КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"12" вересня 2017 р. Справа №910/12017/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Сухового В.Г.

Чорної Л.В.

при секретарі судового засідання: Пугачовій А.С.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 12.09.2017 року по справі №910/12017/17 (в матеріалах справи).

розглянувши матеріали апеляційної скарги (сторони, яка не брала участь у справі) ОСОБА_2

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.07.2017 про вжиття заходів до забезпечення позову

у справі № 910/12017/17 (суддя Отрош І.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Слух"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кордіал"

про визнання договору продовженим та визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

24.07.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Слух" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кордіал" про визнання договору продовженим та визнання права власності (з урахуванням поданої позивачем 27.07.2017 заяви про зміну предмету позову).

26.07.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Слух" про вжиття заходів до забезпечення позову, в якій позивач просив суд заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Кордіал" та іншим особам здійснювати виселення Товариства з обмеженою відповідальністю "Слух" з нежилого приміщення, група приміщень № 92 (літера А), що знаходиться в будинку АДРЕСА_1 загальною площею 347,1 кв. м, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 0, а також вчиняти дії щодо відключення вказаного приміщення від електромереж, водопостачання та/або щодо припинення електропостачання та водопостачання у вказане приміщення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.07.2017 № 910/12017/17 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Слух" про вжиття заходів до забезпечення позову задоволено повністю, заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю "Кордіал" та іншим особам, здійснювати виселення Товариства з обмеженою відповідальністю "Слух" з нежилого приміщення, групи приміщень № 92 (літера А), що знаходиться в будинку АДРЕСА_1, загальною площею 347,1 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 0, а також вчиняти дії щодо відключення вказаного приміщення від електромереж, водопостачання та/або щодо припинення електропостачання та водопостачання у вказане приміщення.

28.08.2017 через відділ діловодства Київського апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга від сторони, яка не брала участь у даній справі ОСОБА_2 в порядку ст. 91 ГПК України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.07.2017 у справі № 910/12017/17 про вжиття заходів до забезпечення позову.

Скаржник просив поновити строк апеляційного оскарження, ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.07.2017 № 910/12017/17 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Слух" про вжиття заходів до забезпечення позову.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Слух" у відзиві просило колегію суддів залишити апеляційну скаргу (сторони, яка не брала участь у справі) ОСОБА_2 без задоволення, ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.07.2017 № 910/12017/17 залишити без змін, як таку, що прийнято у повній відповідності до вимог діючого законодавства України. Крім того, за змістом відзиву, позивач наголосив на тому, що оскаржувана ухвала по даній справі жодним чином не зачіпає права та інтереси ОСОБА_2.

До судового засідання від 12.09.2017 представники ОСОБА_2 (сторона, яка не брала участь у даній справі) та відповідача не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи, а саме зворотніми поштовими повідомленнями.

За пунктом 3.9.2 постанови пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1. підпункту 3.9. названої постанови пленуму ВГСУ.

Враховуючи, що присутній представник позивача не заперечував проти розгляду апеляційної скарги у відсутності представників скаржника та відповідача, взявши до уваги те, що ці сторони були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, виходячи з того, що саме ОСОБА_2 (сторона, яка не брала участь у даній справі) була ініціатором апеляційного провадження та зацікавлена у тому щоб з'явитись до суду і здійснити правозахист, колегія суддів перейшла до здійснення розгляду скарги у відсутності цих представників.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення позивача, встановила наступне.

ОСОБА_2 - особа, яка не брала участь у даній справі, звернулася до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.07.2017 № 910/12017/17 в порядку ст. 91 ГПК України.

За приписами вказаної норми апеляційну скаргу мають право подавати не лише сторони у справі, а й ті особи (треті особи), які не брали участь у справі, якщо суд прийняв рішення, що стосується їх прав та обов'язків.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Зазначена конституційна норма конкретизована законодавцем і в ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою, учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення, а також на перегляд справи Верховним Судом України.

Крім того, в п.п. 8, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007р. №8 "Про незалежність судової влади" встановлено, що звернення до суду здійснюється у формі, порядку, випадках та особами, передбаченими процесуальним законом; звернення у справах інших осіб у всіх випадках, а учасників процесу - поза випадками, передбаченими процесуальним законом, розгляду судами не підлягають; оскарження судових рішень допускається у випадках, порядку та з підстав, визначених законом.

Статтею 91 ГПК України визначено, що сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

Тобто, особи, які не є сторонами по справі повинні доводити той факт, що оскаржуване рішення стосується їх прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 3 ст. 104 ГПК України порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду якщо господарський суд прийняв рішення про права і обов'язки осіб, які не були залучені до участі у справі.

Судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов'язків цієї особи, тобто, судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття судового рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов'язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Судове рішення є таким, що прийняте про права та обов'язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині судового рішення містяться висновки суду про права та обов'язки цієї особи, або у резолютивній частині судового рішення суд прямо вказав про права та обов'язки таких осіб. В такому випадку, судове рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов'язків. Будь-який інший правовий зв'язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 02.09.2008р. у справі № 23/294, ухвалі Вищого господарського суду України від 07.09.2010р. у справі № 33/289.

Так, у розгляді апеляційної скарги, поданої особою, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції і яка вважала, що місцевим господарським судом вирішено питання про її права та обов'язки, апеляційний господарський суд, прийнявши апеляційну скаргу до провадження, повинен з'ясувати наявність правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі.

ОСОБА_2 - особа, яка не брала участь у даній справі, обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, зазначає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції стосується її прав та обов'язків, з огляду на нижченаведене.

Так, скаржник у апеляційній скарзі наголошує, що згідно договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 01.06.2017, первісний іпотекодержатель - ОСОБА_3 відступає, а новий іпотекодержатель - ОСОБА_2, набуває права та обов'язки первісного іпотекодержателя, належних їй згідно з іпотечним договором, посвідченим 18.07.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойком О.В. за реєстраційним номером №1505, укладеним між ОСОБА_3 та ТОВ «Кордіал».

Предметом договору іпотеки є нежитлове приміщення - групи приміщень № 92 (літера А), що знаходиться в будинку АДРЕСА_1, загальною площею 347,1 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 0.

ОСОБА_2 вважає, що оскільки вона є іпотекодержателем, то відповідно до законодавства всі договори щодо передачу в оренду приміщення, що є предметом іпотеки, без її згоди є нікчемними.

Таким чином, скаржник наголосила, що місцевий господарський суд, приймаючи ухвалу про забезпечення позову від 27.07.2017, порушив її права, як іпотекодавця, оскільки ця ухвала стосується її прав та обов'язків.

Крім того, скаржник стверджує, що нею 01.06.2017 було направлено на адресу ТОВ «Кордіал» повідомлення (вимогу) про порушення основного зобов'язання та іпотечного договору, а правовим наслідком невиконання цього повідомлення є право протягом 30 днів з дня її надсилання, звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності.

Згідно ст. 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання, відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких, на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Скаржник звертає увагу суду, що Іпотечний договір від 18.07.2014 був укладений раніше договору оренди від 01.10.2014.

Вимоги ОСОБА_2 протягом 30 днів залишено без задоволення, а тому вона вважає, що у неї виникло пріоритетне право на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на приміщення - групи приміщень № 92 (літера А), що знаходиться в будинку АДРЕСА_1, загальною площею 347,1 кв.м.. У разі звернення стягнення на предмет іпотеки, вона буде позбавлена права повноцінно користуватись майном набутим нею у власність, тому що вона не зможе ним користуватись через обмеження встановлені оскарженою ухвалою місцевого господарського суду від 27.07.2017.

В подальшому, за змістом апеляційної скарги, ОСОБА_2 наводить свої заперечення стосовно оскарженої ухвали та по суті спору, який розглядається місцевим господарським судом.

Позивач, заперечуючи ствердження ОСОБА_2, наголосив, що оскаржена ухвала місцевого суду жодним чином не впливає на її права та обов'язки, як нового іпотекодержателя, з огляду на таке.

Позивач звертає увагу на те, що наразі, ОСОБА_2 ще не звернула стягнення на предмет іпотеки та не набула права власності на нього, а тому у скаржника поки що відсутнє право користування спірним приміщенням; наявність між ТОВ "Слух" та ТОВ "Кордіал" орендних відносин щодо переданого в іпотеку майна не створює будь-яких перешкод у набутті іпотекодержателем права власності на це майно; згоду на укладення договору оренди щодо переданого в іпотеку майна надав первісний іпотекодержатель - ОСОБА_3. Таким чином, з наведеного слідує, що оскаржена ухвала про забезпечення позову не впливає на права т обов'язки ОСОБА_2.

Як роз'яснив Пленум Вищого Господарського суду України у своїй постанові від 17.05.2011 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" (зі змінами та доповненнями) у розгляді апеляційної скарги, поданої особою, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції і яка вважала, що місцевим господарським судом вирішено питання про її права та обов'язки, апеляційний господарський суд, прийнявши апеляційну скаргу до провадження (якщо вона не підлягала поверненню з передбачених ГПК підстав), повинен з'ясувати наявність правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі. (п. 5-2)

З матеріалів справи слідує, що оскаржуваною ухвалою суду ОСОБА_2 не визначено ні стороною, ні третьою особою. Водночас, скаржник не підпадає й під ознаки особи, яка не брала участі у справі, але щодо якої суд вирішив питання про її права та обов'язки, з огляду на те, що ухвала місцевого господарського суду даної справи не містить висновків про його права та обов'язки.

