РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2017Справа №910/9111/17

За позовомПриватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Столичний комфорт»
простягнення 382734 грн. 29 коп.

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: Довгалюк А.В. - представник за довіреністю № 575 від 05.05.2017;

від відповідача: Науменко С.В. - представник за довіреністю б/н від 03.01.2017;

Гусаківська І.О.- представник за довіреністю б/н від 05.01.2017;

Сторожкова О.Ф. - керівник.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

06.06.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Столичний комфорт» про стягнення 382734 грн. 29 коп., з яких 277920 грн. 79 коп. основного боргу, 32109 грн. 09 коп. пені, 13896 грн. 04 коп. штрафу, 11603 грн. 73 коп. 3% річних та 47204 грн. 64 коп. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення норм законодавства України та укладеного між сторонами Договору № 07681/5-08 від 13.09.2007, не у повному обсязі здійснив оплату за поставлену позивачем воду та надані послуги з водовідведення за загальний період з 01.04.2014 по 01.02.2017, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 277920 грн. 79 коп. Крім того, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань з оплати за надані позивачем послуги, останнім було заявлено до стягнення з відповідача пеню у загальному розмірі 32109 грн. 09 коп. за період з 01.04.2016 по 29.03.2017, штраф у розмірі 13896 грн. 04 коп., 3% річних у розмірі 11603 грн. 73 коп. та інфляційні втрати у розмірі 47204 грн. 64 коп. за період з 06.05.2014 по 29.03.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.06.2017 порушено провадження у справі № 910/9111/17 та справу призначено до розгляду на 27.06.2016.

20.06.2017 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного запису, яке було задоволено судом.

27.06.2017 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що позивачем не надано суду належних доказів, а саме документів первинного бухгалтерського обліку, які б підтверджували обсяги та вартість наданих позивачем послуг з водопостачання та водовідведення. При цьому, відповідач зазначив, що з підписаних між сторонами зведених актів звірки вбачається відсутність у відповідача заборгованості у тому розмірі, який заявлено позивачем.

За таких обставин, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал».

У судовому засіданні 27.06.2017, відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 18.07.2017.

13.07.2017 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшли письмові пояснення по справі, в яких позивач зазначив, що коди абонента (Товариства з обмеженою відповідальністю «Столичний комфорт») № 8-1166, № 10-1607, № 9-1552 (стягнення заборгованості за вказаними кодами є предметом позову) були відкриті позивачем у зв'язку з необхідністю правильного відображення в бухгалтерському і податковому обліку наданих послуг, та заборгованість за надані позивачем послуги з постачання питної води для потреб холодного водопостачання та водовідведення за вказаними кодами становить 243261 грн. 83 коп.

Крім того, позивач зазначив, що зведені акти звірки, про які зазначає відповідач у відзиві на позовну заяву, містять інформацію щодо всіх кодів, присвоєних відповідачу, а не лише щодо кодів № 8-1166, № 10-1607, № 9-1552, та більш того, з актів звірки вбачається, що з квітня 2014 року у відповідача почала утворюватися заборгованість з оплати послуг за Договором № 07681/5-08 на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі від 13.09.2007.

18.07.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли письмові заперечення по справі, в яких відповідач зазначив, що частина вартості наданих позивачем послуг сплачується відповідними управліннями праці та соціального захисту населення районними РДА. Зокрема, відповідач зазначив, що протягом жовтня 2016 року - січня 2017 року Управлінням праці та соціального захисту населення Солом'янської РДА було нараховано пільги у розмірі 598 грн. 25 коп., а сплачено на користь позивача - 227 грн. 79 коп., у зв'язку з чим позивачу було недоплачено грошові кошти у розмірі 370 грн. 46 коп., які, по суті, не є боргом відповідача, а є заборгованість саме Управлінням праці та соціального захисту населення Солом'янської РДА.

Крім того, 18.07.2017 відповідачем було подано заяву про застосування позовної давності.

18.07.2017 відповідачем через канцелярію суду подано клопотання про витребування доказів, відповідно до якого просив суд витребувати від Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної державної адміністрації та Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної державної адміністрації інформацію про місячні нарахування Управлінням відшкодувань коштів по пільгам за холодне водопостачання та водовідведення та відомості про місячні оплати відшкодувань по пільгам за холодне водопостачання та водовідведення, що були сплачені Управліннями на поточний рахунок ПрАТ "АК "Київводоканал" у період з 01.03.2014 по 01.03.2017, а також інформацію про суму заборгованості Управління перед ПрАТ "АК "Київводоканал" по оплаті відшкодувань по пільгам за послуги холодного водопостачання та водовідведення станом на 01.03.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.07.2017, відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 01.08.2017, задоволено клопотання відповідача про витребування доказів та, відповідно до ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації та Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації надати суду: інформацію про місячні нарахування Управліннями відшкодувань коштів по пільгам за холодне водопостачання та водовідведення та відомості про місячні оплати відшкодувань по пільгам за холодне водопостачання та водовідведення, що були сплачені Управліннями на поточний рахунок ПрАТ "АК "Київводоканал" у період з 01.03.2014 по 01.03.2017 (Договір на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі № 07681/5-08 від 13.09.2007, укладений між позивачем та відповідачем); інформацію про суму заборгованості Управлінь перед ПрАТ "АК "Київводоканал" по оплаті відшкодувань по пільгам за послуги холодного водопостачання та водовідведення станом на 01.03.2017 (Договір на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі № 07681/5-08 від 13.09.2007, укладений між позивачем та відповідачем).

28.07.2017 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про витребування доказів, відповідно до якого просив суд витребувати від Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної державної адміністрації та Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної державної адміністрації інформацію про місячні нарахування Управліннями відшкодувань коштів по пільгам за холодне водопостачання та водовідведення та відомості про помісячні виплати субсидій за холодне водопостачання та водовідведення, що були сплачені Управліннями на поточний рахунок ПрАТ «АК «Київводоканал» у період з 01.03.2014 по 01.03.2017; а також інформацію про суму заборгованості Управлінь перед ПрАТ «АК «Київводоканал» по виплаті субсидій за послуги холодного водопостачання та водовідведення станом на 01.03.2017.

Суд відмовив у задоволенні вказаного клопотання відповідача про витребування доказів, про що зазначено в ухвалі від 01.08.2017.

31.07.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли письмові пояснення по справі, в яких позивач зазначив, що ним надаються відповідачу послуги за Договором № 07681/5-08 від 13.09.2007 за об'єктами (житловими будинками), зазначеними в дислокаціях до вказаного договору, кожному з яких присвоєно код абонента. Так, за кодом № 8-1166 обліковуються послуги по будинках за адресами: м. Київ, вул. Крамського, 9, м. Київ, вул. Верховинна, 35, м. Київ, вул. Верховинна, 37, м. Київ, вул. Депутатська, 23-А; за кодом № 10-1607 обліковуються послуги по будинку за адресою м. Київ, вул. Шамрила, 4В; за кодом № 9-1552 обліковуються послуги по будинку за адресою м. Київ, провулок Ковальського, 19.

Позивач зазначив, що відповідачем не у повному обсязі та несвоєчасно здійснювались оплати за надані позивачем послуги за вказаними кодами, у зв'язку з чим і виникла заборгованість.

При цьому, позивач зазначив, що 26.04.2017 відповідачем були сплачені грошові кошти у розмірі 34658 грн. 96 коп. з призначенням платежу - за лютий 2017 року (період, за який заявлено позовні вимоги), та які не були враховані позивачем при здійсненні розрахунку заборгованості у даній справі, з огляду на що заборгованість відповідача за Договором № 07681/5-08 від 13.09.2007 (за кодами № 8-1166, № 10-1607, № 9-1552) становить 243261 грн. 83 коп.

Крім того, позивач зазначив, що відповідач є безпосереднім споживачем послуг за Договором № 07681/5-08 від 13.09.2007, оскільки використовує поставлену позивачем воду для власних потреб: полив території, прибирання сходових клітин, інше технічне використання води.

01.08.2017 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли письмові пояснення по справі, в яких відповідач вказав на необґрунтованість розрахунку заборгованості, наданого позивачем, так як відповідачем були сплачені грошові кошти у спірних періодах у більшому розмірі, ніж вказує позивачем (наприклад, за липень 2014 року відповідачем були сплачені грошові кошти у загальному розмірі 23488 грн. 95 коп., тоді як позивачем відображено у розрахунку заборгованості розмір сплачених відповідачем грошових коштів за липень 2014 року у сумі 6034 грн. 32 коп.), а тому заборгованість відповідача за Договором № 07681/5-08 від 13.09.2007 за спірний період відсутня, так як за весь спірний період позивач надав відповідачу послуги на суму 2157260 грн. 98 коп. (за кодами № 8-1166, № 10-1607, № 9-1552), а відповідач сплатив грошові кошти у загальному розмірі 2293131 грн. 16 коп.

При цьому, відповідач зазначив, що він не є безпосереднім споживачем послуг, що надаються позивачем, та неодноразово звертався до позивача із заявами та вимогами про припинення дії Договору № 07681/5-08 від 13.09.2007 та укладення позивачем відповідних договорів з мешканцями будинків напряму. Однак, позивачем не було виконано вказаних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.08.2017, відповідно до ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, продовжено строк розгляду спору на п'ятнадцять днів та, відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву у судовому засіданні до 18.08.2017.

