У Х В А Л А

14.09.2017Справа № 910/15249/17

Суддя господарського суду міста Києва Паламар П.І., розглянувши матеріали за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Денвер-Оіл" м. Кропивницького до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрілайн" м. Дніпра, Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" м. Києва про визнання права та визнання відсутнім права, ціна позову ,88 грн.,

в с т а н о в и в :

всупереч п. 3 ст. 57 ГПК України до позовної заяви не додано доказів сплати судового збору у встановленому розмірі.

За змістом п. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду.

За змістом п. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду.

Відповідно до вимог п. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" із позовних заяв майнового характеру, що подаються до господарських судів України, справляється судовий збір у розмірі 1,5 % ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму (1600 грн.) і не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму (240000 грн.).

Заявлені вимоги про визнання права на суму 736325146,94 грн. та визнання відсутнім права на суму 736325146,94 грн. є майновими.

Виходячи з ціни позову на суму ,88 грн. грн. розмір належного до сплати судового збору становить 240000 грн. Проте, поданий позов оплачений судовим збором у розмірі 3200 грн. (платіжні доручення №№ 50 від 10 серпня 2017 р. та 61 від 28 серпня 2017 р.) з розрахунку двох вимог немайнового характеру.

Крім того, всупереч п. 4 ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви не додані документи, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Частинами 2, 3 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно з ч. 7 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на підписаний між ним та Публічним акціонерним товариством комерційнй банк "Приватбанк" договір поруки № 4Ф13354И/П від 17 листопада 2016 р., за яким останній зазначений кредитором.

Однак, до позову не додано доказів укладення указаного договору поруки між сторонами, оскільки засвідчена позивачем копія цього договору не містить підписів сторін як власноручних, так і електронних.

Водночас, у п. 17 зазначеного договору міститься посилання на укладену між цими сторонами угоду про використання електронного цифрового підпису з посиленим сертифікатом ключа від 25 липня 2016 р., проте така угода до позову не додана.

При цьому, у суду відсутні підстави додатково витребовувати у позивача зазначену угоду, оскільки відомостей про її наявність перелік додатків до позову не містить, та у позові про її наявність також не згадується.

Керуючись п.п. 3, 4 ст. 63 ГПК України

у х в а л и в :

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Денвер-Оіл" м. Кропивницького з доданими до неї документами повернути без розгляду.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар