міністерству оборони України, на думку ТОВ «Будкапіталс», є нелогічним.

Згідно з приписами статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до частин 1-3, 5, 6 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 204 ЦК України передбачено презумпцію правомірності правочину та визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний судом недійсним.

Для визнання оспорюваного договору недійсним позивач має довести за допомогою належних засобів доказування, що договір суперечить вимогам чинного законодавства щодо його форми, змісту, правоздатності і волевиявленню сторін, на момент укладення договору свідомо існує об'єктивна неможливість настання правового результату, а також, що внаслідок його укладення порушені права позивача.

З урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб'єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Пунктом 2.1. Постанови №11 від 29.05.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» визначено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

Як вбачається із змісту додаткової угоди №5/361 П вона є невід'ємною частиною договору на придбання житла на умовах пайової участі №227/ДКБ-361 П від 10.12.2014 року.

Спірна додаткова угода укладена від імені ТОВ Будкапіталс«» - директором товариства - Пінчуком Є.В., який діяв відповідно до Статуту товариства та від імені Міністерства оборони України - Галушком О.А., який діяв на підставі нотаріально засвідченої довіреності №732 від 26.10.2016.

Договір оформлений письмово, підписи сторін засвідчені початками юридичних осіб.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що спірна угода укладена належними представниками сторін, в межах їх повноважень, підписи яких засвідчені печатками сторін, та оформлена у передбаченій законом формі.

Згідно з приписами ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до частини 1 ст. 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

При цьому в пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 Цивільного кодексу, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім'ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин.

Разом з тим правочини, що вчиняються особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, характеризуються тим, що особа їх вчиняє добровільно, усвідомлює свої дії, але вимушена це зробити через тяжкі обставини і на вкрай невигідних умовах, а тому волевиявлення особи не вважається вільним і не відповідає її внутрішній волі.

Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.

Тобто, для кваліфікації правочину за ст. 233 ЦК України необхідна обов'язкова наявність зазначених двох умов у сукупності: вплив тяжкої обставини і вкрай невигідні умови. Крім того, має бути причинно-наслідковий зв'язок між тяжкими обставинами та укладеним правочином (його укладання саме з метою усунення обставин).

Колегія суддів зазначає, що несправедливими умовами договору є такі явно невигідні одній стороні договірні умови, які протилежна сторона договору сформулювала в односторонньому порядку, і, скориставшись своєю здатністю нав'язати їх своєму контрагенту, тим самим створила суттєвий дисбаланс між правами та обов'язками сторін по договору на свою користь та не врахувала при цьому інтересів її контрагента.

Разом з цим, колегія суддів, дослідивши представлені до матеріалів справи документи, дійшла висновку про те, що позивач не довів існування тяжкої обставини у ТОВ «Будкапіталс», для усунення якої була укладена спірна угода, не доведено вкрай невигідних умов для ТОВ «Будкапіталс», оскільки неналежне виконання грошового зобов'язання стороною правочину та існування заборгованості у Міністерства оборони України перед ТОВ «Будкапіталс», враховуючи можливість стягнення такої? в тому числі і в судовому порядку, не може вважатись тяжкою обставиною для позивача. Тобто отримання грошових коштів, які на думку позивача, підлягали сплаті на його користь за виконані договірні зобов'язання не залежали від укладення спірної угоди, оскільки такі права ТОВ «Будкапіталс» могло захистити у визначеному цивільним законодавством порядку. Позивач не довів належними доказами того факту, що Міністерство оборони України визначило укладення спірної угоди, як умову оплати такої заборгованості.

Крім того, суд апеляційної інстанції встановив, що зміст спірного договору відповідає приписам цивільного законодавства, не містить умов, які б йому суперечили, а позивачем не доведено існування по відношенню до нього невигідних умов. Посилання на те, що за додатковою угодою ТОВ «Будкапіталс» повинне виконати додаткові (опоряджувальні) роботи та передати їх Міністерству оборони України, та виконати такі роботи фактично безоплатно, колегія суддів не вважає вкрай невигідними умовами, оскільки, по-перше, сторони згідно свободи договору вправі визначити будь-які зобов'язання один одного, а, по-друге, такі умови не можуть бути визнані невигідними, враховуючи той факт, що згідно представлених актів огляду, квартири не відповідали характеристикам, які необхідні для проживання в них, оскільки не були проведені всі передбачені опоряджувальні роботи, а відтак наведені обставини цілком обґрунтовують зміст прав та обов'язків ТОВ «Будкапіталс», визначений у пунктах 1.3 та 1.4 спірної угоди.

Окрім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що оскільки відповідач сплатив обумовлену угодою суму на рахунок позивача, що підтверджується платіжним дорученням № 303/5/726 від 23.12.2016 (а.с. 51), а ТОВ «Будкапіталс» прийняло такий платіж та не здійснювало жодних дій з їх повернення, такі дії позивача свідчить про вільне волевиявлення на укладення додаткової угоди та спрямування сторонами своїх зусиль на її виконання.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає такими, що невідповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального права висновки суду першої інстанції про доведеність існування обставин, які, згідно ст. 203, 215, 233 ЦК України, були б підставою для визнання правочину недійсним, оскільки зміст укладеного договору відповідає положенням цивільного законодавства, моральним засадам суспільства; особи, яка вчинили правочин, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасників було вільним та відповідало внутрішній волі сторін; правочин вчинений у передбачені законом формі, та був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Отже, зважаючи на встановлені обставини справи та враховуючи положення чинного законодавства України, колегія суддів визнає правомірними та обґрунтованими вимоги апеляційної скарги Міністерства оборони України, а висновки Господарського суду міста Києва помилковими. З огляду на вказане, Київський апеляційний господарський суд скасовує рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2017 та приймає нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог

Згідно з приписами ч.1 ст. 49 ГПК України судовий збір за подання позовної заяви та за подання апеляційної скарги покладається на позивача у справі (ТОВ «Будкапіталс»).

Керуючись ст. 33, 34, 49, 99, 101, п. 2 ч. 1 ст. 103, п. 2, 3 ч.1 ст.104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2017 у справі №910/9512/17 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2017 у справі №910/9512/17 скасувати та прийняти нове рішення:

«В позові відмовити повністю».

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будкапіталс» (03126, м. Київ, вул. Академіка Стражеско, 3-а, ідентифікаційний код 38892820) на користь Міністерства оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6, ідентифікаційний код 00034022) 1 760 (одну тисячу сімсот шістдесят) грн. 00 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду.

5. Справу №910/9512/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 107-111 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді В.О. Зеленін

С.Я. Дикунська