16.08.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли письмові заперечення на позовну заяву, в яких відповідач зазначив, що позивач не відобразив у розрахунку позовних вимог сплачені відповідачем грошові кошти у загальному розмірі 507745 грн. 32 коп.

Крім того, відповідач вказав на те, що відповідно до п. 2.2.2 Договору № 07681/5-08 від 13.09.2007, у разі утворення боргу, оплати за надані послуги, що надходять від абонента, незалежно від зазначеного в платіжному документі призначенні платежу, першочергово зараховуються постачальником в погашення боргу.

16.08.2017 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про направлення до правоохоронних органів повідомленням в порядку ст. 90 Господарського процесуального кодексу України, обґрунтоване тим, що позивачем було внесено недостовірну інформацію до розрахунку заборгованості відповідача (розмір сплачених відповідачем грошових коштів у спірний період), у зв'язку з чим у відповідача виникла «штучна» заборгованість у сумі заявлених позовних вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 90 Господарського процесуального кодексу України, якщо при вирішенні господарського спору господарський суд виявить у діяльності працівників підприємств та організацій порушення законності, що містять ознаки кримінального правопорушення, господарський суд надсилає про цей факт повідомлення прокурору або органу досудового розслідування.

Суд зазначає, що суд самостійно при вирішення справи встановлює обставини, які є підставами для направлення судом повідомлень до прокуратури або до органів досудового розслідування, з огляду на що судом було відхилено вказане клопотання відповідача.

17.08.2017 до Господарського суду міста Києва від відповідача письмові заперечення по справі в яких відповідач зазначив, що у період з 01.02.2017 по 31.05.2017 він сплатив позивачу грошові кошти у розмірі 504707 грн. 53 коп., які не були враховані позивачем при здійсненні розрахунку заборгованості.

У судовому засіданні 18.08.2017, відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 12.09.2017.

07.09.2017 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшли письмові пояснення по справі, в яких позивач зазначив, що предметом даного позову є стягнення заборгованості за послуги, надані позивачем з постачання холодної води та відведення холодної води (коди № 8-1166, № 10-1607, № 9-1552). Водночас, на підставі укладеного між сторонами Договору № 07681/5-08 від 13.09.2007 відповідачу також було відкрито рахунки (№ 10-51607, № 8-51166, № 9-51552) для обліку нарахованих та плачених коштів за послуги водопостачання для виробництва гарячої води та стоків гарячої води, та стягнення заборгованості за вказаними кодами (гаряча вода) не є предметом позову у даній справі.

При цьому, при здійсненні оплат відповідачем вказувались чіткі призначення платежу - відповідні коди (холодна вода або ж гаряча вода), та сплачені відповідачем грошові кошти, так само як і кошти сплачені (пільги) Управліннями праці та соціального захисту населення були зараховані позивачем відповідно до призначення платежу (конкретного коду, вказаного у платіжному документі).

За таких обставин, сплачені відповідачем грошові кошти з призначенням платежу за кодами - № 10-51607, № 8-51166, № 9-51552 (гаряча вода) не відображені позивачем в розрахунку заборгованості, так як стягнення заборгованості з оплати за надані послуги з постачання води, що використовується для виробництва гарячої води, та стоків гарячої води не є предметом позову у даній справі.

12.09.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли письмові заперечення на позовну заяву, в яких відповідач, зокрема, зазначив, що відповідно до п. 2.2.2 Договору № 07681/5-08 від 13.09.2007, у разі утворення боргу, оплати за надані послуги, що надходять від абонента, незалежно від зазначеного в платіжному документі призначенні платежу, першочергово зараховуються постачальником в погашення боргу. Крім того, відповідач зазначив, що за період з 01.03.2017 по 01.06.2017 він сплатив позивачу грошові кошти у розмірі 377699 грн. 79 коп., у зв'язку з чим заборгованість за Договором № 07681/5-08 від 13.09.2007 відсутня.

Представник позивача у судовому засіданні 12.09.2017 надав усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представники відповідача у судовому засіданні 12.09.2017 надали усні пояснення по справі, проти задоволення позову заперечили.

У судовому засіданні 12.09.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

13.09.2007 між Відкритим акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Столичний комфорт» (абонент) укладено Договір № 07681/5-08 на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується надавати абоненту послуги з постачання питної води та на підставі пред'явленого абонентом дозволу на скид стічних вод у систему каналізації м. Києва приймати від нього стічні води у систему каналізації м. Києва відповідно до Правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізації м. Києва, а абонент зобов'язується здійснювати своєчасну оплату наданих йому послуг на умовах цього договору, дотримуватися порядку користування питною водою з комунальних водопроводів і приймання стічних вод, що встановлені Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, Правилами приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, а також дотримуватися норм, визначених іншими нормативними актами, що регулюють правовідносини, які виникають за цим договором.

Відповідно до наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву від 20.07.2001 № 359 наказано перетворити Державне комунальне об'єднання «Київводоканал» у Відкрите акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал».

Відповідно до п. 1.2 Статуту Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» товариство створено шляхом перетворення державного комунального об'єднання водопровідно-каналізаційного господарства «Київводоканал» у відкрите акціонерне товариство відповідно до наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву від 20.07.2001 № 359.

Відповідно до наказу № 159 від 28.04.2017 Публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» перейменоване на Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал».

Згідно з п. 2.1.1 Договору № 07681/5-08 від 13.09.2007 облік поставленої води та кількість прийнятих стоків здійснюється за показанням лічильника, зареєстрованого у постачальника, окрім випадків, передбачених Правилами користування. У випадку наявності у абонента декількох об'єктів водопостачання, облік спожитої ним води здійснюється з урахуванням показань всіх лічильників, зареєстрованих за абонентом. Обсяг наданої води для поливу визначається за показаннями лічильника. В разі технічної неможливості встановлення лічильника кількість поставленої для поливу води може визначатися за узгодженням з постачальником розрахунком на підставі наданих абонентом офіційних документів, якими визначена площа поливу.

Згідно з п. 2.1.2 Договору № 07681/5-08 від 13.09.2007 зняття показань з лічильника здійснюється, як правило, щомісячно представником постачальника у присутності представника абонента у строки згідно з графіком обслуговування постачальника.

Згідно з п. 2.1.4 Договору № 07681/5-08 від 13.09.2007 кількість стічних вод, які надходять у міську каналізаційну мережу, визначається за показаннями лічильників стічних вод або за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання згідно з показаннями лічильників води та/або іншими способами визначення об'ємів стоків у відповідності до розділу 2 Правил користування та місцевих правил приймання.

Відповідно до п. 2.2.1 Договору № 07681/5-08 від 13.09.2007 постачальник щомісячно направляє до банківської установи абонента розрахункові документи (в електронному вигляді - дебетові повідомлення або у паперовому вигляді вимоги-доручення тощо) для оплати за поставлену воду та прийняті стічні води відповідно до встановлених тарифів. Тарифи на послуги з водо постання та водовідведення встановлюються уповноваженими органами відповідно із чинним законодавством та не підлягають узгодженню сторонами. В разі зміни тарифів у період дії цього договору постачальник доводить абоненту нові тарифи у розрахункових документах без внесення додаткових змін до цього договору стосовно строків їх введення та розмірів.

Згідно з п. 2.2.2 Договору № 07681/5-08 від 13.09.2007 у розрахункових документах зазначаються вартість та кількість наданих послуг зі відповідний період, а також розмір діючих тарифів. Оплата вартості послуг здійснюється абонентом щомісячно у безготівковій формі у десятиденний термін з дня направлення постачальником розрахункового документу до банківської установи абонента. За згодою постачальника оплата може здійснюватися іншими способами, що не суперечать чинному законодавству України. В разі утворення боргу, оплата за надані послуги, що надходить від абонента, незалежно від зазначеного в платіжному документі призначення платежу, першочергово зараховується постачальником в погашення боргу.

Згідно з п. 2.2.3 Договору № 07681/5-08 від 13.09.2007 в разі неотримання від постачальника поточного щомісячного розрахункового документу абонент здійснює оплату вартості наданих йому послуг не пізніше 5-го числа наступного місяця платіжним дорученням, виходячи з діючого тарифу та фактичної кількості спожитої води.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 2 статті 628 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлене договором або не випливає із суті змішаного договору.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку про його змішану правову природу, а саме, про те, що договір містить елементи договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу (постачання води) та елементи договору про надання послуг (відведення води).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки, та в порядку, що встановлені договором.

Закон України "Про питну воду та питне водопостачання" визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування системи питного водопостачання, спрямовані на гарантоване забезпечення населення якісною та безпечною для здоров'я людини питною водою.

В статті 1 цього Закону визначено, що централізоване питне водопостачання - господарська діяльність із забезпечення споживачів питною водою за допомогою комплексу об'єктів, споруд, розподільних водопровідних мереж, пов'язаних єдиним технологічним процесом виробництва та транспортування питної води; централізоване водовідведення - господарська діяльність із відведення та очищення комунальних та інших стічних вод за допомогою комплексу об'єктів, споруд, колекторів, трубопроводів, пов'язаних єдиним технологічним процесом.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору з: підприємствами, установами, організаціями, що безпосередньо користуються централізованим питним водопостачанням; підприємствами, установами або організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких перебуває житловий фонд і до обов'язків яких належить надання споживачам послуг з питного водопостачання та водовідведення; об'єднаннями співвласників багатоквартирних будинків, житлово-будівельними кооперативами та іншими об'єднаннями власників житла, яким передано право управління багатоквартирними будинками та забезпечення надання послуг з водопостачання та водовідведення на підставі укладених ними договорів; власниками будинків, що перебувають у приватній власності.

Договір про надання послуг з питного водопостачання укладається безпосередньо між підприємством питного водопостачання або уповноваженою ним юридичною чи фізичною особою і споживачем, визначеним у частині першій цієї статті.

Тобто, стаття 19 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" передбачає надання послуг з питного водопостачання на підставі договору з підприємством питного водопостачання.

Порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України визначається Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженими наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 року № 190 (далі - Правила), які є обов'язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб - підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об'єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод.

Пунктом 1.4 Правил визначено, що приймання стічних вод від підприємств, установ, організацій до системи централізованого водовідведення здійснюється відповідно до Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Держбуду від 19.02.2002 N 37, зареєстрованих у Мін'юсті 26.04.2002 за N 403/6691 (далі - Правила приймання №37), а також місцевих правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізації населеного пункту.

Згідно з пунктом 1.2 Правил № 37, останні поширюються на комунальні підприємства водопровідно-каналізаційного господарства міст і селищ України та інші підприємства, що мають на балансі системи місцевого водопроводу та каналізації (далі - водоканали), та на всі підприємства, установи, організації незалежно від форм власності й відомчої належності, які скидають свої стічні води в системи каналізації населених пунктів (далі - підприємства).

Відповідно до пункту 1.4 Правил № 37 стічні води підприємств - усі види стічних вод, що утворилися внаслідок їхньої діяльності після використання води в усіх системах водопостачання (господарсько-питного, технічного, гарячого водопостачання тощо), а також поверхневі та дощові води з території Підприємства (з урахуванням субабонентів).

Згідно з пунктом п. 2.4 Правил № 37 підприємства зобов'язані виконувати в повному обсязі вимоги цих правил, місцевих правил приймання та договору на послуги водовідведення, своєчасно оплачувати рахунки водоканалу за надані послуги.

01.08.2017 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли письмові пояснення по справі, в яких відповідач зазначив, що він не є безпосереднім споживачем послуг, що надаються позивачем, та неодноразово звертався до позивача із заявами та вимогами про припинення дії Договору № 07681/5-08 від 13.09.2007 та укладення позивачем відповідних договорів з мешканцями будинків напряму. Однак, позивачем не було виконано вказаних вимог.

Суд зазначає, що відповідно до п. 7.1 Договору № 07681/5-08 від 13.09.2007 цей договір укладається строком на один рік і набуває чинності з моменту його підписання сторонами. Договір вважається пролонгованим на новий строк, якщо за 20 днів до припинення дії жодна із сторін письмово не повідомить іншу сторону про його припинення.

Відповідно до п. 7.2 Договору № 07681/5-08 від 13.09.2007 договір може бути розірваний у випадках, передбачених чинним законодавством, за згодою сторін або у судовому порядку.

Згідно з п. 7.3 Договору № 07681/5-08 від 13.09.2007 сторона, що бажає достроково розірвати договір, має письмово попередити про це іншу сторону за один місяць до визначеної дати припинення договору.

Суд зазначає, що відповідачем не надано доказів розірвання Договору № 07681/5-08 від 13.09.2007, в тому числі у зв'язку із набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» від 10.04.2014, з огляду на що суд дійшов висновку, що вказаний договір був чинним у спірному періоді, та саме відповідач повинен як зобов'язана сторона за вказаним договором повинен здійснювати оплати за поставлену позивачем воду та надані послуги з водовідведення.

При цьому, у письмових поясненнях, поданих до суду 31.07.2017, позивач зазначив, що відповідач є безпосереднім споживачем послуг за Договором № 07681/5-08 від 13.09.2007, оскільки використовує поставлену позивачем воду для власних потреб: полив території, прибирання сходових клітин, інше технічне використання води.

Вказані твердження позивача не були спростовані відповідачем.

Судом встановлено, що позивачем були присвоєні відповідачу наступні коди: код 8-1166, код 10-1607 та код 9-1552 для здійснення розрахунків за холодну воду та відповідний об'єм стоків, що вбачається з сукупності наявних в матеріалах справи доказів, а саме з актів про зняття показань з приладу обліку та розшифровок рахунків абонента.

При цьому, 31.07.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли письмові пояснення по справі, в яких позивач зазначив, що ним надаються відповідачу послуги за Договором № 07681/5-08 від 13.09.2007 за об'єктами (житловими будинками), зазначеними в дислокаціях до вказаного договору, кожному з яких присвоєно код абонента. Так, за кодом № 8-1166 обліковуються послуги по будинках за адресами: м. Київ, вул. Крамського, 9, м. Київ, вул. Верховинна, 35, м. Київ, вул. Верховинна, 37, м. Київ, вул. Депутатська, 23-А; за кодом № 10-1607 обліковуються послуги по будинку за адресою м. Київ, вул. Шамрила, 4В; за кодом № 9-1552 обліковуються послуги по будинку за адресою м. Київ, провулок Ковальського, 19.

Судом встановлено, що за вказаними кодами (код 8-1166, код 10-1607 та код 9-1552) обліковується обсяг спожитої відповідачем холодної води та обсяг послуг, наданих з відведення стоків холодної води за Договором № 07681/5-08 від 13.09.2007 (з урахуванням письмових пояснень, поданих позивачем у судовому засіданні 07.09.2017).

Судом встановлено, що за період з квітня 2014 року по лютий 2017 року позивач поставив відповідачу холодну воду та надав послуги з відведення холодної води на загальну суму 1869092 грн. 98 коп., що підтверджується долученими позивачем до позовної заяви копіями актів про зняття показань з приладів обліку (вказані акти підписані відповідачем) та розшифровками рахунків абонента за спірний період, а також розгорнутим розрахунком заборгованості, який долучено позивачем до позовної заяви (за кодами код 8-1166 та код 10-1607).

Крім того, судом встановлено, що за період з липня 2014 року по лютий 2017 року позивач поставив відповідачу холодну воду та надав послуги з відведення холодної води на загальну суму 288168 грн. 00 коп., що підтверджується долученими позивачем до позовної заяви копіями актів про зняття показань з приладів обліку (вказані акти підписані відповідачем) та розшифровками рахунків абонента за спірний період, а також розгорнутим розрахунком заборгованості, який долучено позивачем до позовної заяви (за кодом 9-1552).

Обсяг та вартість поставленої позивачем холодної води та наданих послуг з водовідведення за вказаний період у загальному розмірі 2157260 грн. 98 коп. відповідачем не заперечувався.

Водночас, 27.06.2017 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що позивачем не надано суду належних доказів, а саме документів первинного бухгалтерського обліку, які б підтверджували обсяги та вартість наданих позивачем послуг з водопостачання та водовідведення.

Однак, суд зазначає, що враховуючи положення п.п. 2.1.1, 2.1.2 та 2.1.4 Договору № 07681/5-08 від 13.09.2007 про те, що облік поставленої води та обсяг стоків визначаються відповідно до показань лічильників обліку, акти про зняття показань з приладів обліку (копії долучено позивачем до позовної заяви) є належними доказами, що підтверджують обсяги поставленої відповідачу холодної води та обсяги прийнятих стоків холодної води.

При цьому, судом встановлено, що вартість поставленої позивачем холодної води та вартість послуг з відведення холодної води за період з квітня 2014 року по лютий 2017 року були визначені позивачем враховуючи обсяги води, вказані в актах про зняття показань з приладів обліку (підписані відповідачем) та з урахуванням тарифів, встановлених постановами Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері комунальних послуг, № 80 від 31.01.2014, № 82 від 10.02.2012, № 756 від 18.06.2014, № 969 від 31.03.2015 та № 141 від 16.06.2014, чинними у спірний період.

З огляду на викладене, суд вважає необгрунтованими твердження відповідача про відсутність в матеріалах справи належних доказів, що підтверджують обсяги та вартість наданих позивачем послуг за Договором № 07681/5-08 від 13.09.2007 за спірний період.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 2.2.1 Договору № 07681/5-08 від 13.09.2007 постачальник щомісячно направляє до банківської установи абонента розрахункові документи (в електронному вигляді - дебетові повідомлення або у паперовому вигляді вимоги-доручення тощо) для оплати за поставлену воду та прийняті стічні води відповідно до встановлених тарифів. Тарифи на послуги з водо постання та водовідведення встановлюються уповноваженими органами відповідно із чинним законодавством та не підлягають узгодженню сторонами. В разі зміни тарифів у період дії цього договору постачальник доводить абоненту нові тарифи у розрахункових документах без внесення додаткових змін до цього договору стосовно строків їх введення та розмірів.

