ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2017р. Справа № 914/1486/17

Суддя О.Запотічняк при секретарі В. Думин розглянула справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю СТОБУД+, м.Миколаїв, Миколаївський район, Львівська область,

до відповідача: Обслуговуючого кооперативу Житлово-будівельний кооператив Галіція 2, м.Львів,

про стягнення 57 912,37 грн.

За участю представників:

Від позивача: ОСОБА_1 представник;

Від відповідача: не зявився;

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю СТОБУД+ звернулося в Господарський суд Львівської області з позовом до відповідача: Обслуговуючого кооперативу Житлово-будівельний кооператив Галіція 2 про стягнення 57 912,37 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він на виконання умов договору поставки №137 від 01.12.2016р. поставив відповідачу обумовлений договором товар на суму 41 625,00 грн, який відповідач отримав однак не оплатив, у звязку із чим в нього виникла заборгованість в сумі 41625,00 грн.

За неналежне виконання договірних зобовязань, позивач нарахував відповідачу пеню в сумі 5657,57грн, 30% річних в сумі 7 321,44грн, інфляційні втрати в сумі 3 308,36грн.

Обставини справи: Розглянувши подані матеріали суд визнав їх достатніми для прийняття заяви до розгляду і ухвалою від 20.07.2017року порушив провадження у справі та призначив розгляд справи в судовому засіданні на 31.07.2017року.

В судове засідання 31.07.2017р. зявився представник позивача. Відповідач в судове засідання не зявився, причин неявки не повідомив, вимоги ухвали суду від 20.07.2017 р. не виконав, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення №305.

У завязку із неявкою представника відповідача в судове засідання, суд відклав розгляд справи на 05.09.2017р.

В судове засідання 05.09.2017р. зявився представник позивача, надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник пояснив, що 01.12.2016 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір поставки на виконання якого позивач поставив відповідачу цемент на загальну суму 41 625,00 грн. Факт поставки товару підтверджується накладною від 05.12.2016р. Відповідач товар прийняв та згідно умов договору повинен був оплатити його через 5 днів з моменту відвантаження товару, однак станом на дату подання позову до суду не оплатив його. Таким чином у відповідача виникла заборгованість в сумі 41625,00 грн. За неналежне виконання договірних зобовязань, позивач нарахував відповідачу пеню в сумі 5657,57грн, 30% річних в сумі 7 321,44грн, інфляційні втрати в сумі 3 308,36грн.

Відповідач повторно не забезпечив явки уповноваженого представника в судове засідання, причин неявки не повідомив, відзиву на позов чи доказів погашення боргу не подав.

Враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, а матеріалів справи достатньо для її розгляду по суті, у відповідності до ст. 75 ГПК України суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

01 грудня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СТОБУД+» (продавець) та Обслуговуючим кооперативом Житлово-будівельний кооператив Галіція 2 (покупець) було укладено договір поставки №137 за умовами якого продавець зобовязався поставити, а покупець прийняти й оплатити цемент та інші будівельні матеріали та послуги у кількості, асортименті, терміни і за ціною відповідно до умов даного договору та додатково погоджених специфікацій, що є невідємною частиною даного договору.

Відповідно до п. 7.1 договору сторони погодили, що договір набирає законної сили з моменту підписання сторонами та діє до 31.12.2016р., а в частині розрахунків до повного виконання покупцем своїх зобовязань. Якщо жодна із сторін в місячний термін до дати закінчення терміну дії договору не заявить наміру про розірвання договору, договір вважається пролонгованим на один рік на тих же умовах.

Відповідно до п. 2.3 договору, товар вважається зданим продавцем і прийнятим покупцем:

По якості згідно документа про якість;

По кількості відповідно до ваги, зазначеній у накладній.

На виконання умов згаданого договору поставки, позивач поставив відповідачу товар (цемент) на загальну суму 41 625,00 грн., що підтверджується копією видаткової накладної від 05.12.2016р. №560 (а.с.17). Оригінал накладної оглянуто судом в судовому засіданні.

Відповідно до п.4.2 договору сторони визначили, що оплата покупцем за товар здійснюється шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок продавця не з відтермінуванням оплати 5 календарних днів з моменту відвантаження.

Таким чином, оскільки товар за умовами договору від 01.12.2016р. №137 був поставлений відповідачу 05.12.2016р. згідно накладної №560, відповідач повинен був оплатити отриманий товар не пізніше 11.12.2016р.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Однак відповідач не виконав взяті на себе договірні зобовязання та не оплатив отриманий від позивача товар, у звязку із чим в нього виникла заборгованість в сумі 41 625,00 грн.

Наявність даної заборгованості також підтверджується копією акту звірки взаєморозрахунків між сторонами станом на 21.06.2017р. (а.с. 18). Оригінал акту оглянуто судом в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно із положеннями ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України: боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.5.2 договору, у випадку порушення покупцем термінів оплати згідно умов договору, він сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день протермінування.

Також сторони визначили, що за несвоєчасне виконання грошових зобовязань покупець сплачує штрафні санкції в розмірі 30% річних (п. 5.2.1 договору).

За неналежне виконання договірних зобовязань, позивач нарахував відповідачу пеню за період з 12.12.2016р. до 11.06.2017р. в сумі 5657,57грн, 30% річних за період з 12.12.2016р. до 13.07.2017р. в сумі 7 321,44грн, та інфляційні втрати за період з 12.12.2016р. до 13.07.2017р. в сумі 3 308,36грн.

Судом проведено перевірку здійснених позивачем нарахувань та встановлено, що до стягнення підлягають: пеня в сумі 5653,57грн, 30% річних в сумі 7 319,57грн, та інфляційні втрати в сумі 3 308,36грн.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладені обставини, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача сторін, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково в сумі 57906,50 грн. з яких: основний борг 41625,00 грн, пеня 5653,57грн, 30% річних 7319,57грн, та інфляційні втрати -3 308,36грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Витрати по сплаті судового збору у відповідності до ст. 49 ГПК України суд покладає на винну сторону відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1599,84 грн.

Керуючись ст. ст.28, 33 ,43, 44, 48, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задоволити частково.

2. Стягнути з Обслуговуючого кооперативу Житлово-будівельний кооператив Галіція 2 (79020, м.Львів, пр.В.Чорновола,63, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю СТОБУД+ (81600, Львівська область, Миколаївський район, м.Миколаїв, вул.Устияновича,14, ) 57 906,50 грн. та 1599,84 грн. судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

5. Рішення суду може бути оскаржено згідно ст.ст. 91-95 ГПК України.

Повне рішення складено 11.09.2017р.

Суддя Запотічняк О.Д.