РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2017Справа №910/11903/17

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Асістанський центр «Ел.Ай.Сі Асістант»

про стягнення 113065,85 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача - ОСОБА_2 (представник за довіреністю);

від відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

У лмпні 2017 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Асістанський центр «Ел.Ай.Сі Асістант» про стягнення заборгованості за Договором оренди №14/06-2016-Ор від 14.06.2016 в розмірі 113065,85 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що всупереч умов укладеного між сторонами Договору оренди, відповідач належним чином не виконав зобов'язання зі сплати орендної плати за період з березня 2017 року по травень 2017 року внаслідок чого за ним утворилася заборгованість в сумі 66500 грн.

Крім того, на вказану заборгованість, у зв'язку з простроченням оплати відповідачем орендної плати, позивачем на підставі ст.625 ЦК України та п.6.2 Договору нараховано 3% річних в розмірі 565,85 грн. та штраф в розмірі 46000 грн., які позивач просить стягнути.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги в повному обсязі, крім того, на виконання вимог ухвали про порушення провадження у справі, надав суду для огляду оригінали документів, долучених до позовної заяви.

Відповідач уповноваженого представника у судове засідання не направив, відзиву на позовну заяву не подав, хоча про час і місце проведення судового засідання був повідомлений у встановленому законом порядку.

Суд зазначає про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом їх направлення на адресу суду поштовим відправленням.

Враховуючи вищевикладене, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка представників відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.06.2016 між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (орендодавець), та Товариства з обмеженою відповідальністю «Асістанський центр «Ел.Ай.Сі Асістант» (орендар), укладено Договір оренди №14/06-2016-Ор, відповідно до умов якого, орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове платне користування на умовах оренди нерухоме майно, яким є - АДРЕСА_2, загальною площею 110,2 кв. м (приміщення), згідно поверхового плану, який є невід'ємною частиною цього договору (п.1.1 Договору).

Відповідно до п.1.2 Договору, приміщення належить орендодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу нежилого приміщення, посвідченого 27 лютого 2007 року Смірновим І.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за номером 797. Право власності на приміщення зареєстроване за орендодавцем за реєстровим номером №5844-П, що підтверджується реєстраційним посвідченням, виданим 07.03.2007 КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на нерухоме майно».

Згідно з п.1.3 Договору, сторони домовились, що ринкова вартість приміщення на момент укладання цього договору складає 6900000 грн.

Пунктом 1.4 Договору визначено, що приміщення надається в оренду для розміщення офісних приміщень орендаря для ведення ним господарської діяльності, передбаченої статутом орендаря.

За умовами п.2.3 Договору, передача приміщення здійснюється за Актом приймання-передачі, підписання якого сторонами свідчить про фактичну передачу приміщення в оренду. Акт приймання-передачі є невід'ємною частиною цього договору. В Акті приймання-передачі сторони зазначають технічний стан приміщення, інженерні комунікації та інше обладнання, що знаходиться у приміщенні.

Відповідно до п.2.5 Договору, строк оренди - 24 місяці з дати прийняття приміщення орендарем за Актом приймання-передачі. Строк оренди може бути змінений тільки за взаємною згодою сторін, про що сторони укладають відповідну додаткову угоду до даного договору або новий договір оренди.

Пунктом 3.2 Договору визначено, що розмір орендної плати встановлюється в сумі 21500 грн. без ПДВ за місяць.

Згідно з п.3.2.1 Договору, загальна сума орендної плати яка підлягає сплаті за місяць, визначається в залежності від кількості фактично орендованих метрів приміщення, яка вказана а акті прийому-передачі приміщення. Орендна плата сплачується орендарем не пізніше 5 числа поточного місяця.

Орендар здійснює орендні платежі незалежно від того чи здійснює він господарську діяльність у приміщенні чи ні, у тому числі під час ремонту приміщення, ініціатором якого є орендар (п.3.9 Договору).

За умовами п.4.2.2 Договору, орендар зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендні платежі.

У відповідності з п.6.2 Договору, у випадку несвоєчасного внесення (більше ніж 30 календарних днів) орендарем орендної плати, крім причин, що не залежать від волі орендаря, він сплачує орендодавцю за його вимогою штраф в розмірі 200 (двісті) % суми орендній платі.

Пунктом 8.1 Договору визначено, що даний договір укладається на строк 24 (двадцять чотири) місяці. Договір набирає чинності після його підписання та підписання Атів прийому-передачі приміщень.

Актом приймання-передачі приміщення від 14.06.2016 до Договору оренди підтверджується, що позивач передав, а відповідач прийняв в оренду приміщення обумовлені догом оренди.

В подальшому, Додатковою угодою до Договору оренди сторонами було погоджено збільшити розмір орендної плати до 23000 грн. за місяць, починаючи з 01.04.2017.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач повернув орендоване за договором приміщення 31.05.2017, про що сторони склали Акт приймання-передачі приміщення.

На підтвердження факту користування відповідачем орендованим майном, позивачем долучено до матеріалів справи копії Актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) починаючи з червня 2016 року до травня 2017 року, також позивачем додано до матеріалів справи оригінали виставлених відповідачеві рахунків за вказаний період.

Проте відповідач свої зобов'язання зі своєчасної сплати за оренду виконав лише частково, зокрема за період користування орендованим приміщенням з березня 2017 по травень 2017 відповідачем сплачено лише 1000 грн. у зв'язку з чим у останнього утворилась заборгованість по орендній платі за вказаний період в розмірі 66500 грн.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Виходячи із вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 759 Цивільного кодексу України визначено, що за договором оренди наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За приписами ч.1 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Статтею 797 Цивільного кодексу України визначено, що плата, яка справляється з наймача будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), складається з плати за користування нею і плати за користування земельною ділянкою.

Відповідно до ч.1 ст. 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Також наявність у відповідача заборгованості перед позивачем в розмірі 66500 грн. підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою по взаєморозрахунках позивача з Товариства з обмеженою відповідальністю «Асістанський центр «Ел.Ай.Сі Асістант», відповідно до якої станом на 24.07.2017 заборгованість відповідача становить 66500 грн.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем було порушено умови Договору в частині своєчасного виконання зобов'язання по сплаті обумовлених наведеним договором платежів.

За таких обставин суд приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості зі сплати орендних платежів в розмірі 66500 грн.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України).

Нормами ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, відповідно до якого сума 3 % річних становить 565,85 грн., суд дійшов висновку, що вказане нарахування проведено позивачем у відповідності до вимог чинного законодавства, а відтак позовні вимог в частині стягнення з відповідача зазначеної суми трьох відсотків річних підлягають задоволенню.

Крім того, щодо заявлених позивачем вимог в частині стягнення з відповідача штрафу в розмірі 46000 грн. суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст.230 ГК України).

Згідно з положеннями ст.546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ч.1-2 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 1 ст. 547 Цивільного кодексу України визначено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Пунктом п.6.2 Договору визначено, що у випадку несвоєчасного внесення (більше ніж 30 календарних днів) орендарем орендної плати, крім причин, що не залежать від волі орендаря, він сплачує орендодавцю за його вимогою штраф в розмірі 200 (двісті) % суми орендної платі.

Відповідно до ст.232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок штрафу, судом встановлено, що вказане нарахування проведене позивачем у відповідності до вимог чинного законодавства та умов укладеного між сторонами договору, а відтак позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона, як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідачем не надано доказів на спростування обставин, викладених у позовній заяві.

Витрати зі сплати судового збору, на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються відповідача в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Асістанський центр «Ел.Ай.Сі Асістант» (01023, м. Київ, вул. Л.Первомайського, буд. 11; ідентифікаційний код 31568089) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (79044, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 66500 (шістдесят шість тисяч п'ятсот) грн. заборгованості по орендній платі, 565 (п'ятсот шістдесят п'ять) грн. 85 грн. 3% річних, 46000 (сорок шість тисяч) грн. штрафу та 1695 (одна тисяча шістсот дев'яносто п'ять) грн. 98 коп. витрат зі сплати судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано 19.09.2017

Суддя Я.В. Маринченко