ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"14" вересня 2017 р.Справа № 916/1405/17

за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради;

до відповідача: ОСОБА_1 акціонерного товариства "Одеський коровай";

про розірвання договору оренди, виселення та стягнення 4849,80 грн.;

Суддя Степанова Л.В.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю;

Від відповідача: ОСОБА_3 за довіреністю;

Суть спору: про розірвання договору оренди, виселення та стягнення 4849,80 грн.

В засіданні суду від 07.09.2017р. було оголошено перерву по 14.09.2017р. відповідно до ст. 77 ГПК України.

Департамент комунальної власності Одеської міської ради звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства "Одеський коровай" в якому просить:

- розірвати договір оренди №3018 від 18.11.1996р. (у новій редакції від 14.12.2006р.), укладений між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та ОСОБА_1 акціонерним товариством "Одеський коровай";

- виселити Публічне акціонерне товариство "Одеський коровай" із нежитлових приміщень першого поверху, загальною площею 261,5кв.м., що розташовані за адресою: м. Одеса, пр.. Маршала Жукова, 10 на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради;

- стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства "Одеський коровай" на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради упущену вигоду у сумі 4849,80грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.06.2017р. порушено провадження у справі №916/1405/17 та справу призначено до розгляду.

06.07.2017р. за вх.суду№14818/17 позивач надав до суду письмові пояснення.09.09.2017р. за вх.суду№17219/17 позивач звернувся до суду з клопотанням про залучення додаткових документів.

В судовому засіданні від 14.09.2017р. позивач надав письмові пояснення.

Позивач на позовних вимогах наполягає.

Відповідач проти позовних вимог заперечує з підстав викладених у відзиві на позов (вх.суду№14329/17 від 30.06.2017р.), доповненнях до відзиву (вх.суду№14816/17 від 06.07.2017р.) та додаткових поясненнях (вх.суду№19121/17 від 05.09.2017р.).

09.08.2017р. відповідач звернувся до суду з клопотанням про залучення додаткових документів.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

Як зазначає позивач, 18.11.1996р. між Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради (правонаступником якого є Департамент комунальної власності Одеської міської ради згідно рішення Одеської міської ради №2752-VI від 19.02.2013р.) (позивач, Орендодавець) та Відкритим акціонерним товариством "Одеський коровай" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Одеський коровай" (відповідач, Орендар) було укладено договір оренди нежилого приміщення №3018 (у новій редакції від 14.12.2006р.) (далі договір) відповідно до умов якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв у строкове платне користування нежитлове приміщення першого поверху, загальною площею 261,5кв.м., розташоване за адресою: м. Одеса, проспект Маршала Жукова, 10 під розміщення продовольчого магазину з терміном дії договору у новій редакції з 15.12.2006р. по 15.12.2016р. (п.п.1.1., 1.3., 4.1 договору).

Орендна плата визначається на підставі ст.19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та рішення Одеської міської ради №4840-ІV від 09.11.2005р. "Про нову редакцію Методики розрахунку граничних розмірів орендної плати за оренду майна, що знаходиться у комунальній власності територіальної громади міста ОСОБА_3". За орендоване приміщення Орендар, зобовязується сплачувати орендну плату відповідно до розрахунку, приведеного в додатку 1 до договору, що становить за перший після підписання договору оренди місяць 3596,88грн. (без урахування ПДВ). Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за минулий місяць на щомісячний індекс інфляції, що друкується Мінстатом України. До орендної плати не входить плата за комунальні послуги, вартість експлуатаційних витрат, плата за користування земельною ділянкою. Орендар вносить орендну плату щомісячно до 15 числа поточного місяця, незалежно від результатів його господарської діяльності (п.п. 2.1. 2.4. договору).

Відповідно до п.3.3. договору Орендодавець має право виступати з ініціативою щодо внесення змін до договору оренди або його розірвання у разі невикористання орендованого приміщення на протязі 3-х місяців, або невиконання чи порушення умов цього договору Орендарем.

Відповідно до п.3.4. договору Орендодавець передав Орендарю в оренду нежитлове приміщення згідно п.1.1. договору №3018 від 18.11.1996р.

Пунктом 7.6. договору сторони встановили, що договір може бути розірваний на вимогу однієї із сторін за рішенням суду у випадках, передбачених чинним законодавством та зазначеним договором оренди.

19.07.2007р. сторони підписали додаткове погодження №1/1 яким змінили з 01.01.2007р. розрахунок орендної плати.

25.04.2012р. між сторонами було підписано додаткове погодження №1 яким сторони змінили найменування сторін.

Додатковим договором №3 від 16.12.2016р. сторони дійшли згоди про продовження терміну дії договору до 16.11.2019р. та встановили, що з 16.12.2016р. орендну плату у розмірі 19157,24грн.

