ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2017 р.Справа № 922/2128/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

при секретарі судового засідання Рученко К.Д.

розглянувши справу

за позовом ОСОБА_1, м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Біфель", м. Харків Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: 1) Департамент реєстрації Харківської міської ради, м. Харків; 2) Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Ушивець Ольгу Юріївну, м. Харків 3) ОСОБА_3, м. Київ; 4) ОСОБА_4, м. Київ; 5) ОСОБА_5, м. Харків
про визнання недійсним рішення та скасування реєстрації
за участю предстанвиків сторін:

позивача - ОСОБА_6 (довіреність № 32 від 11.01.2017 р.);

відповідача - Ягленко М.С. (довіреність № 5 від 04.07.2017 р.);

третьої особи-1 - не з'явився;

третьої особи-2 - не з'явився;

третьої особи-3 - не з'явився;

третьої особи-4 - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, м. Харків (далі за текстом - позивач) звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Біфель", м. Харків (далі за текстом - відповідач), в якій, з урахуванням уточнень наданих в поясненнях до позовної заяви (вх. № 27143 від 21.08.2017 р.) та клопотанні про уточнення позовних вимог (вх. № 28584 від 05.09.2017 р.), просить суд:

1) визнати рішення загальних зборів учасників ТОВ "БІФЕЛЬ" (61038, м. Харків, вул. Академіка Павлова, буд. 82; і.к.ю.о. 39062986) оформленого протоколом № 30/17 від 01.06.2017 р. на підставі якого проведено реєстраційну дію від 02.06.2017 р. (номер запису 2059700), недійсним у повному обсязі;

2) скасувати державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані зі змінами в установчих документах, а саме: зміна керівника юридичної особи та зміна складу підписантів ТОВ "БІФЕЛЬ" (61038, м. Харків, вул. Академіка Павлова, буд. 82; і.к.ю.о. 39062986) від 02.06.2017 р. (номер запису 2059700), яка була проведена на підставі рішення загальних зборів учасників ТОВ "БІФЕЛЬ" (і.к.ю.о. 39062986), оформленого протоколом № 30/17 від 01.06.2017 р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27.06.2017 р. зазначену позовну заяву прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 17.07.2017 р.; залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Департамент реєстрації Харківської міської ради, м. Харків (далі за текстом - третя особа - 1).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 17.07.2017 р. залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Ушивець Ольгу Юріївну, м. Харків (далі за текстом - третя особа - 2).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 07.08.2017 р. розгляд справи відкладено на 28.08.2017 р.; залучено до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: 1) ОСОБА_3, м. Київ (далі за текстом - третя особа - 3); 2) ОСОБА_4, м. Київ (далі за текстом - третя особа - 4).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 28.08.2017 р. залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_5 (далі за текстом - третя особа - 5).

Розгляд справи неодноразово відкладався.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 28.08.2017 р. продовжено строк розгляду справи на 15 днів за відповідним клопотанням представника позивача.

В процесі розгляду справи - Департамент реєстрації Харківської міської ради, м. Харків надав суду письмові пояснення у справі, в яких, зокрема, зазначає, що оскаржувана позивачем реєстраційна дія була проведена 02.06.2017 р. приватним нотаріусом Ушивець О.Ю. на підставі протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Біфель» від 01.06.2017 р., при цьому, Департаменту реєстрації, згідно з законом, не надано повноважень нагляду за порядком проведення загальних зборів учасників товариства.

Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Ушивець Ольга Юріївна, м. Харків надала суду письмові пояснення (вх. № 25133 від 04.08.2017 р.) в яких, зокрема, зазначає, що оскаржувана позивачем реєстраційна дія вчинена нею в порядку, визначеному чинним законодавством України.

ТОВ «Біфель» надав суду відзив на позовну заяву (вх. № 25336 від 07.08.2017 р.) в якому просить суд в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що порушення, які мали місце під час скликання загальних зборів учасників ТОВ «Біфель» від 01.06.2017 р. не могли істотно вплинути на прийняття на цих зборах відповідних рішень, оскільки частка ОСОБА_1 в уставному капіталі зазначеного товариства складає 23%, тоді як частка іншого учасника, який і ініціював проведення зазначених зборів, ОСОБА_3, становить 77%. Крім того, відповідач також зазначає, що 03.07.2017 р. відбулися ще одні загальні збори учасників ТОВ «Біфель», на яких вирішувалися аналогічні питання як і на загальних зборах учасників від 01.06.2017 р., проте, ОСОБА_1, будучи належним чином повідомлений про час та місце проведення цих зборів, не скористався своїм правом на участь у них.

ОСОБА_3 надав суду відзив на позовну заяву (вх. № 27480 від 28.08.2017 р.) в якому просить суд в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що він, як співзасновник та учасник ТОВ «Біфель» в 2014 році продав товариству нежитлові приміщення для подальшої їх передачі зазначеним товариством в оренду третім особам. За взаємною згодою учасників, директором товариства була призначена донька ОСОБА_1 - ОСОБА_5 Проте, з часу продажу нежитлових приміщень, він не отримав від ТОВ «Біфель» ні коштів за пролдані нежитлові приміщення, ні дивідендів від діяльності товариства, тоді як ОСОБА_1, який разом з донькою фактично здійснював управління товариством, такі дивіденди щорічно отримував. Оскільки директор товариства - ОСОБА_5 неналежним чином виконувала покладені на неї обов'язки, та діяла всупереч інтересам товариства, було прийнято рішення про її звільнення, що і відбулося на загальних зборах учасників від 01.06.2017 р.

ОСОБА_1, надав суду письмові пояснення на відзив відповідача (вх. №28585 від 05.09.2017 р.) в яких спростовує доводи ТОВ «Біфель» викладені в запереченнях на позов, та зокрема зазначає, що неповідомлення про час та місце проведення загальних зборів, на його думку, є істотним порушенням як вимог чинного законодавства України, так і його прав та інтересів. За таких обставин, ОСОБА_1 вказує, що заявлений ним позов підлягає задоволенню.

На судове засідання 12.09.2017 р. прибули представник позивача та відповідача.

Представник позивача підтримує позицію, викладену в позовній заяві, просить суд її задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечують, просять в його задоволенні відмовити.

Треті особи - 1, 2, 3, 4, 5 на судове засідання не з'явилися, хоча судом вжито всіх передбачених законом заходів з метою повідомлення останніх про час та місце розгляду справи.

Оскільки неявка на судове засідання названих третіх осіб не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне розглядати справу за їх відсутності, за наявними в матеріалах справи документами та матеріалами, як це передбачено ст. 75 ГПК України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив наступні факти та обставини.

На підставі рішення установчих зборів засновників Товариства з обмеженою відповідальністю "Біфель" від 20.01.2014 року, оформленого протоколом №1 від 20.01.2014 року (а. с. 39), засновано Товариство з обмеженою відповідальністю "Біфель" (надалі - Товариство).

Відповідно до вказаного рішення, засновниками Товариства є:

- ОСОБА_3, частка у статутному капіталі якого становить 77%;

- ОСОБА_1, частка у статутному капіталі якого становить 23%.

Вищевказаним рішенням затверджено, що Товариство здійснює свою діяльність на підставі Модельного статуту товариства з обмеженою відповідальністю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1182 від 16.11.2011 р. "Про затвердження модельного статуту товариства з обмеженою відповідальністю", Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Законів України "Про господарські товариства", "Про зовнішньоекономічну діяльність", а також інших законодавчих актів і норм, що регулюють господарську діяльність в Україні.

Як зазначає позивач у позовній заяві, під час ознайомлення із реєстраційними даними Товариства у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ним було виявлено, що керівником Товариства зазначений ОСОБА_4, повноваження якого дійсні з 02.06.2017 року.

Реєстраційна дія щодо внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані зі змінами установчих документах вчинена 02.06.2017 року за №2059700.

Як свідчать матеріали справи, зазначену реєстраційну дія вчинив Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Ушивець Ольга Юріївна, м. Харків на підставі рішення загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "Біфель" від 01.06.2017 року

З протоколу загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "Біфель" від 01.06.2017 року вбачається, що на зборах був присутній учасник Товариства - ОСОБА_3, розмір частки у статутному капіталі Товариства становить 77%.

