КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2017 р. Справа№ 910/5537/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Калатай Н.Ф.

Баранця О.М.

за участю секретаря судового засідання Бовсунівської Л.О.

представників

від позивача Якименко Р.І. довіреність № б/н від 08.08.17

від відповідача 1 не з'явився

від відповідача 2 Доценко А.А. довіреність № б/н від 07.07.17

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Сайрус ЛТД"

на рішення Господарського суду міста Києва від 17.05.2017 по справі №910/5537/17 (суддя Лиськов М.О. )

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові енергозберігаючі технології"

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Селект Груп"

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Сайрус ЛТД"

про визнання договору припиненим та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.05.2017 по справі №910/5537/17 позов задоволено в повному обсязі.

Визнано Договір поставки № 1-15122015 від 15.12.2015, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Нові енергозберігаючі технології" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Селект Груп" розірваним, а зобов'язання за даним договором припиненими.

Припинено іпотеку, згідно з Договором іпотеки №1/28122015 від 29.12.2015р. укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Нові енергозберігаючі технології" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Селект Груп".

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Селект Груп" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові енергозберігаючі технології" грошові кошти у розмірі 100 000,00 грн. та судовий збір в сумі 4 800,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Сайрус ЛТД" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 17.05.2017 скасувати та припинити провадження по справі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначив, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.06.2017 колегією суддів у складі: головуючий суддя Сітайло Л.Г., судді Жук Г.А., Пашкіна С.А.. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду 03.07.2017.

Розпорядженням від 29.06.2017 призначено повторний автоматизований розподіл справи, в зв'язку з перебуванням судді Жук Г.А. у відпустці.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу суддів від 29.06.2017, в зв'язку з перебуванням судді Жук Г.А. яка не є головуючим суддею у відпустці, сформовано новий склад колегії суддів: головуючий суддя - Сітайло Л.Г. судді: Баранець О.М., Пашкіна С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.06.2017 колегією суддів, в зазначеному складі, прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сайрус ЛТД" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.05.2017 по справі №910/5537/17 до свого провадження.

30 червня 2017 року, через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів, представник позивача подав відзив на апеляційну скаргу та клопотання про відкладення розгляду справи

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.07.2017 розгляд справи відкладено до 24.07.2017.

Розпорядженням від 19.07.2017 призначено повторний автоматизований розподіл справи, в зв'язку з перебуванням судді Баранця О.М. у відпустці.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу суддів від 19.07.2017, в зв'язку з перебуванням судді Баранця О.М. який не є головуючим суддею у відпустці, сформовано новий склад колегії суддів: головуючий суддя - Сітайло Л.Г. судді: Чорногуз М.Г., Пашкіна С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.07.2017 колегією суддів, в зазначеному складі, прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сайрус ЛТД" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.05.2017 по справі №910/5537/17до свого провадження.

24 липня 2017 року, через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів, представник відповідача 1 подав відзив на апеляційну скаргу.

24 липня 2017 року, через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів, представник відповідача 2 подав клопотання про призначення експертизи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.07.2017 розгляд справи відкладено до 04.09.2017.

Розпорядженням від 31.08.2017 призначено повторний автоматизований розподіл справи, в зв'язку з перебуванням суддів Чорногуза М.Г. та Пашкіної С.А. у відпустці.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу суддів від 31.08.2017, в зв'язку з перебуванням суддів Чорногуза М.Г. та Пашкіної С.А. які не є головуючими суддями у відпустці, сформовано новий склад колегії суддів: головуючий суддя - Сітайло Л.Г. судді: Баранець О.М., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.08.2017 колегією суддів, в зазначеному складі прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сайрус ЛТД" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.05.2017 по справі №910/5537/17 до свого провадження.

01 вересня 2017 року, через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів, представник позивача подав пояснення по справі.

04 вересня 2017 року, через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів, представник відповідача 2 подав клопотання про витребування доказів та пояснення по справі.

В судовому засіданні 04.09.2017 оголошено перерву до 12.09.2017.

В судове засідання 12.09.2017 з'явились представники позивача та відповідача 2.

Представник відповідача 1 в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно зі ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає розгляд справи, в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 26.12.2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Беручи до уваги, що представник відповідача 1 повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у відсутність представника відповідача 1.