Як зазначає позивач, порушення Орендарем умов договору оренди щодо профілю використання орендованого майна вбачаються із акту обстеження нежитлового приміщення першого поверху, загальною площею 261,5кв.м., що розташоване за адресою м. Одеса, пр.. Маршала Жукова, 10 від 26.04.2017р., складеного за участю провідного державного фінансового інспектора Південного офісу Держаудитслужби, з якого вбачається, що 241,5кв.м. орендованого майна використовується з метою розміщення магазину з продажу продовольчих товарів, крім підакцизної групи, а 20,0кв.м. під розміщення магазину з реалізації товарів підакцизної групи.

Позивач стверджує, що орендна плата розраховується з урахуванням профілю використання орендованого майна, що знаходиться у комунальній власності. За Методикою розрахунку граничних розмірів орендної плати за оренду майна з урахуванням профілю використання орендованого майна, ставка орендної плати повинна становити 8% за користування 241,5кв.м. орендованого майна (розміщення магазину продовольчих товарів, крім товарів підакцизної групи) та 18% за користування 20,0кв.м. (розміщення магазину з реалізації товарів підакцизної групи). Порушення Орендарем профілю використання приміщення призводить до того, що територіальна громада недоотримує грошові кошти, що станом на квітень 2017р. становить 4849,80грн. за користування переданим в оренду майном.

Позивач вказує, що він на адресу відповідача надіслав повідомлення від 24.05.2017р. №01-13/2032 про необхідність укладення додаткового погодження про внесення змін до договору оренди в частині зміни площі орендованого приміщення відповідно до профілю використання з урахуванням якого змінено розміру орендної плати, однак зазначене повідомлення було залишено без задоволення. З метою досудового врегулювання спору на адресу Орендаря було надіслано претензію №01-13/2376 з вимогою про усунення порушення умов договору оренди в частині профілю використання орендованого майна та щодо сплати упущеної вигоди в сумі 4849,80грн.

Враховуючи викладене, позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а саме розірвати договір оренди №3018 від 18.11.1996р. (у новій редакції від 14.12.2006р.), укладений між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та ОСОБА_1 акціонерним товариством "Одеський коровай", виселити Публічне акціонерне товариство "Одеський коровай" із нежитлових приміщень першого поверху, загальною площею 261,5кв.м., що розташовані за адресою: м. Одеса, пр.. Маршала Жукова, 10 на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради та стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства "Одеський коровай" на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради упущену вигоду у сумі 4849,80грн.

Відповідач проти позову заперечує посилаючись на те, що фактично реалізація товарів підакцизної групи здійснюється не на 20кв.м. як зазначено в акті, а на площі 7,65кв.м. Позивачем не надано належних доказів порушення відповідачем умов договору щодо саме профілю використання орендованого приміщення, яке визначене в п.4.1. договору. Посилання позивача на акт обстеження від 26.04.2017р. є неприпустимим, так як відповідний акт складено та підписано виключно представниками позивача, що підтверджується відповідними підписами працівників позивача, за відсутністю повноважних представників відповідача у звязку з чим акт огляду приміщення від 26.04.2017р. не є належним доказом використання відповідачем орендованого приміщення не за цільовим призначенням та не має підстав для відшкодування збитків у розмірі 4849,80грн.

Крім того відповідач зазначає, що відповідно до п.2.5. договору за повідомленням Орендодавця розмір орендної плати змінюється у випадках зміни методики її розрахунку, цін, тарифів та в інших випадках, передбачених законодавством України та рішенням міської ради з дня її вступу у законну силу.

Відповідач стверджує, що він не отримував повідомлення позивача від 24.05.2017р. №01-13/2032 про необхідність укладання додаткового погодження про внесення змін до договору оренди в частині зміни площі та претензію від 01.06.2017р. №01-13/2376 з вимогою про усунення порушення умов договору оренди в частині використання орендованого майна до порушення провадження у справі, тому відповідь не була надана позивачу.

Відповідач вказує, що під час розгляду справи 03.08.2017р. сплатив позивачу 4850,00грн. за оренду приміщення згідно15.08.2017р. за вих.№21 він звернувся до позивача із супровідним листом про направлення оригіналу додаткового договору №4 про внесення змін до договору оренди нежитлового приміщення №3018 від 18.11.1996р. та сплатив позивачу згідно договору про внесення змін до договору оренди приміщення.

Враховуючи викладене, відповідач просить відмовити у позові у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, проаналізувавши наявні докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Як видно з матеріалів справи 18.11.1996р. між Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради (правонаступником якого є Департамент комунальної власності Одеської міської ради згідно рішення Одеської міської ради №2752-VI від 19.02.2013р.) (позивач, Орендодавець) та Відкритим акціонерним товариством "Одеський коровай" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Одеський коровай" (відповідач, Орендар) було укладено договір оренди нежилого приміщення №3018 (у новій редакції від 14.12.2006р.) відповідно до умов якого позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування нежитлове приміщення першого поверху, загальною площею 261,5кв.м., розташоване за адресою: м. Одеса, проспект Маршала Жукова, 10 під розміщення продовольчого магазину з терміном дії договору з 16.12.2016р. по 16.11.2019р. згідно додаткового договору №4 від 16.12.2016р.