Згідно з порядком денним спірних загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "Біфель" від 01.06.2017 року, були прийняті наступні рішення, зокрема: - про призначення новим керівним ТОВ "Біфель" - ОСОБА_4; - про виключення ОСОБА_5 із числа підписантів ТОВ "Біфель" з 01.06.2017 року та включення ОСОБА_4.

Протокол № 30/17 від 01.06.2017 року, яким оформлені прийняті на загальних борах учасників товариства рішення, складений та підписаний ОСОБА_3 (голова зборів) та ОСОБА_4 (секретар зборів), яких, відповідно, обрано головою та секретарем спірних загальних зборів.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що в даному випадку має місце грубе порушення прав позивача, як учасника Товариства, що одночасно виражене в порушенні вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів та у позбавлені учасника юридичної особи можливості взяти участь у загальних зборах.

Надаючи правову кваліфікацію відносинам, що стали предметом спору, суд виходить з наступного:

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст. ст. 32, 34 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

В пункті 2.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", зокрема, зазначено, що будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи. Суд обґрунтовує своє рішення лише тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Подані докази не можуть бути відхилені судом з тих мотивів, що вони не передбачені процесуальним законом.

Частиною 1 ст. 167 ГК України передбачено, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до вимог закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Згідно зі ст. 10 Закону України "Про господарські товариства" учасники товариства мають право: а) брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в установчих документах, за винятком випадків, передбачених цим Законом; б) брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди). Право на отримання частки прибутку (дивідендів) пропорційно частці кожного з учасників мають особи, які є учасниками товариства на початок строку виплати дивідендів; в) вийти в установленому порядку з товариства; г) одержувати інформацію про діяльність товариства. На вимогу учасника товариство зобов'язане надавати йому для ознайомлення річні баланси, звіти товариства про його діяльність, протоколи зборів; д) здійснити відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують участь у товаристві, в порядку, встановленому законом. Учасники можуть мати також інші права, передбачені законодавством і установчими документами товариства.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону України "Про господарські товариства" вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників.

Пунктом 2.12 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016 № 4 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних відносин" роз'яснено, що рішення загальних зборів учасників (акціонерів, членів) та інших органів юридичної особи не є правочинами у розумінні статті 202 ЦК України. До цих рішень не можуть застосовуватися положення статей 203 та 215 ЦК України, які визначають підстави недійсності правочину, і, відповідно, правові наслідки недійсності правочину за статтею 216 ЦК України.

Зазначені рішення є актами ненормативного характеру (індивідуальними актами), тобто офіційними письмовими документами, що породжують певні правові наслідки, які спрямовані на регулювання господарських відносин і мають обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

У зв'язку з цим підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників (акціонерів, членів) юридичної особи можуть бути: невідповідність рішень загальних зборів нормам законодавства; порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів; позбавлення учасника (акціонера, члена) юридичної особи можливості взяти участь у загальних зборах.

У пункті 2.14 вказаної постанови пленуму Вищого господарського суду України визначено, що рішення загальних зборів юридичної особи можуть бути визнані недійсними в судовому порядку в разі недотримання процедури їх скликання, встановленої статтею 61 Закону України "Про господарські товариства", статтею 35 Закону України "Про акціонерні товариства", статтею 15 Закону України "Про кооперацію".

Права учасника (акціонера, члена) юридичної особи можуть бути визнані порушеними внаслідок недотримання вимог закону про скликання і проведення загальних зборів, якщо він не зміг взяти участь у загальних зборах, належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, зареєструватися для участі у загальних зборах тощо.

Відповідно до п. 18 постанови пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 №13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" при розгляді справ судам слід враховувати, що не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів господарського товариства, є підставою для визнання недійсними прийнятих на них рішень. Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв'язку з прямою вказівкою закону є: - прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення (статті 41, 42, 59, 60 Закону про господарські товариства); - прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства (частина четверта статті 43 Закону про господарські товариства); - прийняття загальними зборами рішення про зміну статутного капіталу товариства, якщо не дотримано процедури надання акціонерам (учасникам) відповідної інформації (статті 40, 45 Закону про господарські товариства). При вирішенні питання про недійсність рішень загальних зборів у зв'язку з іншими порушеннями, допущеними під час скликання та проведення загальних зборів, господарський суд повинен оцінити, наскільки ці порушення могли вплинути на прийняття загальними зборами відповідного рішення.