Представником відповідача 2 в судовому засіданні подано клопотання про уточнення реквізитів витребуваних судом документів та письмові пояснення по справі.

Колегія суддів, розглянувши клопотання відповідача 1 про призначення судово-бухгалтерської експертизи, прийшла до висновку про відмову в його задоволенні, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Як зазначено в Постанові Пленуму Вищого господарського суду України №4 від 23.03.2012 року «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» судова експертиза призначається у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмету доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення експертизи повинно вирішуватись лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Так, в зазначеному клопотанні, відповідач 1 просить призначити судово-бухгалтерську експертизу з метою встановлення розміру кредиторсько-дебіторської заборгованості між позивачем та відповідачем 1. Проте, заявник не підтверджує жодними доказами існування між сторонами інших розрахунків за договором поставки № 1-15122015. При цьому, колегія суддів звертає увагу, що існування між позивачем та відповідачем 1 інших господарських відносин не відноситься до предмету розгляду даної справи.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що для вирішення питання розрахунків між сторонами не потребується призначення судової бухгалтерської експертизи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, враховуючи предмет даного спору.

Також, колегія суддів, розглянувши клопотання відповідача 2 про уточнення реквізитів витребуваних судом документів та про витребування доказів, відмовляє в їх задоволенні, в зв'язку з необґрунтованістю.

Представник відповідача 2 в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просив скасувати оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 17.05.2017.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, та просив залишити без змін оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 17.05.2017.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд, за наявними у справі та додатково поданими доказами, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність та обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача 2, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши, на підставі встановлених фактичних обставин справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, апеляційний господарський суд встановив наступне.

15 грудня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Нові енергозберігаючі технології" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Селект Груп" укладено Договір поставки № 1-15122015 (далі - Договір поставки).

Відповідно до умов Договору поставки ТОВ "Селект Груп" зобов'язується поставити на адресу ТОВ "НЕСТ" товар (насіння соняшникове), а останній прийняти поставлений товар та сплатити грошові кошти у розмірі 47 500 000,00 грн. з ПДВ.

Згідно з п. 3.1 Договору товар має бути поставлений протягом шести місяців з моменту отримання постачальником передоплати в розмірі 100 відсотків загальної вартості товару.

Відповідно до п. 5.1. Договору покупець зобов'язується оплатити загальну вартість товару в розмірі 47500000,00грн в строк до 28.12.2015.

17 травня 2016 року ТОВ "НЕСТ", згідно з платіжним дорученням № 36, перерахувало на розрахунковий рахунок ТОВ "Селект Груп" грошові кошти в сумі 100 000,00 грн. з призначенням платежу "Оплата за насіння соняшникове, згідно з договором № 1-15122015 від 15.12.201 5р., в т.ч. ПДВ 20% 16 666,67 грн.".

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти (ч.2 ст.11 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Статтею 663 ЦК України визначено, що продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу.

Таким чином, двосторонній характер договору купівлі-продажу зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов'язків. Тобто, з укладенням такого договору продавець приймає на себе обов'язок передати покупцеві певну річ і водночас набуває права вимагати її оплати, а покупець у свою чергу зобов'язаний здійснити оплату придбаної речі та водночас набуває права вимагати від продавця її передачі.

Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор. Якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї (ч.ч.1, 3 ст.510 ЦК України).

Доводи апелянта щодо неможливості встановити дійсні обставини справи без належним чином завіреної копії або оригіналу договору поставки № 1-15122015 від 15.12.2015 судом не приймаються до уваги, виходячи з наступного.

Так, місцевий господарський суд ухвалами від 07.04.2017, від 26.04.2017 та від 10.05.2017 зобов'язував сторін надати суду оригінали документів, якими вони обґрунтовують свої доводи.

В свою чергу, в ході розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Сайрус ЛТД" ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.07.2017 зобов'язано ТОВ "Нові енергозберігаючі технології" та ТОВ "Селект Груп" надати для огляду в судовому засіданні оригінал договору поставки № 1-15122015 від 15.12.2015 та належним чином засвідчену копію даного договору.