Згідно з п. 2.2.2 Договору № 07681/5-08 від 13.09.2007 у розрахункових документах зазначаються вартість та кількість наданих послуг зі відповідний період, а також розмір діючих тарифів. Оплата вартості послуг здійснюється абонентом щомісячно у безготівковій формі у десятиденний термін з дня направлення постачальником розрахункового документу до банківської установи абонента. За згодою постачальника оплата може здійснюватися іншими способами, що не суперечать чинному законодавству України. В разі утворення боргу, оплата за надані послуги, що надходить від абонента, незалежно від зазначеного в платіжному документі призначення платежу, першочергово зараховується постачальником в погашення боргу.

Згідно з п. 2.2.3 Договору № 07681/5-08 від 13.09.2007 в разі неотримання від постачальника поточного щомісячного розрахункового документу абонент здійснює оплату вартості наданих йому послуг не пізніше 5-го числа наступного місяця платіжним дорученням, виходячи з діючого тарифу та фактичної кількості спожитої води.

31.07.2017 позивачем через канцелярію суду долучено до матеріалів справи довідку ПАТ «КБ «Хрещатик» № 9-1/2/3182 від 05.07.2017 про інформацію щодо дебетових повідомлень, що надсилались на адресу відповідача (із зазначенням дати надходження та суми) за період з липня 2015 року по січень 2016 року, довідку ПАТ «КБ «Хрещатик» № 9-1/964 від 27.02.2017 про інформацію щодо дебетових повідомлень, що надсилались на адресу відповідача (із зазначенням дати надходження та суми) за період з січня 2016 року по березень 2016 року, та реєстр дебетових повідомлень, що надсилалась на адресу відповідача (довідка) ПАТ «Банк Кредит Дніпро», за період з червня 2016 року по лютий 2017 року.

Крім того, у судовому засіданні 18.08.2017 позивачем долучено до матеріалів справи реєстр дебетових повідомлень, що надсилались на адресу відповідача за період з квітня 2014 року по червень 2015 року, наданого ПАТ «Радикалбанк».

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач повинен був здійснювати розрахунки за Договором № 07681/5-08 від 13.09.2007 у десятиденний термін з дня направлення постачальником розрахункового документу до банківської установи абонента.

При цьому, відповідачем не було висловлено заперечень щодо неотримання ним надісланих позивачем вказаних розрахункових документів за спірний період.

Водночас, в будь-якому випадку, враховуючи положення п. 2.2.3 Договору № 07681/5-08 від 13.09.2007, відповідач повинен був здійснювати оплату за поставлену позивачем холодну воду та надані послуги з відведення холодної води не пізніше 5-го числа наступного місяця.

Судом встановлено, що за поставлену позивачем холодну воду та надані послуги з відведення холодної води за період з квітня 2014 року по лютий 2017 року за кодом 8-1166 та кодом 10-1607 (на суму 1869092 грн. 98 коп.) відповідачем були сплачені грошові кошти у загальному розмірі 1636396 грн. 55 коп., що підтверджується долученими сторонами до матеріалів справи копіями банківських виписок з рахунку відповідача та копіями платіжних доручень (долучені до матеріалів справи позивачем 31.07.2017 та відповідачем 28.07.2017 та 17.08.2017), а також інформацією (довідками) про відшкодування Управлінням праці та соціального захисту населення Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації та Управлінням праці та соціального захисту населення Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації пільг за холодне водопостачання та водовідведення, що були сплачені вказаними управліннями за спірний період на користь позивача за Договором № 07681/5-08 від 13.09.2007, та відповідними копіями реєстрів пільг та субсидій за кодами 8-1166 та 10-1607 (долучені позивачем до матеріалів справи 31.07.2017).

Крім того, судом встановлено, що за поставлену позивачем холодну воду та надані послуги з відведення холодної води за період з липня 2014 року по лютий 2017 року за кодом 9-1552 (на суму 288168 грн. 00 коп.) відповідачем були сплачені грошові кошти у загальному розмірі 277602 грн. 60 коп., що підтверджується долученими сторонами до матеріалів справи копіями банківських виписок з рахунку відповідача та копіями платіжних доручень (долучені до матеріалів справи позивачем 31.07.2017 та відповідачем 28.07.2017 та 17.08.2017), а також інформацією (довідками) про відшкодування Управлінням праці та соціального захисту населення Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації та Управлінням праці та соціального захисту населення Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації пільг за холодне водопостачання та водовідведення, що були сплачені вказаними управліннями за спірний період на користь позивача за Договором № 07681/5-08 від 13.09.2007, та відповідними копіями реєстрів пільг та субсидій за кодом 9-1552 (долучені позивачем до матеріалів справи 31.07.2017).

При цьому, судом встановлено, що при здійсненні оплат відповідачем було вказано чітке призначення платежу - конкретний період, за який сплачуються грошові кошти (місяць надання послуг) та конкретний код, присвоєний абоненту (відповідачу) для обліку спожитої води та наданих послуг з відведення води (код 8-1166, код 10-1607 або код 9-1552).

Так само, у долучених до матеріалів справи копіях реєстрів перерахувань пільг по водопостачання та водовідведенню вказаний конкретний код абонента.

07.09.2017 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшли письмові пояснення по справі, в яких позивач зазначив, що предметом даного позову є стягнення заборгованості за послуги, надані позивачем з постачання холодної води та відведення холодної води (коди № 8-1166, № 10-1607, № 9-1552). Водночас, на підставі укладеного між сторонами Договору № 07681/5-08 від 13.09.2007 відповідачу також було відкрито рахунки (№ 10-51607, № 8-51166, № 9-51552) для обліку нарахованих та плачених коштів за послуги водопостачання для виробництва гарячої води та стоків гарячої води, та стягнення заборгованості за вказаними кодами (гаряча вода) не є предметом позову у даній справі.

При цьому, при здійсненні оплат відповідачем вказувались чіткі призначення платежу - відповідні коди (холодна вода або ж гаряча вода), та сплачені відповідачем грошові кошти, так само як і кошти сплачені (пільги) Управліннями праці та соціального захисту населення були зараховані позивачем відповідно до призначення платежу (конкретного коду, вказаного у платіжному документі).

Суд вважає вказані твердження позивача обгрунтованими з огляду на таке.

Так, зазначаючи у призначенні платежу конкретний код: 8-1166, 10-1607 або 9-1552, відповідач оплачував спожиті ним відповідні послуги - за холодну воду та холодне водовідведення за конкретним кодом.

Суд зазначає, що предметом даного позову є стягнення заборгованості за спожиту холодну воду та надані послуги з відведення холодної води за кодами -1166, 10-1607 або 9-1552.

Загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків визначені Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, яка затверджена постановою НБУ від 21.01.2004 № 22.

Відповідно до п. 2.1 Інструкції розрахункові документи складаються на бланках, форми яких наведені в додатках до цієї Інструкції. Реквізити розрахункових документів за цими формами заповнюються згідно з вимогами додатка 8 до цієї Інструкції та відповідних її глав. У бланках форм розрахункових документів допускається застосування як слова "отримувач", так і слова "одержувач".

Згідно з п. 3.8 Інструкції реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу". Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність вимогам, викладеним у цій главі, лише за зовнішніми ознаками.

Таким чином, з наведеного вбачається, що у позивача відсутні підстави змінювати призначення платежу, вказане відповідачем у платіжних дорученнях, а тому позивач зараховував грошові кошти, сплачені за платіжними дорученнями (разом із пільгами) із призначенням платежу (або код8-1166, або код 10-1607, або код 9-1552), в оплату послуг за холодне водопостачання та холодне водовідведення за відповідними кодами, а грошові кошти, сплачені за платіжними дорученнями із зазначенням у призначенні платежу інших кодів - № 10-51607, № 8-51166, № 9-51552 - в оплату поставленої води, що йде на підігрів та стоків гарячої води.

Крім того, самостійна зміна позивачем призначення платежу та зарахування сплачених відповідачем грошових коштів із призначенням платежу - коди № 10-51607, № 8-51166, № 9-51552 (вода, що йде на підігрів та стоки гарячої води) в рахунок оплати холодної води та холодного водовідведення (коди 8-1166, 10-1607 та 9-1552) суперечить положенням Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, яка затверджена постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22.

При цьому, 01.08.2017 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли письмові пояснення по справі, в яких відповідач вказав на необґрунтованість розрахунку заборгованості, наданого позивачем, так як відповідачем були сплачені грошові кошти у спірних періодах у більшому розмірі, ніж вказує позивачем (наприклад, за липень 2014 року відповідачем були сплачені грошові кошти у загальному розмірі 23488 грн. 95 коп., тоді як позивачем відображено у розрахунку заборгованості розмір сплачених відповідачем грошових коштів за липень 2014 року у сумі 6034 грн. 32 коп.), а тому заборгованість відповідача за Договором № 07681/5-08 від 13.09.2007 за спірний період відсутня, так як за весь спірний період позивач надав відповідачу послуги на суму 2157260 грн. 98 коп. (за кодами № 8-1166, № 10-1607, № 9-1552), а відповідач сплатив грошові кошти у загальному розмірі 2293131 грн. 16 коп.

Також, 16.08.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли письмові заперечення на позовну заяву, в яких відповідач зазначив, що позивач не відобразив у розрахунку позовних вимог сплачені відповідачем грошові кошти у загальному розмірі 507745 грн. 32 коп.