Як свідчать матеріали справи, укладений між сторонами договір, за своєю правовою природою відноситься до договорів найму, різновидом якого є оренда. Приймаючи до уваги, що майно, яке виступає предметом договору, належить до комунальної власності, до спірних правовідносин застосовуються також норми Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Статтею 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлено, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької діяльності.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем порушені умови договору щодо профілю використання орендованого майна посилаючись на акт обстеження нежитлового приміщення від 26.04.2017р. з якого вбачається, що 241,5кв.м. орендованого майна використовується з метою розміщення магазину з продажу продовольчих товарів, крім підакцизної групи, а 20,0кв.м. під розміщення магазину з реалізації товарів підакцизної групи.

Зазначене обґрунтування судом до уваги не приймається виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" за договором оренди орендаря може бути зобов'язано використовувати об'єкт оренди за цільовим призначенням відповідно до профілю виробничої діяльності підприємства, майно якого передано в оренду, та виробляти продукцію в обсягах, необхідних для задоволення потреб регіону.

Пунктом 4.1. договору сторони встановили, що нежитлове приміщення першого поверху, загальною площею 261,5кв.м., розташоване за адресою: м. Одеса, проспект Маршала Жукова, 10 передається відповідачу у оренду під розміщення продовольчого магазину.

Згідно змісту укладених між сторонами додаткових погоджень вбачається, що 251,5кв.м. надаються для продажу продовольчих товарів, крім підакцизної групи та 10,0кв.м. під продаж товарів підакцизної групи.

З наданої позивачем до позовної заяви копії акту огляду нежитлового приміщення розташованого за адресою: м. Одеса, пр.. Маршала Жукова, 10 від 26.04.2017р. вбачається, що він складений і підписаний комісією у складі головного спеціаліста орендного відділу ОСОБА_4 в присутності провідного державного фінансового інспектора південного офісу Держаудитслужби ОСОБА_5 В зазначеному акті вказано, що в результаті огляду встановлено фактичне користування приміщення таким чином: 241,5кв.м. реалізація продовольчих товарів не підакцизна група, 20,0кв.м. реалізація продовольчих товарів підакцизної групи.

Однак в зазначеному акті не вказано яким чином було встановлено, окрім, що в результаті огляду, яку саме площу використовує відповідач під продаж продовольчих товарів не підакцизної групи та під продаж товарів підакцизної групи, не зазначено яким чином були зроблені заміри площі.

Крім того до матеріалів справи не надано документів, які підтверджують наявність повноважень осіб, які склали зазначений акт.

Також суд звертає увагу на те, що зазначений акт складений без присутності уповноважених представників відповідача.

Ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Враховуючи, що атк обстеження від 26.04.2017р. не є належним доказом зміни відповідачем профілю використання орендованого приміщення підстави для стягнення з відпоаідача упущеної вигоди у сумі 4849,80грн. відсутні.

Посилання позивача на те, що відповідач, сплативши суму позову у розмірі 4849,80 грн. визнав порушення умов договору судом до уваги не приймається, оскільки згідно наданої відповідачем до матеріалів справи копії квитанції №25 від 03.08.2017р. зазначені кошти були сплачені, як орендна плата згідно договору оренди нежитлового приміщення №3018 від 18.10.1996р.

Враховуючи, що позивачем не надані належні докази порушення відповідачем умов договору, підстави для розірвання договору оренди та виселення відповідача з орендованого приміщення необґрунтовані, не підтверджені матеріалами справи.

Статтею 3 Цивільного кодексу України встановлено, що загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Під час розгляду справи позивачем не було надано належних доказів неналежного виконання відповідачем умов договору оренди.

У відповідності до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги Департаменту комунальної власності Одеської міської ради звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства "Одеський коровай" про розірвання договору оренди №3018 від 18.11.1996р. (у новій редакції від 14.12.2006р.), укладеного між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та ОСОБА_1 акціонерним товариством "Одеський коровай"; виселення ОСОБА_1 акціонерного товариства "Одеський коровай" із нежитлових приміщень першого поверху, загальною площею 261,5кв.м., що розташовані за адресою: м. Одеса, пр. Маршала Жукова, 10 на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради та стягнення з ОСОБА_1 акціонерного товариства "Одеський коровай" на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради упущеної вигоди у сумі 4849,80грн., необґрунтовані, не підтверджені належними доказами та задоволенню не підлягають.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача згідно ст. ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову Департаменту комунальної власності Одеської міської ради звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства "Одеський коровай" про розірвання договору оренди №3018 від 18.11.1996р. (у новій редакції від 14.12.2006р.), укладеного між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та ОСОБА_1 акціонерним товариством "Одеський коровай"; виселення ОСОБА_1 акціонерного товариства "Одеський коровай" із нежитлових приміщень першого поверху, загальною площею 261,5кв.м., що розташовані за адресою: м. Одеса, пр. Маршала Жукова, 10 на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради та стягнення з ОСОБА_1 акціонерного товариства "Одеський коровай" на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради упущеної вигоди у сумі 4849,80грн. відмовити у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 18 вересня 2017р.

Суддя Л.В. Степанова