На виконання вимог ухвали від 24.07.2017 ТОВ «НЕСТ» надано копію спірного договору, яку було виявлено в ході проведення перевірки бухгалтерських та податкових документів, в зв'язку з зміною власників ТОВ «НЕСТ» (17.01.2017). Оригінал спірного договору відсутній.

12 вересня 2017 року представником ТОВ «Сайрус ЛТД» в судовому засіданні надано витяг з оспорюваного договору, який ним зроблено з оригіналу договору, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження №0000012.

В ході апеляційного розгляду справи, колегією суддів встановлено, що сторонами не заперечується факт укладання спірного договору, а умови, які містяться в наданих сторонами копіях є саме умовами договору поставки № 1-15122015 від 15.12.2015.

Крім того, зазначені умови договору поставки містяться в договорі іпотеки № 1/28122015 від 29.12.2015, який укладено на забезпечення виконання умов спірного договору.

Місцевим господарським судом встановлено, що ТОВ "Селект Груп" не вчинив жодних дій на виконання умов Договору поставки щодо поставки товару, а позивач, в свою чергу не здійснив 100% передоплату у визначений Договором строк.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що укладаючи договір поставки, сторони розраховували на те, що останній має бути виконаний в 2016 році (28.12.2015 - кінцевий термін оплати, травень 2016 - кінцевий строк поставки).

Відповідно до ч. 1,3 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

При цьому, правовим наслідком односторонньої відмови від зобов'язання частково або в повному обсязі, згідно з ч. 3 ст. 615 ЦК України, є відповідно зміна умов зобов'язання або його припинення. В разі односторонньої відмови від договору в повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Виникнення у покупця права на односторонню відмову від договору не залежить від ступеню проведення ним передоплати, а залежить від інших обставин.

Дослідивши спірний договір колегія суддів прийшла до висновку, що останній не містить умов щодо зміни або розірвання договору.

Враховуючи вищевикладене та беручи до увагу, що сторонами не здійснено дій, пов'язаних з належним виконанням Договору, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що позовні вимоги, в частині розірвання договору поставки та припинення зобов'язань за договором, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не виконав його в строк, встановлений договором або законом.

Дослідивши спірний договір №1-15122015 від 15.12.2015, колегія суддів встановила, що останній не передбачає відповідальність сторін, в разі розірвання договору.

Разом з тим, п.6.5. Договору сторонами визначено, що прямі збитки та/або непрямі збитки постачальника, у тому числі неодержаний прибуток, що завдані невиконанням або неналежним виконанням покупцем своїх зобов'язань за цим договором, відшкодовуються покупцем у повному обсязі незалежно від сплати штрафних санкцій за цим договором.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про стягнення з ТОВ «Сайрус ЛТД» на користь позивача 100000,00 грн, оскільки повернення суми, сплаченої боржником кредитору за договором є правовим наслідком припинення зобов'язання, та засвідчує безпідставне збагачення продавця через, те, що відсутні підстави для утримання сплачених покупцем сум за майно не передане у власність.

Як вбачається з матеріалів справи, 29 грудня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Нові енергозберігаючі технології" ("Іпотекодавець") та Товариством з обмеженою відповідальністю "Селект Груп" ("Іпотекодержатель") укладено Договір іпотеки № 1/28122015 (надалі по тексту - "Договір іпотеки").

Відповідно до умов Договору іпотеки Іпотекодавець, з метою забезпечення належного виконання Основаного зобов'язання, передає в іпотеку, а Іпотекодержатель приймає в іпотеку на умовах, визначених у цьому Договорі, Предмет іпотеки (п. 2,1. Договору іпотеки).

Договір іпотеки посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бородіною О,В. та накладено заборону відчуження зазначеного в договорі нерухомого майна, яке належить ТОВ "НЕСТ" до припинення чи розірвання договору.

Згідно з п. 4.1 Договору іпотеки, предметом іпотеки є нерухоме майно, що розташоване за адресою: Україна, Миколаївська область. Братський район, смт. Братське, вул. Промислова 4.

Предмет іпотеки належить ТОВ "НЕСТ" на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25.04.2013р., індексний номер 2894298, виданого Реєстраційною службою Братського районного управління юстиції Миколаївської області.