17.08.2017 до Господарського суду міста Києва від відповідача письмові заперечення по справі в яких відповідач зазначив, що у період з 01.02.2017 по 31.05.2017 він сплатив позивачу грошові кошти у розмірі 504707 грн. 53 коп., які не були враховані позивачем при здійсненні розрахунку заборгованості.

Крім того, 12.09.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли письмові заперечення на позовну заяву, в яких відповідач, зокрема, зазначив, що за період з 01.03.2017 по 01.06.2017 він сплатив позивачу грошові кошти у розмірі 377699 грн. 79 коп., у зв'язку з чим заборгованість за Договором № 07681/5-08 від 13.09.2007 відсутня.

Суд вважає вказані твердження відповідача необгрунтованими з огляду на таке.

Як встановлено судом, за поставлену позивачем холодну воду та надані послуги з відведення холодної води за період з квітня 2014 року по лютий 2017 року за кодом 8-1166 та кодом 10-1607 (на суму 1869092 грн. 98 коп.) відповідачем були сплачені грошові кошти у загальному розмірі 1636396 грн. 55 коп. з чітким призначенням платежу (код 8-1166 та код 10-1607), а за поставлену позивачем холодну воду та надані послуги з відведення холодної води за період з липня 2014 року по лютий 2017 року за кодом 9-1552 (на суму 288168 грн. 00 коп.) відповідачем були сплачені грошові кошти у загальному розмірі 277602 грн. 60 коп. з чітким призначенням платежу (код 9-1552).

Як встановлено судом, вказані сплачені відповідачем грошові кошти (з урахуванням пільг) були зараховані позивачем в оплату водо постання та водовідведення з урахуванням вказаного відповідачем чіткого призначення платежу - конкретного коду (або код 8-1166, або код 10-1607, або код 9-1552).

Доказів сплати відповідачем грошових коштів у більшому розмірі з призначенням платежу на коди 8-1166, 10-1607 або 9-1552 матеріали справи не містять.

Водночас, відповідачем долучено до матеріалів справи копії банківських виписок з рахунку відповідача та копії платіжних доручень, з яких вбачається, що відповідачем сплачувались грошові кошти за спірний період, однак у призначенні платежу було вказано не коди, стягнення заборгованості за якими є предметом позову (коди 8-1166, 10-1607 або 9-1552), а інші коди (№ 10-51607, № 8-51166, № 9-51552), які як встановлено судом, були присвоєні позивачем відповідачу для обліку води, що йде на підігрів та стоків гарячої води.

Між сторонами відсутній спір щодо постачання води, яка використовується для виготовлення гарячої води (обсяги та вартість), враховуючи відсутність відповідних заперечень відповідача.

Як встановлено судом, самостійна зміна позивачем призначення платежу та зарахування сплачених відповідачем грошових коштів із призначенням платежу - коди № 10-51607, № 8-51166, № 9-51552 (вода, що йде на підігрів та стоки гарячої води) в рахунок оплати холодної води та холодного водовідведення (коди 8-1166, 10-1607 та 9-1552) суперечить положенням Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, яка затверджена постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22.

За таких обставин, враховуючи що сплачені грошові кошти повинні зараховуватись відповідно до чіткого призначення платежу, а наявними в матеріалах справи доказами підтверджується сплата відповідачем грошових коштів за кодом 8-1166 та за кодом 10-1607 у розмірі 1636396 грн. 55 коп., та за кодом 9-1552 у розмірі 277602 грн. 60 коп., суд дійшов висновку щодо необґрунтованості тверджень відповідача, що позивачем було безпідставно не враховано до розрахунку заборгованості сплачені відповідачем грошові кошти у більшому розмірі (377699 грн. 79 коп.).

Крім того, відповідач неодноразово у поданих до суду письмових запереченнях та у судових засіданнях звертав увагу на умови п. 2.2.2 Договору № 07681/5-08 від 13.09.2007, де зазначено, що у разі утворення боргу, оплати за надані послуги, що надходять від абонента, незалежно від зазначеного в платіжному документі призначенні платежу, першочергово зараховуються постачальником в погашення боргу.

Однак, суд зазначає, що вказана умова договору суперечить положенням чинного законодавства України, які встановлюють порядок зарахування сплачених грошових коштів (враховуючи призначення платежу), з огляду на що суд вважає необгрунтованими твердження відповідача, що незалежно від призначення платежу (коди № 10-51607, № 8-51166, № 9-51552) сплачені ним грошові кошти повинні були зараховуватися в оплату холодної води та відведення холодної води (за кодами 8-1166, 10-1607 або 9-1552).

При цьому, суд зазначає, що лише у випадку відсутності конкретного призначення платежу (у платіжному документі) правомірним є зарахування сплачених грошових коштів в рахнок погашення найдавнішої заборгованості.

Водночас, зважаючи на послуги, які надаються позивачем за Договором № 07681/5-08 від 13.09.2007, суд зазначає, що у випадку наявності переплати відповідачем за поставлену позивачем воду, що йде на підігрів, або стоки гарячої води, так само як і у випадку наявності переплати за поставлену холодну воду та стоки холодної води за місяці, що не входять до спірного періоду, обґрунтованим є зарахування такої переплати незалежно від призначення платежу в рахунок погашення заборгованості за холодну воду та стоки холодної води за спірний період, оскільки холодна вода та холодна вода, що використовується для приготування гарячої води, стоки холодної води та стоки гарячої води, є, по суті, однією й тією самою водою, поставка якої (послуги з відведення) регулюється Договором № 07681/5-08 від 13.09.2007.

Однак, наявними в матеріалах справи доказами не підтверджується факт наявності переплати відповідачем за Договором № 07681/5-08 від 13.09.2007 за поставлену позивачем воду, що йде на підігрів, або стоки гарячої води, так само як і наявності переплати за поставлену холодну воду та стоки холодної води за місяці, що не входять до спірного періоду.

Як встановлено судом, за період з квітня 2014 року по лютий 2017 року позивач поставив відповідачу холодну воду та надав послуги з відведення холодної води на загальну суму 1869092 грн. 98 коп. (за кодами код 8-1166 та код 10-1607).

Як встановлено судом, за поставлену позивачем холодну воду та надані послуги з відведення холодної води за період з квітня 2014 року по лютий 2017 року за кодом 8-1166 та кодом 10-1607 (на суму 1869092 грн. 98 коп.) відповідачем були сплачені грошові кошти у загальному розмірі 1636396 грн. 55 коп., у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 232696 грн. 43 коп. (за кодами 8-1166 та 10-1607).

Крім того, як встановлено судом, за період з липня 2014 року по лютий 2017 року позивач поставив відповідачу холодну воду та надав послуги з відведення холодної води на загальну суму 288168 грн. 00 коп. (за кодом 9-1552).

Як встановлено судом, за поставлену позивачем холодну воду та надані послуги з відведення холодної води за період з липня 2014 року по лютий 2017 року за кодом 9-1552 (на суму 288168 грн. 00 коп.) відповідачем були сплачені грошові кошти у загальному розмірі 277602 грн. 60 коп., у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 10565 грн. 40 коп. (за код 9-1552).

Таким чином, загальний розмір заборгованості за поставлену позивачем холодну воду та надані послуги з відведення холодної води за загальний період з квітня 2014 року по лютий 2017 року за Договором № 07681/5-08 від 13.09.2007 становить 243261 грн. 83 коп.

Доказів сплати грошових коштів у розмірі 243261 грн. 83 коп. за кодами 8-1166, 10-1607 або 9-1552 за спірний період станом на дату розгляду справи у суді відповідачем суду не надано.

Водночас, суд вважає необгрунтованими твердження відповідача, викладені, зокрема, у письмових запереченнях, поданих до суду 18.07.2017, що частина вказаної заборгованості не є боргом відповідача, а є заборгованістю Управлінь праці та соціального захисту населення, з огляду на таке.

Так, 18.07.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли письмові заперечення по справі, в яких відповідач зазначив, що частина вартості наданих позивачем послуг сплачується відповідними управліннями праці та соціального захисту населення районними РДА. Зокрема, відповідач зазначив, що протягом жовтня 2016 року - січня 2017 року Управлінням праці та соціального захисту населення Солом'янської РДА було нараховано пільги у розмірі 598 грн. 25 коп., а сплачено на користь позивача - 227 грн. 79 коп., у зв'язку з чим позивачу було недоплачено грошові кошти у розмірі 370 грн. 46 коп., які, по суті, не є боргом відповідача, а є заборгованість саме Управлінням праці та соціального захисту населення Солом'янської РДА.

Однак, суд зазначає, що умовами Договору № 07681/5-08 від 13.09.2007 саме на відповідача покладено обов'язок здійснювати оплату за поставлену позивачем воду та надані послуги з відведення води (п. 3.3.5 договору) та такий обов'язок не ставиться в залежність від нарахування та сплати Управліннями пільг, субсидій, інших платежів, з огляду на що суд вважає вказані твердження відповідача безпідставними.

Так само, суд вважає необгрунтованими твердження відповідача, що з долучених ним до матеріалів справи копій зведених актів звірки вбачається відсутність у нього заборгованості за Договором № 07681/5-08 від 13.09.2007 у розмірі, заявленому позивачем.

