ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"11" вересня 2017 р.Справа № 922/2152/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ольшанченка В.І.

при секретарі судового засідання Кучко А.В.

розглянувши справу

за позовом Заступника керівника Харківської місцевої прокуратури №3 (м. Харків) , в інтересах держави, 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (м. Київ)
до Харківської міської ради (м. Харків) , Споживчого товариства "Житлово-будівельний кооператив "Авантаж" (м. Харків)
про визнання недійсними рішення органу місцевого самоврядування та державного акту на право власності на землю, визнання відсутності права та відновлення становища, яке існувало до порушення,
за участю :

прокурора - прокурора відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_2 (службове посвідчення №036152, видане 29.10.2015 р.),

представника 3-ої особи - заступника начальника Управління - начальника відділу представництва в судах та інших органах Юридичного управління Головного управління Держгеокадастру у Харківській області ОСОБА_3 (довіреність №22-28-0.17-2061/2-17 від 14.02.2017 р.),

представника відповідача (ХМР) - головного спеціаліста-юрисконсульта сектору судової роботи відділу з питань земельних відносин Юридичного департаменту ХМР ОСОБА_4 (довіреність №08-11/93/2-17 від 10.01.2017 р.),

представника відповідача (СТ "ЖБК "Авантаж") - ОСОБА_5 (довіреність від 12.12.2016 р.), ОСОБА_6 (довіреність від 12.12.2016 р.),

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Харківської місцевої прокуратури №3 (надалі - прокурор), подав, в інтересах держави, до господарського суду Харківської області позовну заяву до Харківської міської ради та до Споживчого товариства "Житлово-будівельний кооператив "Авантаж" (надалі - відповідачі), в якій просить:

1) визнати недійсним з моменту прийняття п. 33.1 додатку 1 до рішення 26 сесії 5 скликання від 23.10.2008 р. №274/08 про надання СТ "ЖБК "АВАНТАЖ" в приватну власність земельної ділянки, за рахунок земель житлової та громадської забудови, загальною площею 0,7685 га для будівництва та подальшої експлуатації житлових будинків по пр. Косіора, 69-Е (нині - Олександрівський);

2) визнати недійсним виданий СТ "ЖБК "АВАНТАЖ" державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №817320, який 18.03.2010 р. зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01 на земельну ділянку, площею 0,7685 га, яка розташована у м. Харкові по пр. Косіора, 69-Е (нині - Олександрівський) з кадастровим номером :03:014:0029, скасувавши його реєстрацію;

3) скасувати державну реєстрацію зазначеної земельної ділянки шляхом скасування кадастрового номеру :03:014:0029;

4) визнати відсутність в СТ "ЖБК "АВАНТАЖ" () права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:014:0029 площею 0,7685 га, яка розташована у м. Харкові по пр. Косіора, 69-Е (нині - Олександрівський), вартістю 2237718,30 грн.

Крім того, прокурор просить визнати поважність причин пропуску позовної давності та поновити строк звернення до суду, а також стягнути з відповідачів судові витрати за реквізитами прокуратури Харківської області.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 30.06.2017 р. була прийнята позовна заява до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 12.07.2017 р. о 14:00 год.

12.07.2017 р. відповідач (ХМР) надав заяву про залишення позову без розгляду (в порядку ст. 81 ГПК України), в якій просить винести ухвалу, якою залишити без розгляду позов на підставі п. 1 ч. 1 ст. 81 ГПК України, як то передбачено пунктом 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 23.03.2012 р., оскільки при подачі позову прокурором не визначено орган держави, за захистом охоронюваних прав та інтересів якого він звернувся.

Розгляд вказаної вище заяви відповідача (ХМР) був відкладений судом на наступне судове засідання.

12.07.2017 р. відповідач (СТ "ЖБК "Авантаж") надав клопотання про припинення провадження у даній справі, оскільки рішенням господарського суду Харківської області від 07.10.2015 р. у справі №922/5086/15, яке набрало законної сили, вже вирішений спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Розгляд зазначеного вище клопотання відповідача (СТ "ЖБК "Авантаж") був відкладений судом на наступне судове засідання.

12.07.2017 р. розгляд справи був відкладений на 26.07.2017 р. о 14:30 год.