Пунктом 19 постанови пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 №13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" встановлено, що суди мають враховувати, що для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника (акціонера) товариства. Якщо за результатами розгляду справи факт такого порушення не встановлено, господарський суд не має підстав для задоволення позову.

Отже, оскільки позивач у позовній заяві не порушує питання визнання недійсними рішень загальних зборів з безумовних підстав, у зв'язку із прямою вказівкою закону, а зазначає про те, що його не було повідомлено про дату та час проведення спірних загальних зборів, що має наслідком, на його думку, визнання таких рішень загальних зборів недійсними, суд вважає за необхідне зосередитися на дослідженні того, наскільки допущені відповідачем порушення при скликанні загальних зборів могли вплинути на прийняття загальними зборами оспорюваних позивачем рішень, а саме: чи могли б бути прийняті інші рішення на спірних загальних зборах, якби все-таки відповідач дотримався порядку скликання загальних зборів та на них був би присутній позивач.

Відповідно до ст. 60 Закону України "Про господарські товариства" загальні збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш як 50 відсотками голосів. Установчими документами товариств, у статутному капіталі яких відсутня державна частка, може бути встановлений інший відсоток голосів учасників (представників учасників), за умови присутності яких загальні збори учасників вважаються повноважними.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Біфель" здійснює свою діяльність на підставі Модельного статуту товариства з обмеженою відповідальністю (далі - Модельний статут Товариства), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1182 від 16.11.2011 р. "Про затвердження модельного статуту товариства з обмеженою відповідальністю"

Згідно з пунктом 35 Модельного статуту Товариства, часникам Товариства повідомляється про проведення загальних зборів не пізніше ніж за 30 днів до їх скликання у порядку, визначеному загальними зборами. У повідомленні, зокрема, зазначаються час і місце проведення таких зборів та їх порядок денний.

Матеріалами справи і поясненнями представників підтверджується, що Позивач участі у загальних зборах не приймав, про місце їх проведення та про порядок денний не був повідомлений.

Суд не приймає в якості належних надані відповідачем доказів повідомлення позивача про скликання позачергових загальних зборів, оскільки відповідно до них позивач повідомлявся про проведення інших загальних зборів, які відбулися 03.07.2017 року. В даному випадку позивач оскаржує рішення загальних зборів учасників Товариства, які відбулися 01.06.2017 року та на підставі якого проведена реєстраційна дія щодо внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані зі змінами установчих документах.

Як вказувалося вище, на спірних загальних зборах був присутній один учасник відповідача - ОСОБА_3, якому належить 77% відсотків у статутному капіталі відповідача, що свідчить про те, що оспорюване позивачем рішення загальних зборів приймалися за наявності кворуму для вирішення відповідних питань порядку денного спірних загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю "Біфель".

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що допущені відповідачем порушення при скликанні спірних загальних зборів (не повідомлення позивача про їх проведення) не могли б вплинути на рішення, прийняті на цих зборах, тобто навіть у разі дотримання відповідачем порядку скликання цих зборів та, відповідно, присутність позивача на цих зборах, не вплинула б на хід голосування з питань порядку денного.

При цьому, суд враховує положення п. 2.16. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016 №4 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних відносин", відповідно до яких позивачу не можу бути відмовлено у задоволенні вимог про визнання недійсними рішень загальних зборів тільки з мотивів недостатності його голосів для зміни результатів голосування з прийнятих загальними зборами учасників рішень, оскільки вплив учасника на прийняття загальним зборами рішень не вичерпується лише голосуванням та зазначає наступне.

Так, дійсно, участь позивача у загальних зборах не обмежується виключно голосуванням з питань порядку денного. Очевидним є те, що голосуванню передують обговорення між учасниками питань порядку денного, внесення обґрунтованих пропозицій відносно порядку денного, виступи учасників, що за певних обставин можуть істотно вплинути на загальний хід голосування та змінити його результати в порівнянні з тими результатами, які мали місце за відсутності на загальних зборах неповідомленого учасника.