Суд зазначає, що вказані акти звірки містять інформацію щодо всіх кодів, присвоєних відповідачу (8-1166, 10-1607, 9-1552, 10-51607, 8-51166, 9-51552), а не лише щодо кодів, на яких обліковується обсяг спожитої холодної води та розмір наданих послуг з відведення холодної води, та стягнення заборгованості за якими є предметом позову у даній справі (код 8-1166, код 10-1607, код 9-1552).

При цьому, з актів звірки вбачається, що станом на 01.05.2014 у відповідача наявна заборгованість у розмірі 27229 грн. 87 коп. (за всіма кодами).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що станом на дату розгляду справи у суді наявними в матеріалах справи доказами підтверджується розмір заборгованості відповідача за поставлену позивачем холодну воду та надані послуги з відведення холодної води за загальний період з квітня 2014 року по лютий 2017 року за Договором № 07681/5-08 від 13.09.2007 у сумі 243261 грн. 83 коп. (232696 грн. 43 коп. за кодами 8-1166 та 10-1607 та 10565 грн. 40 коп. за кодом 9-1552).

Водночас, що стосується поданої відповідачем 18.07.2017 заяви про застосування позовної давності, суд зазначає таке.

Так, у заяві про застосування позовної давності відповідач просив суд застосувати позовну давність до спірних правовідносин, зокрема зазначивши, що позовні вимоги (стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 277920 грн. 79 коп., пені у розмірі 32109 грн. 09 коп., штрафу у розмірі 13896 грн. 04 коп., 3% річних у розмірі 11603 грн. 73 коп. та інфляційних втрат у розмірі 47204 грн. 64 коп.) за період з 01.04.2014 по 06.06.2017 знаходяться поза межами позовної давності.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем було заявлено позовну давність до всіх заявлених позивачем позовних вимог (суми основного боргу, пені, штрафу, 3% річних та інфляційних втрат), що також зазначалось представником відповідача у судових засіданнях.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Таким чином, в межах позовної давності є позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суми основного боргу за період з 06.06.2014 по 06.06.2017 (враховуючи дату звернення позивача з даним позовом до суду - 06.06.2017).

Відповідно до ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Як встановлено судом, позивачем заявлено до стягнення з відповідача заборгованість за поставлену холодну воду та надані послуги з відведення холодної води за кодами 8-1166 та 10-1607 у розмірі 267355 грн. 39 коп. за період з квітня 2014 року по лютий 2017 року та за кодом 9-1552 у розмірі 10565 грн. 40 коп. за період з липня 2014 року по лютий 2017 року.

Як встановлено судом, відповідач повинен був здійснювати розрахунки за Договором № 07681/5-08 від 13.09.2007 у десятиденний термін з дня направлення постачальником розрахункового документу до банківської установи абонента.

З долученої позивачем до матеріалів справи у судовому засіданні 18.08.2017 довідки про реєстр дебетових повідомлень, що надсилались на адресу відповідачу за період з квітня 2014 року по червень 2015 року, вбачається що розрахунковий документ на оплату поставленої позивачем холодної води та наданих послуг з відведення холодної води за кодом 9-1552 за липень 2014 року на суму 3301 грн. 18 коп. був виставлений позивачем до установи банку відповідача 18.07.2017, з огляду на що суд дійшов висновку, що відповідач повинен був оплатити вартість поставленої позивачем у липні 2014 року холодної води та вартість наданих послуг з відведення холодної води у липні 2014 року на суму 3301 грн. 18 коп. у строк до 28.07.2014 включно.

Аналогічно, суд зазначає, що платіжні вимоги на оплату поставленої холодної води за кодом 9-1552 за спірний період (з липня 2014 року по лютий 2017 року) виставлялись відповідачу у місяць надання послуг або у наступному місяці, з огляду на що, враховуючи дату звернення позивача з даним позовом до суду (06.06.2017 - відповідно до вхідного реєстраційного штампу суду), загальний строк позовної давності (три роки від дня настання строку виконання зобов'язання), та заявлений позивачем загальний період стягнення заборгованості за кодом 9-1552 (з липня 2014 року по лютий 2017 року), суд дійшов висновку, що позивач в межах строку позовної давності звернувся до суду із позовними вимогами про стягнення з відповідача заборгованості з оплати вартості поставленої холодної води та вартості наданих послуг з відведення холодної води за кодом 9-1552.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для застосування позовної давності щодо заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за Договором № 07681/5-08 від 13.09.2007 за кодом 9-1552, яка виникла у період з липня 2014 року по лютий 2017 року, так як вказані вимоги заявлені в межах позовної давності (з 06.06.2014 по 06.06.2017 - враховуючи дату звернення позивач з даним позовом до суду (06.06.2017).

Крім того, з долученої позивачем до матеріалів справи у судовому засіданні 18.08.2017 довідки про реєстр дебетових повідомлень, що надсилались на адресу відповідачу за період з квітня 2014 року по червень 2015 року, вбачається що розрахункові документи на оплату поставленої позивачем холодної води та наданих послуг з відведення холодної води за кодом 8-1166 за квітень 2014 року були виставлені позивачем до установи банку відповідача 18.04.2014 (на суму 2995 грн. 22 коп.) та 22.04.2014 (на суму 11248 грн. 98 коп.), з огляду на що суд дійшов висновку, що відповідач повинен був оплатити вартість поставленої позивачем у квітні 2014 року холодної води та вартість наданих послуг з відведення холодної води у квітні 2014 року на суму 2995 грн. 22 коп. у строк до 28.04.2014 включно, та на суму 11248 грн. 98 коп. у строк до 02.05.2014 включно (за кодом 8-1166).

Крім того, із вказаної довідки банку вбачається, що розрахунковий документ на оплату поставленої позивачем холодної води та наданих послуг з відведення холодної води за кодом 10-1607 за квітень 2014 року був виставлений позивачем до установи банку відповідача 25.04.2014 (на суму 3819 грн. 88 коп.), з огляду на що суд дійшов висновку, що відповідач повинен був оплатити вартість поставленої позивачем у квітні 2014 року холодної води та вартість наданих послуг з відведення холодної води у квітні 2014 року на суму 3819 грн. 88 коп. у строк до 05.05.2014 включно (за кодом 10-1607).

Судом встановлено, що 22.05.2014 відповідач сплатив позивачу грошові кошти у розмірі 3780 грн. 76 коп., що підтверджується банківською випискою з рахунку відповідача (призначення платежу - за постачання холодної води у квітні 2014 року згідно з Договором № 07681/5-08 від 13.09.2007; код 10-1607).

Крім того, судом встановлено, що залишок грошових коштів за квітень 2014 року на суму 39 грн. 12 коп. за кодом 10-1607 (3819,88 грн. - «мінус» 3780,76 грн.) були компенсовані Управлінням праці та соціального захисту населення Шевченківського району, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією реєстру, долученого позивачем.

Також, судом встановлено, що 22.05.2014 відповідач сплатив позивачу грошові кошти у розмірі 13679 грн. 20 коп., що підтверджується банківською випискою з рахунку відповідача (призначення платежу - за постачання холодної води у квітні 2014 року згідно з Договором № 07681/5-08 від 13.09.2007; код 8-1166).

Крім того, судом встановлено, що залишок грошових коштів за квітень 2014 року на суму 565 грн. 00 коп. за кодом 8-1166 були компенсовані Управлінням праці та соціального захисту населення Святошинського району, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією реєстру, долученого позивачем.

Таким чином, беручи до уваги, що за квітень 2014 року відповідач повинен був сплатити позивачу грошові кошти у загальному розмірі 18064 грн. 08 коп. (за кодом 8-1166 та за кодом 10-1607), та вказані грошові кошти були сплачені у повному обсязі (враховуючи субсидії), суд дійшов висновку, що вартість поставленої позивачем холодної води та вартість наданих послуг з відведення холодної води за квітень 2014 року не входить до розміру заборгованості, заявленого до стягнення позивачем, з огляду на що підстави для застосування позовної даності до вимог про стягнення заборгованості за квітень 2014 року відсутні.

Крім того, з долученої позивачем до матеріалів справи у судовому засіданні 18.08.2017 довідки про реєстр дебетових повідомлень, що надсилались на адресу відповідача за період з квітня 2014 року по червень 2015 року, вбачається що розрахункові документи на оплату поставленої позивачем холодної води та наданих послуг з відведення холодної води за кодом 8-1166 за травень 2014 року були виставлені позивачем до установи банку відповідача 16.05.2014 (на суму 2407 грн. 09 коп.) та 26.05.2014 (на суму 13204 грн. 80 коп.), з огляду на що суд дійшов висновку, що відповідач повинен був оплатити вартість поставленої позивачем у травні 2014 року холодної води та вартість наданих послуг з відведення холодної води у травні 2014 року на суму 2407 грн. 09 коп. у строк до 26.05.2014 включно, та на суму 13204 грн. 80 коп. у строк до 05.06.2014 включно (за кодом 8-1166).

Крім того, із вказаної довідки банку вбачається, що розрахунковий документ на оплату поставленої позивачем холодної води та наданих послуг з відведення холодної води за кодом 10-1607 за травень 2014 року 5358 грн. 83 коп. був виставлений позивачем до установи банку відповідача 27.05.2014, з огляду на що суд дійшов висновку, що відповідач повинен був оплатити вартість поставленої позивачем у травні 2014 року холодної води та вартість наданих послуг з відведення холодної води у травні 2014 року на суму 5358 грн. 83 коп. у строк до 06.06.2014 включно (за кодом 10-1607).

Судом встановлено, що вартість поставленої позивачем холодної води та вартість наданих послуг з відведення холодної води за травень 2014 року були оплачені відповідачем у повному обсязі, що підтверджується банківськими виписками з рахунка відповідача (з відповідним призначенням платежу - посилання на конкретний місяць та код), з урахуванням компенсацій, здійснених Управлінням праці та соціального захисту населення Святошинського району та Управлінням праці та соціального захисту населення Шевченківського району, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією реєстру, долученого позивачем до матеріалів справи.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вартість поставленої позивачем холодної води та вартість наданих послуг з відведення холодної води за травень 2014 року не входить до розміру заборгованості, заявленого до стягнення позивачем, з огляду на що підстави для застосування позовної даності до вимог про стягнення заборгованості за травень 2014 року відсутні.

Аналогічно, суд зазначає, що платіжні вимоги на оплату поставленої холодної води за кодом 8-1166 та за кодом 10-1607 за період з червня 2014 року по лютий 2017 року виставлялись відповідачу у місяць надання послуг або у наступному місяці, з огляду на що, враховуючи дату звернення позивача з даним позовом до суду (06.06.2017 - відповідно до вхідного реєстраційного штампу суду), загальний строк позовної давності (три роки від дня настання строку виконання зобов'язання), заявлений позивачем загальний період стягнення заборгованості за кодами 8-1166 та 10-1607, в який не входить вартість оплати послуг за квітень та травень 2014 року, суд дійшов висновку, що позивач в межах строку позовної давності звернувся до суду із позовними вимогами про стягнення з відповідача заборгованості з оплати вартості поставленої холодної води та вартості наданих послуг з відведення холодної води за кодами 8-1166 та 10-1607.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для застосування позовної давності щодо заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за Договором № 07681/5-08 від 13.09.2007 за кодами 8-1166 та 10-1607, яка виникла за загальний період з квітня 2014 року по лютий 2017 року (з огляду на те, що загальний розмір заборгованості виник за період, який входить до строку позовної давності - з 06.06.2014 по 06.06.2017).

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Наявність та обсяг заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Столичний комфорт» за Договором № 07681/5-08 від 13.09.2007 у розмірі 243261 грн. 83 коп. (232696 грн. 43 коп. за кодами 8-1166 та 10-1607 та 10565 грн. 40 коп. за кодом 9-1552) за період з квітня 2014 року по лютий 2017 року підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, у зв'язку з чим позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Столичний комфорт» суми основного боргу у розмірі 277920 грн. 79 коп. підлягають частковому задоволенню у розмірі 243261 грн. 83 коп.

В іншій частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача суми основного боргу ( у розмірі 34658 грн. 96 коп.) суд відмовляє позивачу у зв'язку з необґрунтованістю.

Крім того, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача пеню у загальному розмірі 32109 грн. 09 коп., а саме: 28769 грн. 14 коп. пені за прострочення оплати поставленої холодної води та наданих послуг з відведення холодної води за кодами № 8-1166 та № 10-1607 та 3339 грн. 95 коп. пені за прострочення оплати поставленої холодної води та наданих послуг з відведення холодної води за кодом № 9-1552.

Зокрема, позивачем за кодами № 8-1166 та № 10-1607 було заявлено до стягнення з відповідача 2039 грн. 37 коп. пені за квітень 2016 року за період з 06.05.2016 по 28.02.2017, 2436 грн. 36 коп. пені за травень 2016 року за період з 05.06.2016 по 28.02.2017, 1552 грн. 07 коп. пені за червень 2016 року за період з 10.07.2016 по 28.02.2017, 4505 грн. 74 коп. пені за липень 2016 року за період з 02.08.2016 по 28.02.2017, 3315 грн. 14 коп. пені за серпень 2016 року за період з 11.09.2016 по 28.02.2017, 6861 грн. 70 коп. пені за вересень 2016 року за період з 09.10.2016 по 28.02.2017, 4230 грн. 13 коп. пені за жовтень 2016 року за період з 07.11.2016 по 28.02.2017, 2923 грн. 18 коп. пені за листопад 2016 року за період з 04.12.2016 по 28.02.2017, 618 грн. 83 коп. пені за грудень 2016 року за період з 03.01.2017 по 28.02.2017 та 286 грн. 62 коп. пені за період з 05.02.2017 по 28.02.2017.

Також, позивачем за кодом № 9-1552 було заявлено до стягнення з відповідача 338 грн. 38 коп. пені за березень 2016 року за період з 01.04.2016 по 28.02.2017, 84 грн. 31 коп. пені за квітень 2016 року за період з 07.05.2016 по 28.02.2017, 411 грн. 01 коп. пені за травень 2016 року за період з 29.05.2016 по 28.02.2017, 66 грн. 03 коп. пені за липень 2016 року за період з 01.08.2016 по 30.09.2016 року, 381 грн. 94 коп. пені за серпень 2016 року за період з 10.09.2016 по 28.02.2017, 399 грн. 04 коп. пені за вересень 2016 року за період з 03.10.2016 по 28.02.2017, 1169 грн. 56 коп. пені за жовтень 2016 року за період з 06.11.2016 по 28.022.017, 112 грн. 95 коп. за листопад 2016 року за період з 29.11.2016 по 27.02.2017, 170 грн. 67 коп. пені за грудень 2016 року за період з 25.12.2016 по 27.02.2017 та 206 грн. 06 коп. пені за січень 2017 року за період з 30.01.2017 по 29.03.2017.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 4.2 Договору № 07681/5-08 від 13.09.2007 у разі порушення строків виконання зобов'язання по оплаті за надані послуги абонент сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу. Нарахування пені припиняється через один рік від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Таким чином, сторони умовами п. 4.2 Договору № 07681/5-08 від 13.09.2007 встановили інший період нарахування пені, ніж той, що визначений у ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, зазначивши, що нарахування пені припиняється через один рік від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Перевіривши надані позивачем розрахунки пені, суд дійшов висновку в їх обґрунтованості в частині періоду нарахування.

Водночас, надані позивачем розрахунки пені є необгрунтованими в частині визначення розміру пені, так як позивачем при здійсненні розрахунку не було враховано зміну подвійної облікової ставки НБУ у періоді, за який нараховується пеня.

За таких обставин, суд здійснив власний розрахунок пені (за кодами № 8-1166, № 10-1607 та № 9-1552) в межах заявленого позивачем періоду нарахування.

За розрахунком суду обґрунтованим розміром пені за прострочення оплати відповідачем поставленої позивачем холодної води та наданих послуг з відведення холодної води за кодами № 8-1166 та № 10-1607 є пеня у загальному розмірі 25692 грн. 44 коп. (1428 грн. 39 коп. пені за квітень 2016 року, 1928 грн. 82 коп. пені за травень 2016 року, 1267 грн. 70 коп. пені за червень 2016 року, 3966 грн. 40 коп. пені за липень 2016 року, 3057 грн. 81 коп. пені за серпень 2016 року, 6260 грн. 40 коп. пені за вересень 2016 року, 3951 грн. 25 коп. пені за жовтень 2016 року, 2926 грн. 22 коп. пені за листопад 2016 року, 618 грн. 83 коп. за грудень 2016 року та 286 грн. 62 коп. пені за січень 2017 року).

Також, за розрахунком суду обґрунтованим розміром пені за прострочення оплати відповідачем поставленої позивачем холодної води та наданих послуг з відведення холодної води за кодом № 9-1552 є пеня у загальному розмірі 2992 грн. 52 коп. (245 грн. 69 коп. пені за березень 2016 року, 59 грн. 01 коп. пені за квітень 2016 року, 327 грн. 01 коп. за травень 2016 року, 61 грн. 54 коп. пені за липень 2016 року, 352 грн. 46 коп. пені за серпень 2016 року, 364 грн. 96 коп. пені за вересень 2016 року, 1092 грн. 45 коп. пені за жовтень 2016 року, 112 грн. 67 коп. пені за листопад 2016 року, 170 грн. 67 коп. пені за грудень 2016 року та 206 грн. 06 коп. пені за січень 2017 року).

Таким чином, обґрунтованим розміром пені, є 28684 грн. 96 коп., з огляду на що суд відмовляє у позові Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Столичний комфорт» пені у розмірі 3424 грн. 13 коп. (32109 грн. 09 коп. - «мінус» 28684 грн. 96 коп.) у зв'язку з необґрунтованістю.

Водночас, з огляду на заявлену відповідачем позовну давність, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За таких обставин, враховуючи дату звернення позивача з даним позовом до суду (06.06.2017 - відповідно до вхідного реєстраційного штампу суду), суд дійшов висновку, що позивачем в межах позовної давності заявлені вимоги про стягнення з відповідача пені, нарахованої за прострочення оплати вартості поставленої холодної води та вартості наданих послуг з відведення холодної води починаючи з 06.06.2016.

