ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" вересня 2017 р. Справа № 911/2104/17

За позовом фізична особа-підприємець ОСОБА_1

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧИСТЕ МІСТО ЛТД"

про стягнення 24 553,78грн

Суддя С.І.Чонгова

Представники:

від позивача - ОСОБА_1 (паспорт);

від відповідача - не з'явився.

СУТЬ СПОРУ: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1.) звернулась до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧИСТЕ МІСТО ЛТД" (далі - ТОВ "ЧИСТЕ МІСТО ЛТД") про стягнення 24553,78грн у т.ч.:

- 22 500,00грн - основна заборгованість;

- 1 393,15грн - пеня за період з 08.04.2017 по 05.07.2017;

- 163,00грн - 3% річних за період з 08.04.2017 по 05.07.2017;

- 497,63грн - втрати від інфляції за період квітень - червень 2017 року.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те що, відповідачем порушено зобов'язання за договором про надання послуг №0108/16/1-Ю від 01.08.2016, в частині оплати за надані послуги у встановлений договором строк.

Відповідач у справі - ТОВ "ЧИСТЕ МІСТО ЛТД" письмового відзиву по суті заявлених вимог не надало.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

01.08.2016 між сторонами у справі - ТОВ "ЧИСТЕ МІСТО ЛТД" (далі - замовник) та ФОП ОСОБА_1 (далі - виконавець) укладено договір про надання послуг (а.с.1415, зворот, далі - договір).

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

Відповідно до п. 1.1 договору, виконавець зобов'язується надати комплекс юридичних послуг замовнику на підставах, в порядку і в обсязі, визначеному у договорі за погодженням сторін, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити такі послуги.

Згідно п. 2.2.5 договору, до обов'язків замовника віднесено, своєчасна оплата вартості наданих послуг.

Як визначено п. 4.1 договору, вартість послуг визначається згідно з прас-листом на послуги, що є невід'ємною частиною договору.

Згідно п.п. 4.2, 4.3 договору, розрахунок за надані послуги проводиться в національній валюті України, замовник зобов'язаний проводити розрахунок протягом 5 робочих днів починаючи з дати отримання рахунку на оплату послуг.

Підтвердженням факту належного надання послуг є підписання сторонами акут приймання-передачі наданих послуг (п. 4.4 договору).

Вказаний договір набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін та діє до 30.11.2016.

Додатковою угодою №1 від 29.11.2016 сторонами продовжено дію договору до 31.03.2017 включно.

Додатковою угодою №2 від 30.03.2017 сторонами продовжено дію договору до 30.04.2017 включно

Як встановлено судом 31.03.2017 між сторонами підписано акт №57 від 31.03.2017, відповідно до якого виконавцем надано замовнику послуги на суму 22 500,00грн.

На оплату вказаних послуг позивачем виставлено рахунок на оплату №57 від 31.03.2017, проте, під час розгляду справи позивачем не надано суду доказів направлення відповідачу вказаного рахунку саме 31.03.2017.

За поясненнями позивача зазначені документи (акт та рахунок на оплату) булли направлені відповідачу одночасно.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Проте, як вбачається з розписки (а.с.30) позивачем вручено відповідачу претензію від 30.05.2017 (а.с.24-25) додатком до якої додавався рахунок на оплату наданих послуг.

Таким чином, предметом спору у даній справі є обов'язок відповідача оплатити в послуги, а також застосування до відповідача відповідальності, встановленої договором, а також чинним законодавством за порушення зобов'язання.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як визначено спеціальною нормою, яка регулює відносини з надання послуг, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ст.901 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу у розмірі, у строки та у порядку, що встановлені договором.

Сторонами у договорі встановлено строк виконання зобов'язання з оплати - 5 робочих днів з дня отримання рахунку на оплату.

З урахуванням вихідних та святкових днів останнім днем (враховуючи документально підтверджене вручення рахунку 31.05.2017) оплати наданих послуг є 08.06.2017.

Відповідачем, під час розгляду справи, не надано суду доказів виконання зобов'язань з оплати в сумі 22 500,00грн за послуги, таким чином починаючи з 09.06.2017 відповідач є таким, що прострочив виконання обов'язку з оплати наданих послуг на визначених сторонами у договорі умовах.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача 22 500,00грн основного боргу суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В силу ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 1393,15грн за період з 08.04.2017 по 05.07.2017.

Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Згідно до ст. 547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі; правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

В силу ч. ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. штраф та пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Як визначено ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, згідно з п.2 ч.1 цієї норми, сплата неустойки.

Штраф та пеня є видами неустойки згідно ст.549 ЦК України. При цьому, відповідно до вказаної норми, неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до п. 5.6 договору, за порушення термінів оплати послуг за вимогою виконавця, замовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в момент заборгованості, за кожен день прострочення.

Проте, суд зазначає, що при розрахунку пені позивачем невірно визначено початкову дату нарахування пені, з урахуванням підтвердження факту вручення рахунку на оплату наданих послуг та відповідно прострочення відповідачем зобов'язання з оплати наданих послуг.

Так, за розрахунком суду, сума пені за період з 09.06.2017 по 05.07.2017, складає 416,10грн, в задоволенні вимог про стягнення з відповідача 977,05грн пені суд відмовляє.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача збитків від інфляції в розмірі 497,63грн за період квітень - травень 2017 року та 163,00грн 3% річних за період 08.04.2017 по 05.07.2017.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проте, як вже зазначалось вище позивачем невірно визначено початкову дату нарахування відповідних нарахувань, оскільки прострочення з оплати наданих послуг почалось з 09.06.2017.

Суд не має підстав для задоволення вимог позивача в частині стягнення втрат від інфляції за нарахований позивачем період (квітень-травень 2017), оскільки у відповідача, як встановлено судом, прострочення виконання обов'язку з оплати наданих послуг настало з 09.06.2017

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв'язку з оплатою позову судовим збором, підлягають частковому відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, а саме у розмірі 1496,54грн.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧИСТЕ МІСТО ЛТД" на користь фізична особа-підприємець ОСОБА_1 22 500,00грн основного боргу, 49,93грн 3% річних, 416,10грн пені, 1496,54грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. В частині стягнення 113,07грн 3% річних, 977,05грн пені та 497,63грн інфляційних втрат в задоволенні позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 08.09.2017.

Суддя С.І. Чонгова