Загальна балансова вартість предмету іпотеки, на момент укладання Договору іпотеки, становила 26 780 508,61 грн.

За домовленості Сторін, вартість предмету іпотеки визначено у розмірі 32 136 610,33 грн.

Відповідно до п. 12.1 Договору іпотеки, договір набуває чинності з моменту його підписання повноваженими особами Сторін та нотаріального посвідчення та діє до 31 грудня 2030 року, але у будь-якому випадку до повного виконання Основного зобов'язання.

Згідно зі статтею 3 Договору іпотеки, іпотекою за Договором забезпечується виконання зобов'язання Боржника перед Іпотекодержателєм, що обумовлене в укладеному між ними Договором поставки № 1-15122015 від 15.12.2015 року (Договір поставки).

В подальшому, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сайрус ЛТД", ТОВ "Нові Енергозберігаючі Технології" та ТОВ "Селект Труп" укладено договір відступлення права вимоги за Договором іпотеки № 1/28122015 від 29.12.2015 (далі - Договір відступлення права вимоги).

Відповідно до п. 1.1 Договору відступлення права вимоги ТОВ "Селект Груп" (Цедент) відступив належне йому право вимоги ТОВ "Сайрус ЛТД" (Цесіонарію), а ТОВ "Сайрус ЛТД" (Цесіонарій) прийняв всі права вимоги за Договором іпотеки, що був укладений між ТОВ "Селект Груп" (Цедентом) та ТОВ "Нові Енергозберігаючі Технології".

Пунктом 2.2 Договору іпотеки встановлено, що право іпотеки припиняється виконанням Боржником в повному обсязі Основного зобов'язання.

Абзацом 5 ст. З Закону України "Про іпотеку" визначено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Згідно зі ст. 575 ЦКУ іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до ст. 593 ЦКУ право застави припиняється у разі: припинення зобов'язання, забезпеченого заставою.

Статтею 17 Закону передбачено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним;

знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється;

з інших підстав, передбачених цим Законом.

Відповідно до норм ЦК України припинення поруки та права іпотеки у разі припинення зобов'язання, передбачено. Проте вимоги щодо припинення іпотеки можуть розглядатися судом у разі наявності відповідного спору.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що іпотека за Договором іпотеки № 1/28122015 від 29 грудня 2015 року укладеного між ТОВ "НЕСТ" та ТОВ "Селект Груп", яка має похідний характер, є припиненою.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами.

Здійснюючи правосуддя, суд забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Водночас, гарантуючи судовий захист з боку держави, норми Конституції України визнають право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Одним із способів реалізації вказаного права є звернення до третейського суду, який не віднесено до судів загальної юрисдикції, але який за приписами Закону України "Про третейські суди" є недержавним незалежним органом захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних і юридичних осіб у сфері цивільних і господарських відносин. При цьому, здійснюючи передбачену ст. 3 Закону України "Про третейські суди" функцію захисту, третейські суди розглядають спір сторін у цивільних і господарських правовідносинах у межах права, визначеного ч. 5 ст. 55 Конституції України.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України "Про третейські суди" юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

З огляду на викладене, у сторін існує виключно правова можливість, а не обов'язок звертатись до третейського суду. Для такого звернення необхідна наявність волі обох сторін, тобто наявність угоди про передачу саме даного спору на розгляд третейського суду. Лише за наявності волі обох сторін про розгляд спору третейським судом, оформленої відповідним зверненням до суду, господарський суд зобов'язаний припинити провадження у справі.

Враховуючи вищевикладене посилання апелянта на необхідність припинення провадження по даній справі, в зв'язку з укладанням третейської угоди від 15.12.2015 колегією суддів визнано безпідставними. Крім того, апелянтом не надано доказів укладання останньої існування третейської

Статтями 33, 34, 43 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення ухвалено відповідно до норм матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Сайрус ЛТД" та скасування рішення Господарського суду міста Києва від 17.05.2017 по справі №910/5537/17.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 99, 101 - 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сайрус ЛТД" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 17.05.2017 по справі №910/5537/17 залишити без змін.

2.Матеріали справи №910/5537/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді Н.Ф. Калатай

О.М. Баранець