ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2017 р.Справа № 922/2368/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Погорелової О.В

при секретарі судового засідання Федоровій К.О.

розглянувши справу

за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства "Нове життя", с. Олександрівка
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Валківський молочний завод", м. Валки
про стягнення 98738,76 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року до господарського суду Харківської області з позовом до ТОВ "Валківський молочний завод" (далі - відповідач) звернулось ПСП "Нове життя" (далі - позивач). У позові останній просить суд стягнути з відповідача 98738,76 грн. (з яких: 94083,00 грн. основний борг, 892,44 грн. 3% річних, 3763,32 грн. інфляційні) боргу по договору поставки №ВА-00005 від 01.01.2016. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань по вказаному договору. Витрати по оплаті судового збору позивач просить суд покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду від 19.07.2017 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та розгляд справи призначено на 15.08.2017 о 11:15.

Ухвалою суду від 15.08.2017 розгляд справи був відкладений до 06.09.2017 до 11:20.

Відповідач правом на участь представника у судовому засіданні не скористався, причину неявки не повідомив, витребуваних судом документів не надав. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить відмітка про направлення ухвали про призначення справи до розгляду за адресою, вказаною у позовній заяві та повідомлення про вручення відповідного поштового відправлення.

Присутній у судовому засіданні 06.09.2017 представник позивача підтримав позов у повному обсязі та просив суд його задовольнити.

Згідно з частиною другою статті 4-3 ГПК України та статтею 33 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, суд має створити належні умови всім учасникам судового процесу для виконання ними вказаного обовязку по доведенню своєї правової позиції. Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. На думку суду, обставини справи свідчать про наявність у ній матеріалів достатніх для розгляду справи по суті та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

01 січня 2016 року між Приватним сільськогосподарським підприємством Нове життя (надалі - Постачачьник або Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю Валківський молочний завод (надалі - Покупець або Відповідач) був укладений договір поставки № ВА-00005 (надалі - Договір), на поставку товару партіями, а саме молока охолодженого, яке за якістю відповідає вимогам ДСТУ 3662-97 Молоко коровяче незбиране. Вимоги по закупівлі, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується передати покупцю товар партіями, а покупець зобов'язується прийняти і сплатити цей товар на умовах цього договору.

Пунктами 2.1., 2.2. Договору встановлено, що поставка товару здійснюється партіями, автотранспортом покупця або за залученим за власний рахунок відповідно до правил Інкотермс. Під партією товару розуміється товар, відвантажений по одному транспортному документу.

Порядок розрахунків між Покупцем та Постачальником передбачений пунктом 5.1. Договору, відповідно до якого, розрахунок за поставлену партію товару здійснюється в безготівковій (готівковій) формі по попередній оплаті.

Протягом 2017 року Позивачем було поставлено Відповідачу товар на загальну суму 1 341 018,00 грн., втім Покупцем перераховано на рахунок Постачальника за вказаний товар лише 1 246 008,00 грн. Таким чином, сума основного боргу за поставлений товар складає 94 083 грн.

15.03.2017, при наявності заборгованості з боку Відповідача в сумі 196043,00 грн. та за відсутності попередньої оплати за товар, Постачальником було поставлено Відповідачу товар на загальну суму 32616,00 грн. З них Покупцем частково сплачено за вказаний товар на суму 6573 грн. 10.04.2017, оскільки відбувалось погашення заборгованості перед Постачальником за попередні поставки товару. Таким чином, не сплачено за товар поставлений 15.03.2017 на загальну суму 26 043,00 грн., на яку у Відповідача й виникла заборгованість.

17.03.2017, при наявності заборгованості з боку Відповідача та за відсутності попередньої оплати за товар, Постачальником було поставлено Відповідачу товар на загальну суму 32130,00 грн. Вказана сума Покупцем на даний час не сплачена. Отже, у останнього виникла заборгованість на вказану партію в розмірі 32130,00 грн.

20.03.2017, при наявності заборгованості з боку Відповідача та за відсутності попередньої оплати за товар, Постачальником було поставлено Відповідачу товару на загальну суму 35910,00 грн. Вказана сума Покупцем на даний час також не сплачена. Отже, у останнього виникла заборгованість на вказану партію в розмірі 35910,00 грн.

Факт поставки товару підтверджується товарно-транспортними накладними (а.с. 14-19).

28 березня 2017 року на адресу Відповідача Позивачем була направлена претензія, втім відповідь на неї Позивачем отримана не була.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

У відповідності зі статтею 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та статтею 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконати її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до частини 7 статті 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини 1 статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, з огляду на відсутність доказів щодо виконання відповідачем умов договору, щодо здійснення оплати за поставлений товар, суд вважає позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача, суми заборгованості у розмірі 94083,00 грн. обґрунтованими, доведеними доданими до справи доказами та підлягаючими задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 892,44 грн. та інфляційних втрат в розмірі 3763,32 грн., суд зазначає наступне.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

Суд, перевіривши розрахунок позивача, період нарахування останнім вказаної суми 3% річних та інфляційних втрат, дійшов висновку про те, що відповідний розрахунок є вірним, та відповідає нормам чинного законодавства, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 892,44 грн. та інфляційних втрат в розмірі 3763,32 грн. є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 509, 525, 526, 530, 625, 712 ЦК України; ст. ст. 173, 174, 179 ГК України; ст. ст. 1, 4, 12, 32, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Валківський молочний завод" (63002, Харківська область, м. Валки, вул. 1-го Травня, 47, код 37948133) на користь Приватного сільськогосподарського підприємства "Нове життя" (63054, Харківська область, Валківський район, село Олександрівка, вул. Центральна, 3, код 30957436) - 94083,00 грн. основного боргу, 892,44 грн. 3% річних, 3763,32 грн. втрат від інфляції та 1600,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 93 Господарського процесуального кодексу України, рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області протягом десяти днів з дня підписання повного рішення.

Повне рішення складено 11.09.2017 р.

Суддя ОСОБА_2