Тобто, при розгляді таких справ, судам дійсно слід досліджувати всі можливості впливу учасника на хід голосування з питань порядку денного і, відповідно, прийняття загальними зборами інших рішень, ніж були прийняті на них, за відсутності такого учасника.

Водночас, наведена вище ситуація (розкриття більш широкого поняття участі учасника у загальних зборах, а не обмеження його участі у загальних зборах виключно голосуванням), теоретично є можливою за наявності більшої кількості учасників товариства аніж два учасника товариства, як у даному випадку. Так, при більшій кількості учасників товариства (три і більше), можливою є ситуація, коли учасник, який володіє невеликою часткою у статутному капіталі товариства, своїми пропозиціями до порядку денного, виступом відносно пропозицій з голосування питань порядку денного, тощо, переконавши іншого (інших) учасника в правоті своєї позиції, шляхом голосування, при наявності необхідного кворуму голосів у таких учасників для прийняття рішень, може змінити хід голосування.

В даному випадку, позивачем не доведено можливості його впливу на іншого учасника - ОСОБА_3, який володіє 77%, при проведенні спірних загальних зборів та на хід голосування останньою з питань порядку денного по іншому, ніж було ним проголосовано на спірних загальних зборах, в іншому б випадку (можливість впливу позивача та переконання іншого учасника відповідача при голосуванні на спірних загальних зборах проголосувати по іншому ніж він проголосував), мало б місце, щонайменше, визнання відповідачем позову.

Враховуючи наведене, тобто, недоведеність позивачем можливості впливу на хід голосування з питань порядку денного навіть при його присутності на спірних загальних зборах, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем порушення його прав фактом недодержання порядку скликання загальних зборів, котрі ухвалили оспорюване рішеннями.

Суд зазначає, що саме лише порушення товариством порядку скликання та проведення загальних зборів за відсутності порушення прав учасника товариства, не є безумовною підставою, яка передбачена законом, для визнання таких рішень загальних зборів недійсними.

Таким чином, позов фізичної особи ОСОБА_1 про визнання рішення загальних зборів недійсними з підстав, наведених позивачем, не підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі, зокрема, судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" щодо: визнання повністю або частково недійсними рішень засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу; визнання повністю або частково недійсними змін до установчих документів юридичної особи; скасування реєстраційної дії/запису в Єдиному державному реєстрі.

Оскільки вищенаведене рішення загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю від 01.06.2017 року, оформлене Протоколом №30/17, яке стало підставою для внесення відповідних реєстраційних даних до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є дійсним, підстави для скасування державною реєстрації змін до відомостей про юридичну особу відсутні.

За таких обставин, позов в частині скасування державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу також не підлягає задоволенню.

Здійснюючи розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Як вже було зазначено вище, предметом заявленого позивачем позову були 2 вимоги немайнового характеру, за які, з урахуванням вимог Закону України «Про судовий збір» підлягав оплаті судовий збір в сумі 3200 грн.

Проте, як свідчать матеріали справи, позивач при зверненні до суду з позовом по даній справі сплатив судовий збір в сумі 1600 грн. Решту суми судового збору в сумі 1600 грн. останній в процесі розгляду справи не сплатив.

Відповідно до статті 49 ГПК України при відмові в позові судовий збір покладається на позивача.

За таких обставин, з позивача до державного бюджету України додатково підлягає стягненню судовий збір в сумі 1600 грн.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 33, 34, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса: 61166, АДРЕСА_1; ІПН: НОМЕР_1) до Державного бюджету України (Отримувач коштів: УДКСУ у Шевченківському районі м. Харкова; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37999654; Банк отримувача: ГУ ДКСУ у Харківській області; Код банку отримувача (МФО): 851011; Рахунок отримувача: 3003; Код класифікації доходів бюджету: 22030101; призначення платежу: *;101; 02910108; Судовий збір, по справі № 922/2128/17 Господарський суд Харківської області) 1600 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 18.09.2017 р.

Суддя О.І. Байбак