ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у прийнятті позовної заяви

"15" вересня 2017 р.№ 916/2261/17

Суддя Желєзна С.П., розглянувши матеріали позовної заяви за вх. № 2384/17

за позовом: державного багатопрофільного підприємства „Урожай"

до відповідачів: ОСОБА_1,

приватного підприємства „Інвентор"

про визнання недійсними договорів

ВСТАНОВИВ:

Державне багатопрофільне підприємство „Урожай" звернулось до господарського суду Одеської області із позовом до ОСОБА_1, приватного підприємства „Інвентор" про визнання недійсними договорів безвідсоткової фінансової позики №1 від 01.08.2015р., №2 від 14.09.2015р., №3 від 03.11.2015р., №4 від 10.12.2015р., №5 від 15.12.2015р. та №6 від 16.12.2015р., які були укладені між державним багатопрофільним підприємством „Урожай" та ОСОБА_1.

Приписами ст. 1 ГПК України встановлено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності. Угода про відмову від права на звернення до господарського суду є недійсною.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу, а саме: підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності.

Згідно з п. 3.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24 жовтня 2011 року N 10 „Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: - участь у спорі суб'єкта господарювання; - наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; - наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; - відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Так, ч. 2 п. 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24 жовтня 2011 року N 10 „Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" передбачено, що з огляду на приписи частини другої статті 1 та статті 12 ГПК зазначені справи підвідомчі господарським судам і в тому разі, якщо сторонами в судовому процесі виступають фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності. Справи, що виникають з корпоративних відносин, - це справи зі спорів між юридичними особами та їх учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасниками, які вибули, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи. Предметом відповідних позовів можуть бути вимоги про визнання недійсними: актів органів управління юридичної особи; її установчих документів; правочинів, укладених юридичною особою, якщо позивач обґрунтує свої вимоги порушенням його корпоративних прав або інтересів, тощо. Виняток становлять трудові спори за участю юридичної особи.

Незважаючи на те, що державним багатопрофільним підприємством „Урожай" не було надано суду ані оригіналів ані належним чином завірених копій оспорюваних правочинів, зміст позовної заяви та доданих до неї матеріалів дозволяє суду дійти висновку, що ОСОБА_1 у спірних правовідносинах виступав у якості фізичної особи, яка не здійснює господарську діяльність та не набула статусу суб'єкта підприємницької діяльності у порядку, встановленому чинним законодавством.

З огляду на викладене суд зазначає, що суб'єктний склад сторін по справі не відповідає вимогам ст. 1 ГПК України, наслідком чого є неможливість вирішення даного спору в порядку господарського судочинства.

Згідно вимог п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 62 ГПК України суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України, про відмову в прийнятті позовної заяви виноситься ухвала, яка надсилається сторонам, прокурору, якщо вони є заявниками, не пізніше трьох днів з дня надходження заяви.

Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, які свідчать про невідповідність суб'єктного складу сторін по справі вимогам ст.ст. 1, 21 ГПК України, що тягне за собою непідвідомчість даної справи господарським судам, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України господарський суд відмовляє державному багатопрофільному підприємству „Урожай" у прийнятті вказаної позовної заяви.

При цьому, сума судового збору у загальному розмірі 10216,12 грн., сплачена в дохід державного бюджету згідно з квитанціями від 11.09.2017р. та від 14.09.2017р. відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України „Про судовий збір" повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 62, ст. 86 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. У прийнятті позовної заяви позивачу відмовити.

Позовні матеріали повернути позивачу.

Відповідно до ч. 4 ст. 62, ст. 106, 111-13 ГПК України ухвалу про відмову у прийнятті позовної заяви може бути оскаржено в апеляційному та касаційному порядку.

Суддя С.П. Желєзна