Таким чином, суд дійшов висновку про відмову у позові Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Столичний комфорт» пені, нарахованої до 06.06.2016, а саме: 179 грн. 51 коп. пені, нарахованої за період з 06.05.2016 по 05.06.2016 за квітень 2016 року (за кодами № 8-1166 та № 10-1607), 8 грн. 58 коп. пені, нарахованої за 05.06.2016 за травень 2016 року (за кодами № 8-1166 та № 10-1607), 60 грн. 19 коп. пені, нарахованої за період з 01.04.2016 по 05.06.2016 за березень 2016 року (за кодом № 9-1552), 7 грн. 20 коп. пені, нарахованої за період з 07.05.2016 по 05.06.2016 за квітень 2016 року (за кодом № 9-1552) та 11 грн. 29 коп. пені, нарахованої за період з 29.05.2016 по 05.06.2016 за травень 2016 року (за кодом № 9-1552), що разом становить 266 грн. 77 коп. (у зв'язку з застосуванням позовної давності).

Враховуючи викладене, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Столичний комфорт» пені у розмірі 32109 грн. 09 коп. підлягають частковому задоволенню у розмірі 28418 грн. 19 коп.

Також, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача штраф у розмірі 13896 грн. 04 коп.

Відповідно до ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно з п. 4.6 Договору № 07681/5-08 від 13.09.2007 за безпідставну відмову оплатити направлений рахунок або вимогу щодо оплати абонент сплачує постачальнику штраф у розмірі 5% від суми, яку відмовився сплатити.

Суд зазначає, що вказана умова договору, по суті, передбачає сплату відповідачем штрафу за невиконання грошового зобов'язання, а саме за несплату вартості поставленої холодної води та наданих послуг з відведення холодної води за кожним місяцем.

При цьому, право на стягнення з відповідача штрафу виникає у позивача відразу з виникненням прострочення оплати вартості поставленої води та наданих послуг з відведення води (незалежно від кількості днів прострочення) та обраховується від простроченої суми.

Таким чином, по суті, позивач має право на нарахування штрафу у розмірі 5% від всієї вартості поставленої води на наданих послуг з водовідведення у кожному місяці у випадку виникнення прострочення з оплати такої вартості.

Судом встановлено, що заявлений до стягнення з відповідача розмір штрафу - 13896 гр. 04 коп., є 5% від суми загальної заборгованості у розмірі 277920 грн. 79 коп., яка існувала у відповідача станом на 25.04.2017 (26.04.2017 відповідачем було сплачено позивачу грошові кошти у розмірі 34658 грн. 96 коп. - за холодну воду за лютий 2017 року за кодом 10-1607).

При цьому, з огляду на заявлену позивачем позовну давність, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Таким чином, враховуючи дату звернення позивача з даним позовом до суду - 06.06.2017, суд дійшов висновку, що в межах позовної давності є вимоги про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 5%, нарахованого за прострочення оплати вартості поставленої холодної води та наданих послуг з відведення холодної води, та строк яких настав з 06.06.2016.

Судом встановлено, що за період з червня 2016 року по лютий 2017 року позивач поставив відповідачу холодну воду та надав послуги з відведення холодної води на загальну суму 824738 грн. 09 коп., що підтверджується долученими позивачем до позовної заяви копіями актів про зняття показань з приладів обліку (вказані акти підписані відповідачем) та розшифровками рахунків абонента за спірний період, а також розгорнутим розрахунком заборгованості, який долучено позивачем до позовної заяви (за кодами 8-1166, 10-1607 та 9-1552).

При цьому, з долучених до матеріалів справи платіжних вимог та копій банківських виписок і платіжних доручень вбачається, що відповідачем було прострочено здійснення оплати (часткової оплати) вартості поставленої позивачем холодної води та вартості наданих послуг з відведення холодної води за вказаний період (з червня 2016 року по лютий 2017 року), з огляду на що наявні підстави для нарахування штрафу в порядку п. 4.6 Договору № 07681/5-08 від 13.09.2007 від всієї вартості поставленої води та наданих послуг з відведення за вказаний період.

За таких обставин, враховуючи, що позивач має право на нарахування штрафу (відповідно до п. 4.6 Договору № 07681/5-08 від 13.09.2007) за прострочення оплати відповідачем вартості поставленої холодної води та вартості наданих послуг з відведення холодної води за період з червня 2016 по лютий 2017 року (в межах позовної давності), враховуючи розмір заявленого до стягнення з відповідача штрафу (13896 грн. 04 коп. (нарахований від суми заборгованості станом на 25.04.2017), суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 13896 грн. 04 коп. та відсутності підстав для застосування позовної давності щодо вимог про стягнення з відповідача штрафу.

Крім того, у зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання позивачем було заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у загальному розмірі 11603 грн. 73 коп., а саме 10627 грн. 53 коп. 3% річних за прострочення оплати поставленої холодної води та наданих послуг з відведення холодної води за кодами № 8-1166 та № 10-1607 та 976 грн. 21 коп. 3% річних за прострочення оплати поставленої холодної води та наданих послуг з відведення холодної води за кодом № 9-1552.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з пунктом 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних, суд дійшов висновку в їх обґрунтованості.

Водночас, з огляду на заявлену відповідачем позовну давність, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За таких обставин, враховуючи дату звернення позивача з даним позовом до суду (06.06.2017 - відповідно до вхідного реєстраційного штампу суду), суд дійшов висновку, що в межах позовної давності є заявлені вимоги про стягнення з відповідача 3% річних, нарахованих за прострочення оплати вартості поставленої холодної води та вартості наданих послуг з відведення холодної води починаючи з 06.06.2014.

Водночас, як вбачається з розрахунку 3% річних (долучений позивачем до позовної заяви), позивачем було здійснено нарахування 3% річних у розмірі 1478 грн. 12 коп. за квітень 2014 року за період з 06.05.2014 по 28.02.2017 (за кодами № 8-1166 та № 10-1607).

Однак, враховуючи заявлену відповідачем позовну давність, суд дійшов висновку про відмову у позові Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Столичний комфорт» 3% річних у розмірі 44 грн. 49 коп. за період з 06.05.2014 по 05.06.2014, нарахованих за прострочення оплати поставленої холодної води та наданих послуг з відведення холодної води за квітень 2014 року (за кодами № 8-1166 та № 10-1607), у зв'язку з пропуском позовної давності.

Таким чином, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Столичний комфорт» 3% річних у розмірі 11603 грн. 73 коп. підлягають частковому задоволенню у розмірі 11559 грн. 24 коп.

Також, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача інфляційні втрати у загальному розмірі 47204 грн. 64 коп., а саме 43048 грн. 99 коп. інфляційних втрат за прострочення оплати поставленої холодної води та наданих послуг з відведення холодної води за кодами № 8-1166 та № 10-1607 та 4155 грн. 64 коп. інфляційних втрат за прострочення оплати поставленої холодної води та наданих послуг з відведення холодної води за кодом № 9-1552.

Згідно з положеннями пунктів 3.1 та 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Перевіривши надані позивачем розрахунки інфляційних втрат, суд дійшов висновку в їх обґрунтованості.

Водночас, з огляду на заявлену відповідачем позовну давність, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За таких обставин, враховуючи дату звернення позивача з даним позовом до суду (06.06.2017 - відповідно до вхідного реєстраційного штампу суду), суд дійшов висновку, що в межах позовної давності є заявлені вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат, нарахованих за прострочення оплати вартості поставленої холодної води та вартості наданих послуг з відведення холодної води починаючи з 06.06.2014.

Водночас, як вбачається з розрахунку інфляційних втрат (долучений позивачем до позовної заяви), позивачем було здійснено нарахування інфляційних втрат у розмірі 16226 грн. 73 коп. за квітень 2014 року за період з 06.05.2014 по 28.02.2017 (за кодами № 8-1166 та № 10-1607).

Однак, враховуючи заявлену відповідачем позовну давність, суд дійшов висновку про відмову у позові Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Столичний комфорт» інфляційних втрат у розмірі 663 грн. 48 коп. за період з 06.05.2014 по 05.06.2014, нарахованих за прострочення оплати поставленої холодної води та наданих послуг з відведення холодної води за квітень 2014 року (за кодами № 8-1166 та № 10-1607), у зв'язку з пропуском позовної давності.

Таким чином, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Столичний комфорт» інфляційних втрат у розмірі 47204 грн. 64 коп. підлягають частковому задоволенню у розмірі 46541 грн. 16 коп.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Столичний комфорт» (03115, м. Київ, вул. Верховинна, буд. 37; ідентифікаційний код: 33833708) на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, буд. 1-А; ідентифікаційний код: 03327664) суму основного боргу у розмірі 243261 (двісті сорок три тисячі двісті шістдесят одна) грн. 83 коп., пеню у розмірі 28418 (двадцять вісім тисяч чотириста вісімнадцять) грн. 19 коп., штраф у розмірі 13896 (тринадцять тисяч вісімсот дев'яносто шість) грн. 04 коп., 3% річних у розмірі 11559 (одинадцять тисяч п'ятсот п'ятдесят дев'ять) грн. 24 коп., інфляційні втрати у розмірі 46541 (сорок шість тисяч п'ятсот сорок одна) грн. 16 коп. та судовий збір у розмірі 5155 (п'ять тисяч сто п'ятдесят п'ять) грн. 14 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 18.09.2017

Суддя І.М. Отрош