Прокурор у письмових поясненнях, зокрема, заперечує проти наданих відповідачем (ХМР) заяви про залишення позову без розгляду (в порядку ст. 81 ГПК України) і відповідачем (СТ "ЖБК "Авантаж") клопотання про припинення провадження у даній справі, а також просить залишити без задоволення клопотання відповідача (СТ "ЖБК "Авантаж") про припинення провадження у цій справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України та зазначає, що оскільки залишення позову без розгляду на підставі заяв сторін взагалі не передбачено ст. 81 ГПК України, а є виключно ініціативою суду, то у господарського суду Харківської області відсутні законні підстави для залишення заяви без розгляду, тому в задоволенні заяви (ХМР) слід відмовити.

26.07.2017 р. в судовому засіданні була оголошена перерва до 31.07.2017 р. о 14:00 год.

31.07.2017 р. прокурор надав письмові пояснення про зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів та клопотання про залучення до участі у справі Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 31.07.2017 р. розгляд заяви відповідача (ХМР) про залишення позову без розгляду (в порядку ст. 81 ГПК України) та розгляд клопотання відповідача (СТ "ЖБК "Авантаж") про припинення провадження у даній справі були відкладені на наступне судове засідання. Залучено до участі у справі Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, та розгляд справи був відкладений на 14.08.2017 р. о 14:00 год.

Прокурор надав письмове додаткове правове обґрунтування позовних вимог.

Також, прокурор надав письмові заперечення на заяву представника відповідача (ХМР) про залишення позову без розгляду (в порядку ст. 81 ГПК України) та на клопотання представника відповідача (СТ "ЖБК "Авантаж") про припинення провадження у даній справі.

Третя особа надала письмові пояснення, в яких вказує, що механізм скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі рішення суду шляхом скасування кадастрового номеру земельної ділянки за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру, на сьогоднішній день, чинним законодавством не передбачено. Отже, виходячи з вимог чинного законодавства, Держгеокадастр не виконує функцій щодо присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам, а також не скасовує її. Таке повноваження відноситься до Державних кадастрових реєстраторів територіальних органів Держгеокадастру у Автономній Республіці Крим та областях, у містах ОСОБА_1 та Севастополі. Тому звертає увагу суду на те, що прокурор помилково наділив Держгеокадастр повноваженнями щодо присвоєння та скасування кадастрового номеру земельної ділянки, та просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.08.2017 р. були відкладені розгляд заяви відповідача (ХМР) про залишення позову без розгляду (в порядку ст. 81 ГПК України) і розгляд відповідача (СТ "ЖБК "Авантаж") про припинення провадження у даній справі на наступне судове засідання, та розгляд справи був відкладений на 28.08.2017 р. о 12:30 год.

Прокурор надав письмові пояснення, в яких не погоджується з доводами третьої особи про те, що Держгеокадастр не наділений повноваженнями щодо присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам та не скасовує їх.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 28.08.2017 р., зокрема, був продовжений строк розгляду спору, за клопотанням прокурора, за межи строку, встановленого ст. 69 ГПК України, на 15 днів - до 13.09.2017 р., відхилено заяву відповідача (ХМР) заяву про залишення позову без розгляду (в порядку ст. 81 ГПК України), відкладений розгляд клопотання відповідача (СТ "ЖБК "Авантаж") про припинення провадження у даній справі на наступне судове засідання та розгляд справи був відкладений на 06.09.2017 р. о 14:00 год.

Прокурор надав клопотання, в якому просить долучити до матеріалів справи порівняльну таблицю щодо відмінності предмету та підстав у даній справі та у справі №922/5086/15, і врахувати при вирішенні клопотання відповідача (СТ "ЖБК "Авантаж") про припинення провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Розглянувши це клопотання, суд вважає за можливе задовольнити його.

Також, прокурор надав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить суд визнати недійсним з моменту прийняття п. 33.1 додатку 1 до рішення 26 сесії Харківської міської ради 5 скликання "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва об'єктів" від 23.10.2008 р. №274/08 про надання СТ "ЖБК "Авантаж" в приватну власність земельної ділянки, за рахунок земель житлової та громадської забудови, загальною площею 0,7685 га для будівництва та подальшої експлуатації житлових будинків по пр. Косіора, 69-Е (нині - Олександрівський)". Інші позовні вимоги залишаються без змін.

Розглянувши це уточнення, суд вважає за можливе прийняти його у наданій редакції.

Представник відповідача (ХМР) надав супровідний лист від 06.09.2017 р., в якому просить долучити до матеріалів справи копію листа ХМР про направлення рішення від 23.10.2008 р. та копію протоколу сесії ХМР щодо присутності на ньому прокурора міста Харкова.

Розглянувши клопотання представника відповідача (ХМР), викладене у вказаному вище супровідному листі, суд вважає за можливе задовольнити його.

Відповідач (ХМР) надав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позову у повному обсязі та просить відмовити заступнику керівника Харківської місцевої прокуратури №3 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, зокрема, посилаючись на те, що п. 33.1 додатку 1 до рішення Харківської міської ради від 23.10.2008 р. №274/08 вичерпало свою дію, в зв'язку із його виконанням та не може бути скасованим.

Відповідач (СТ "ЖБК "Авантаж") надав відзив на позовну заяву, в якому вважає заявлені позивачем вимоги безпідставними та необґрунтованими, а позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню, та просить застосувати наслідки спливу позовної давності до вимог про визнання недійсним п.п. 33.1 додатку 1 до рішення 26 сесії 5 скликання Харківської міської ради від 23.10.2008 р. №274/08 і відмовити у задоволенні позову повністю.

Також, відповідач (СТ "ЖБК "Авантаж") надав письмові пояснення у справі, в якому вказує, що надає до суду порівняльну таблицю стосовно тотожності справ №922/2152/17 та №922/5086/15, та додаткові пояснення на обґрунтування заявленого клопотання про припинення провадження у справі, у зв'язку з тим, що є рішення господарського суду про вирішення господарського спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

06.09.2017 р. у судовому засіданні була оголошена перерва до 11.09.2017 р. о 14:30 год.

Після перерви прокурор не надав витребувані судом документи.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представників учасників судового процесу, суд встановив наступне.

07.10.2015 р. господарським судом Харківської області було прийнято рішення по справі №922/5086/15 за позовом заступника прокурора Харківської області в інтересах держави, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Державна інспекція сільського господарства в Харківській області, до: Харківської міської ради та Споживчого товариства "Житлово-будівельний кооператив "Авантаж" про:

1) визнання незаконним та скасування п.п. 33.1. додатку 1 до рішення 26 сесії 5 скликання "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва об'єктів" від 23.10.2008р. № 274/08;

2) визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку від 18.03.2008р. серія ЯИ № 817320, площею 0,7685 га, розташовану за адресою: м. Харків, пр. Косіора, 69-Е (кадастровий номер :03:014:0029);

3) визнання відсутності у СТ "Житлово-будівельний кооператив "Авантаж" права власності на спірну земельну ділянку,

яким відмовлено у позові повністю.

Рішення господарського суду Харківської області по справі №922/5086/15 від 07.10.2015 р. не було оскаржене и набуло законної сили.

Відповідно до п. 2 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження, якщо є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Отже, для припинення провадження у справі за п. 2 ст. 80 ГПК України суду необхідно встановити тотожність сторін, предмета і підстав позову.

Згідно зі ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка зокрема здійснює представництво держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.

Статтею 1 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р. №1697-VІІ (який набрав чинності 15.07.2015 р.), прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про прокуратуру» систему прокуратури України становлять: 1) Генеральна прокуратура України; 2) регіональні прокуратури; 3) місцеві прокуратури; 4) військові прокуратури; 5) Спеціалізована антикорупційна прокуратура.

Позовну заяву у справі №922/5086/15 було подано заступником прокурора Харківської області, як заступником керівника регіональної прокуратури, а позовну заяву у справі №922/2152/17 подано заступником керівника місцевої прокуратури №3.

Згідно з ст. 29 ГПК України, у разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави, в якій зазначено про відсутність органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або про відсутність у такого органу повноважень щодо звернення до господарського суду, прокурор набуває статусу позивача.

В обох справах прокурори вказали, що захищати інтереси держави у цих спорах мала Харківська міська рада, як власник земельної ділянки, проте вона не лише не здійснює такий захист, а й сама допустила порушення та є відповідачем за позовними вимогами.

Відтак, прокурори в цих справах виступають в якості позивачів.

Отже, виходячи з єдності системи прокуратури, встановленої ст. 1 Закону України «Про прокуратуру», суд вважає, що позивачі у справах є тотожними.

Відповідачі в обох справах є однаковими.

Наявність чи відсутність третіх осіб не впливає на вирішення питання припинення провадження у справі за п. 2 ст. 80 ГПК України, оскільки вони не є сторонами у справі.

Таким чином, сторони в обох справах є однаковими.

Предметом спору виступають правовідносини, з приводу яких виник спір.

Пленум Вищого господарського суду України у п. 3.12. постанови від 26.12.2011 р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначив, що під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Разом з тим не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна постання на норми матеріального чи процесуального права. Водночас і посилання суду в рішенні на інші норми права, ніж зазначені у позовній заяві, не може розумітися як вихід суду за межі позовних вимог. У зв'язку з цим господарський суд, з'ясувавши у розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу в обґрунтування своїх вимог або заперечень послалися не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує у прийнятті рішення саме такі норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

У справі №922/2152/17 в першій позовній вимозі прокурор просить визнати недійсним п. 33.1 додатку 1 до рішення ХМР 26 сесії 5 скликання від 23.10.2008 р. №274/08, а у справі №922/5086/15 - незаконним та скасувати вказаний пункт вказаного рішення ХМР.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належать: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обовязку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Стаття 21 ЦК України визначає, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

В обґрунтування позовних вимог у даній справі прокурор посилається на ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування», пункт «г» ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України, а у справі №922/5086/15 - на ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування», ч. 1 ст. 21 ЦК України та п. «г» ч. З ст. 152 Земельного Кодексу України.

Як убачається з змісту статей 16 та 21 ЦК України, термін «визнання недійсним» у ЦК застосовується законодавцем до правочинів, а термін «визнання незаконним та скасування» - до нормативно-правових актів та актів індивідуальної дії, яким є спірне рішення ХМР.

Оскільки спірне рішення органу місцевого самоврядування не є правочином, як помилково вважає прокурор, а є правовим актом індивідуальної дії, то відповідно воно і не може бути визнане недійсним з підстав, які передбачені для визнання недійсними правочинів.

Верховний Суд України в Узагальненнях «Практика розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 24.11.2008 р. вказав, що за правилами недійсності правочинів не можна визнавати документи, які за своїм змістом не є правочинами. Вбачається, що до таких документів слід відносити, наприклад, рішення органів державної влади.

Однак, виходячи з системного аналізу положень ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування», п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України та п. «г» ч. 4 ст. 152 Земельного кодексу України, суд дійшов висновку, що терміни «визнання недійсним» та «визнання незаконним» є синонімами, оскільки законодавець вказує, що рішення може бути визнано судом як незаконним на підставі ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» та п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України, так і недійсним - згідно п. «г» ч. 4 ст. 152 Земельного кодексу України.

У листі від 01.04.2014 р. «Аналіз практики застосування судами ст. 16 ЦК України» Верховний Суд України зазначив, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту субєктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен зясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Виходячи з характеру спірних правовідносин сторін та змісту субєктивного права, суд вважає, що дана зміна прокурором способу захисту не може вважатися зміною предмету позову («визнання недійсним рішення» замість «визнання незаконним і скасування рішення»), оскільки недійсне рішення є незаконним, а вказані вимоги мають одну мету - втрату чинності одним і тим же рішенням органу місцевого самоврядування.

Таким чином, обрання органом прокуратури у справі №922/2152/17 іншого способу захисту порушеного права ніж у справі №922/5086/15 не є зміною предмету позову, так як стосується оскарження одного і того ж рішення Харківської міської ради і має на меті однакові наслідки - втрату спірним рішенням чинності.

Предмет позову у другій та четвертій вимозі у даній справі є повністю тотожним предмету позову у справі №922/5086/15.

Підставою позову виступає сукупність фактів, якими позивач обґрунтовує свою вимогу про захист порушених прав або законних інтересів.

Як убачається з рішення господарського суду Харківської області від 07.10.2015 р. по справі №922/5086/15 підставою позову було порушення відповідачами при прийнятті спірного рішення вимог ст. 41 Земельного кодексу України, ст.ст. 133, 135, 137 Житлового кодексу УРСР та Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 30.04.1985 р. № 186, а у даній справі також - порушення відповідачами при прийнятті спірного рішення вимог ст. 41 Земельного кодексу України, так як СТ «ЖБК «Авантаж» не відповідало вимогам до житлово-будівельного кооперативу, які встановлені ст.ст. 133, 135, 137 Житлового кодексу УРСР та Примірним статутом житлово-будівельного кооперативу, що затверджений постановою Ради Міністрів УРСР від 30.04.1985 р. №186, а отже не мало права на безоплатне отримання земельної ділянки.

В цьому звязку слід зазначити, що позовна заява у даній справі не містить інших підстав позову, ніж підстави, яким вже була надана оцінка господарським судом у справі №922/5086/15.

Прокурор зазначає, що у даній справі наявні інші обставини, що складають підставу позову, а саме це показання свідків, допитаних у ході досудового розслідування Генеральною прокуратурою України у кримінальному провадженні №000973 від 08.11.2014 р., колишніх членів кооперативу ОСОБА_7 та ОСОБА_1

Суд вважає безпідставними посилання прокурора на показання свідків, допитаних у ході досудового розслідування Генеральною прокуратурою України у кримінальному провадженні №000973 від 08.11.2014 р., колишніх членів кооперативу ОСОБА_7 та ОСОБА_1, як на нові підстави позову, виходячи з наступного.

Підстава позову може складатися як з одиничної обставини (факту), так і з сукупності певних обставин (фактів). Здебільшого підстава позову складається з декількох фактів, що мають юридичне значення. У зв'язку з цим факти, які являють собою основу позову, поділяються в теорії процесуального права на три групи:

правовироблюючі факти, тобто факти, що вказують на те, що позивач має суб'єктивним матеріальним правом, за захистом якого він звертається до суду, факти, з яких випливає вимога позивача. Наприклад, в позовній заяві про поновлення на роботі повинні бути відомості про існування трудових правовідносин, бо тільки з ним законодавство про працю пов'язує виникнення відповідних прав і обов'язків;

факти активної і пасивної легітимації, що вказують на належний характер сторін в господарському процесі, тобто на зв'язок матеріально-правового вимоги з позивачем (факти активної легітимації), і факти пасивної легітимації, що вказують на зв'язок визначеного обов'язку з відповідачем. Зокрема, ці факти зумовлюють існування інституту заміни неналежного відповідача. Так, наявність господарських правовідносин за позовом про стягнення боргу дозволяє з достатньою впевненістю встановити факти як активної, так і пасивної легітимації;

факти приводу до позову (пред'явлення позову). До таких фактів відносяться обставини, що вказують на те, що суб'єктивне матеріальне право або охоронюваний законом інтерес позивача втрачають визначеність в силу їх порушення або оспорювання іншими особами, тобто факти, наприклад, свідчать про настання терміну виконання зобов'язань і невиконання таких.

У позові слід розрізняти фактичні і правові підстави. Обидві частини підстави позову взаємопов'язані і взаємозумовлені, тому що факти, насправді матимуть юридичне значення, якщо регулюючий спірні правовідносини матеріальний закон пов'язує з ними виникнення, зміну або припинення спірного права або інтересу (юридична підстава).

В юридичну підставу позову входять суб'єктивне право або законний інтерес, що підлягають захисту, а також матеріальний закон, який передбачає умови виникнення, зміни або припинення прав чи законних інтересів та способи їх захисту. Наприклад, в юридичну підставу позову про визнання угоди недійсною повинні бути включені законний інтерес юридичної особи та правова норма, що передбачає умови виникнення такого інтересу і спосіб його захисту.