Між тим, колегія суддів зазначає, що прийняття ухвали Господарського суду міста Києва від 27.07.2017 № 910/12017/17, якою заяву ТОВ "Слух" про вжиття заходів до забезпечення позову задоволено повністю, жодним чином не позбавляє права нового іпотекодержателя ОСОБА_2 на звернення стягнення на предмет іпотеки - нежитлове приміщення - групи приміщень № 92 (літера А), що знаходиться в будинку АДРЕСА_1, загальною площею 347,1 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 0, у порядку визначеному Законом України «Про іпотеку», так і звернутися з окремим позовом до суду про звернення стягнення на предмет іпотеки за захистом свого права; не позбавляє права звернутися з окремим позовом до суду про визнання договорів нікчемними (недійсними), в тому випадку, якщо ОСОБА_2 вважає, що порушені її права, як нового іпотекодержателя в частині передачі спірних приміщень в оренду без її згоди, тощо.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що забезпечення позову застосовується, лише як гарантія задоволення законних вимог позивача, і тому, в разі відмови у задоволенні позову, такі заходи будуть скасовані судом, що розглядає справу, із зазначенням про це в рішенні чи ухвалі.

У відповідності до ст. 68 ГПК України, питання про скасування забезпечення позову вирішується господарським судом, що розглядає справу, із зазначенням про це в рішенні чи ухвалі.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України ,,Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" № 16 від 26.12.2011р., враховуючи, що забезпечення позову застосовується, як гарантія задоволення законних вимог позивача, господарський суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Таким чином, колегія суддів з огляду на доводи скаржника, ретельно дослідивши наявні матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного процесуального закону, дійшла висновку, що прийняття ухвали Господарського суду міста Києва від 27.07.2017 № 910/12017/17 жодним чином не порушує права та обов'язки ОСОБА_2, оскільки питання про її права і обов'язки у вказаній ухвалі судом першої інстанції не вирішувалися; свої вимоги та заперечення по суті спору вона має право викласти, звернувшись з клопотанням про вступ до участі у справу в якості третьої особи, чи то, звернувшись до суду з окремими позовами за захистом свого права.

Відповідно до п. 5-2. вище зазначеної Постанови пленуму ВГСУ від 17.05.2011 № 7 передбачено, якщо буде встановлено, що права такої особи оскаржуваним судовим рішенням не порушені та що питання про її права і обов'язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою припиняє апеляційне провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 80 ГПК, оскільки у такому випадку не існує правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі, в зв'язку з чим відсутній суб'єкт апеляційного оскарження.

Аналогічної позиції про необхідність припинення провадження за скаргою осіб, які не брали участі у справі, і які не довели в суді факту вирішення питання судами попередніх інстанцій про їх права та обов'язки, а також про відсутність необхідності перегляду рішень судів по суті за наведених обставин дотримується Верховний Суд України, зокрема, в постановах від 07.07.2009р. у справі № 01/65-88, від 02.03.2010р. у справі № 5/131-09, від 02.03.2010р. у справі № 5/130-09, від 23.03.2010р. у справі № 1/1120-26/396.

У разі звернення до апеляційного суду із апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у розгляді справи у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не повинен з'ясовувати характер спірних правовідносин, що склалися між позивачем та відповідачем, оскільки це призвело б до перегляду рішення суду по суті, що суперечить позиції Верховного Суду України, викладеної у вищевказаних постановах останнього, а зобов'язаний лише перевірити факт вирішення питання судом першої інстанцій про права та обов'язки особи, яка не брала участі у розгляді справи, і за відсутності підтвердження такого факту - припинити апеляційне провадження за такою апеляційною скаргою.

За результатами вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що питання про права та обов'язки ОСОБА_2 в оскарженій ухвалі судом першої інстанції не вирішувалося, відтак оскаржувана ухвала від 27.07.2017 не зачіпає прав та обов'язків скаржника, у зв'язку з чим, апеляційне провадження підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, оскільки, у даному випадку, не існує правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі, в зв'язку з чим відсутній суб'єкт апеляційного оскарження.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 80, ст. ст. 86, 91, 99 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.07.2017 по справі №910/12017/17 припинити.

Ухвала Київського апеляційного господарського суду від 12.09.2017 № 910/12017/17 набирає законної сили з дня її прийняття.

Ухвала Київського апеляційного господарського суду від 12.09.2017 № 910/12017/17 може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України у 20-денний строк.

Матеріали оскарження № 910/12017/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді В.Г. Суховий

Л.В. Чорна