ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.09.2017 Справа № 920/726/17
Господарський суд Сумської області у складі судді Левченка П.І. при секретарі судового засідання Чепульській Ю.В. розглянув матеріали справи № 920/726/17

за позовом Охтирської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області, м. Охтирка Сумської області,

до відповідача Великописарівської селищної ради, смт. Велика Писарівка Великописарівського району Сумської області,

про визнання права власності,

за участю представників:

позивача ОСОБА_1 за довіреністю б/н від 08.06.2017,

відповідача - не зявився.

Суть спору: позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою, відповідно до якої просить суд визнати за Охтирською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області право власності за набувальною давністю на приміщення гаражу, розташованого за адресою: 42800, Сумська область, Великописарівський район, смт. Велика Писарівка, вул. Московська, буд. 3, площею 26,3 кв.м.

16.08.2017 року від відповідача до суду надійшов лист від 14.08.2017 року за № 02-30/469, відповідно до якого відповідач не заперечує проти розгляду справи № 920/726/17 без участі його представника та підтримує позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою від 21.08.2017 року у справі № 920/726/17 суд зобовязав позивача надати письмове пояснення, щодо наявності у нього повноважень здійснювати від імені держави право державної власності, набувати майно у власність.

04.09.2017 року від представника позивача до суду надійшли письмові пояснення від 04.09.2017 року за № 4520/10/18-11-10-02-27, відповідно до яких він зазначає, що Охтирська ОДПІ ГУ ДФС у Сумській області керуючись Законом України «Про управління обєктами державної власності» від 21.09.2006 року № 185-V та Господарським кодексом України, як юридична особа включена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців з основним видом економічної діяльності 84:11 - державне управління загального характеру, являється учасником господарських відносин з усіма правами та обовязками. Відповідно до частини другої статті 141 Господарського кодексу України, щодо особливостей правового режиму державного майна у сфері господарювання, управління обєктами державної власності відповідно до закону здійснюють Кабінет Міністрів України і, за його уповноваженням, центральні та місцеві органи виконавчої влади. У випадках, передбачених законом, управління державним майном здійснюють також інші субєкти. Охтирська ОДПІ ГУ ДФС у Сумській області являється субєктом органів виконавчої влади, як інші субєкти які мають право здійснювати управління державним майном.

На підставі частини першої статті 141 цього ж Кодексу, яка визначає, що до державного майна у сфері господарювання належать цілісні майнові комплекси державних підприємств або їх структурних підрозділів, нерухоме майно, інше окреме індивідуально визначене майно державних підприємств, акції (частки, паї) держави у майні субєктів господарювання різних форм власності, а також майно, закріплене за державними установами і організаціями з метою здійснення необхідної господарської діяльності, та майно, передане в безоплатне користування самоврядним установам і організаціям або в оренду для використання його у господарській діяльності. Держава через уповноважені органи державної влади здійснює права власника також щодо обєктів права власності Українського народу, зазначених у частині першій статті 148 цього Кодексу, позивач просить суд визнати право власності приміщення гаражу та передати його в управління майно Охтирській ОДШ ГУ ДФС у Сумській області.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою від 01.08.2017 року № 4337/10/18-11-10-02-27 про визнання за ним правj власності на нерухоме майно за набувальною давністю, а саме: на приміщення гаражу, розташованого за адресою: 42800, Сумська область, Великописарівський район, смт. Велика Писарівка, вул. Московська, буд. 3, площею 26,3 кв.м.

У зазначеній позовній заяві позивач зазначає, що на території смт. Велика Писарівка Великописарівського району Сумської області розташована цегляна будівля гаража за адресою: 42800, Сумська область, Великописарівський район, смт. Велика Писарівка, вул. Московська, буд. 3, загальною площею 26,3 кв.м., поряд з приміщення гаража Фінансового управління Великописарівської районної державної адміністрації.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ним з 1997 року використовується вищевказане приміщення гаража, проте в звязку з неодноразовими реорганізаціями у системі органів податкової служи та відсутністю бюджетного фінансування на виготовлення технічної документації, своєчасно така документація виготовлена не була та не оформлено право власності на дане нерухоме майно.

Позивач у 2017 році звернувся до органів БТІ для виготовлення технічного паспорту на приміщення гаражу, розташованого за адресою: 42800, Сумська область, Великописарівський район, смт. Велика Писарівка, вул. Московська, буд. 3, загальною площею 26,3 кв.м., але подальша реєстрація права власності на зазначене приміщення не може бути проведена у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек та Єдиного державно реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна права власності на приміщення гаража загальною площею 26,3 кв.м., яке розташоване за адресою: 42800, Сумська область, Великописарівський район, смт. Велика Писарівка, вул. Московська, буд. 3, не зареєстровані.

За даними інформаційної довідки з Реєстру нерухомості, станом на 15.05.2017 року за адресою реєстрації: 42800, Сумська область, Великописарівський район, смт. Велика Писарівка, вул. Московська, буд. 3, зареєстровано право власності Покровської релігійної громади Української православної церкви, на нежитлову будівлю храму, розташованого поряд з гаражем позивача та Фінансового управління Великописарівської РДА Сумської області, на нежитлове приміщення гаражу загальною площею 26,9 кв.м., яке знаходиться з правого боку від приміщення гаража, на яке позивач просить суд визнати за ним право власності за набувальною давністю.

Таким чином, на момент розгляду даної справи, відомості щодо будь-яких інших власників нежитлового приміщення гаража загальною площею 26,3 кв.м., розташованого за адресою: 42800, Сумська область, Великописарівський район, смт. Велика Писарівка, вул. Московська, буд. 3, відсутні, а сам обєкт нерухомості зареєстрованого власника не має.

Позивач зазначає, що він станом на 01.08.2017 року добросовісно та відкрито володіє вищезгаданим нежитловим приміщенням більше десяти років.

Згідно частини першої статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а згідно частини другої даної правової норми, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права.

Вимогами частини першої статті 316 Цивільного кодексу України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Зміст права власності визначений в частині першій статті 317 названого Кодексу, якою передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії.

Згідно частини першої статті 344 Цивільного кодексу України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Частиною четвертою згаданої статті передбачено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду

Позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами наявності у нього повноважень набувати та здійснювати від імені держави право державної власності, зокрема, набувати нерухоме майно у власність.

У статті 141 Господарського кодексу України, на яку посилається позивач у своїх поясненнях від 04.09.2017 року № 4520/10/18-11-10-02-27, йдеться про державне майно, тобто майно, власником якого є держава, а за державними установами і організаціями державне майно закріплюється, зокрема, на підставі оперативного управління, згідно статті 137 Господарського кодексу України, але при цьому власником державного майна є держава.

Управління обєктами державної власності відповідно до закону здійснюють Кабінет Міністрів України і за його уповноваженням, центральні та місцеві органи виконавчої влади, а також у випадках передбачених законом, управління державним майном здійснюють також інші субєкти (частина друга статті 141 Господарського кодексу України).

Суд звертає увагу на те, що у вищезгаданій статті 141 Господарського кодексу України не йдеться про право власності будь-яких центральних чи місцевих органів виконавчої влади, а йдеться лише про майно, власником якого є держава, і яке може закріплюватися за державними установами і організаціями, може передаватися в управління, але в усіх випадках власником державного майна є держава.

Згідно статті 326 Цивільного кодексу України, у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими субєктами.

Таким чином, чинне законодавство України не передбачає права власності органів державної влади, а відтак за позивачем не може бути визнано право власності на майно, зокрема, приміщення гаражу за набувальною давністю. Органи державної влади здійснюють управління майном, що є у державній власності, відповідно до закону, але власником такого майна є держава (стаття 326 Цивільного кодексу України, стаття 141 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статей 33, 34 названого Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються учасниками судового процесу. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України визначає, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи усе вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, у звязку з неправомірністю та необгрунтованістю.

Керуючись статтями 32-34, 43, 82, 84-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 18.09.2017.

Суддя ОСОБА_2