Що ж до фактичної підстави позову, то вона складається з фактів реальної дійсності. До них, належать правообразуючі факти (наприклад, факт укладення договору купівлі-продажу житлового будинку породжує у позивача право власності на будинок); правоперешкоджаючі факти (наприклад, недотримання форми); правозмінюючі факти (наприклад, важке матеріальне становище особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти); правоприпиняючі факти (наприклад, закінчення строку позовної давності).

Отже, показання свідків, допитаних у ході досудового розслідування Генеральною прокуратурою України у кримінальному провадженні №000973 від 08.11.2014 р., колишніх членів кооперативу ОСОБА_7 та ОСОБА_1 не можуть вважатися новою підставою позову, оскільки вони можуть бути лише належними чи неналежними доказами по справі. А відтак, ці обставини не є фактами, що мають юридичне значення, тобто матеріальний закон не повязує з ними виникнення, зміну або припинення спірного права або інтересу у позивача.

Таким чином, обставини, встановлені в ході здійснення Генеральною прокуратурою України досудового розслідування у кримінальному провадженні №000973, не можуть вважатися новою підставою позову.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що сторони, предмети та підстави однакові у даній справі та у справі №922/5086/15.

Відповідно до п. 4.5. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» припинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини другої статті 80 ГПК можливе за умов, якщо рішення господарського суду або іншого органу, який вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, набрало законної сили, не змінено і не скасовано у відповідній частині в передбаченому законом порядку. За відсутності таких умов заінтересована особа вправі звернутися з позовом до господарського суду на загальних підставах.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання відповідача (СТ "ЖБК "Авантаж") про припинення провадження у справі задовольнити частково, в частині першої, другої та четвертої вимог, оскільки третя вимога не була предметом розгляду у справі №922/5086/15, та припинити провадження у справі в цій частині, так як вже є рішення господарського суду Харківської області від 07.10.2015 р. у справі №922/5086/15, яке набрало законної сили, між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Крім того, позовна заява прокурора у даній справі містить нову вимогу про скасування державної реєстрації зазначеної земельної ділянки шляхом скасування кадастрового номеру :03:014:0029, якої не було у справі №922/5086/15.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про Державний земельний кадастр» ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до п. 8 ст. 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельних ділянок, обмежень у їх використанні, ведення поземельних книг, внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки здійснюються Державними кадастровими реєстраторами, які здійснюють свою діяльність за місцем розташування земельної ділянки (район, місто республіканського значення Автономної республіки Крим, місто обласного значення).

Процедура та вимоги щодо ведення Державного земельного кадастру визначені Порядком ведення державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 р. №1051.

Пунктом 5 вказаного вище Порядку передбачено, що до складу Держгеокадастру та його територіальних органів входять державні кадастрові реєстратори, які здійснюють внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомомстей в межах повноважень, визначених Законом України «Про Державний земельний кадастр»та цим Порядком.

До того ж, частиною 6 статті 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачається, що кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації.

Частиною 10 статті 24 вищевказаного закону визначено, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію: у разі поділу чи обєднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника.

Таким чином, механізм скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі рішення суду шляхом скасування кадастрового номера земельної ділянки за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру на сьогоднішній день чинним законодавством не передбачено.

Виходячи з вищевказаного, Держгеокадастр не виконує функцій щодо присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам, а також не скасовує їх. Такі повноваження відносяться до державних кадастрових реєстраторів територіальних органів Держгеокадастру у Автономній республіці Крим та областях, у містах ОСОБА_1 та Севастополі.

Отже, фактично вказана вимога предявлена прокурором до субєкта владних повноважень.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 17 КАС України на спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Відтак, даний спір не підсудний господарським судам України, а віднесений до компетенції адміністративних судів.

За таких обставин, провадження у справі підлягає припиненню відповідно до п. 1 ст. 80 ГПК України, оскільки даний спір не підлягає вирішенню у господарських судах України, а підлягає розгляду Харківським окружним адміністративним судом за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Клопотання прокурора про визнання поважності причин пропуску позовної давності та поновлення строку звернення до суду не розглядається судом, оскільки спір по суті не вирішується.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на прокурора.

Керуючись ст. 49, п.п. 1, 2 ст. 80, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Провадження у справі припинити .

Суддя ОСОБА_8