ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2017 р. Справа № 910/22186/16

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Фрич М.М., секретар судового засідання Вакалюк А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Інфотакс Плюс"

вул. В.Дончука, 7, приміщення 5, м. Київ, 04050

до відповідача: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Датекс"

вул. Датекс, 4, м. Софія, Республіка Болгарія, 1592

адреса представника: 02140, АДРЕСА_1

до відповідача: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Екселліо Трейд"

вул. Галицька, 119, м. Рогатин, Івано-Франківська область, 77000

про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги №5-2015 від 12.05.2015 р. та визнання недійсним договору про відступлення права вимоги №12-2015 від 08.12.2015 р. укладених між ТОВ "Датекс" та ТОВ "Екселліо Трейд"

за участю:

від позивача: ОСОБА_2 - представник, (довіреність б/н від 01.09.2017 р.);

від відповідача ТОВ "Датекс": ОСОБА_3 - представник, (довіреність б/н від 12.04.2016 р.);

від відповідача ТОВ "Екселліо Трейд": ОСОБА_4 - представник, (довіреність б/н від 01.03.2017 р.)

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Інфотакс Плюс" подало позов до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Датекс" та до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Екселліо Трейд" про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги №5-2015 від 12.05.2015 р. та визнання недійсним договору про відступлення права вимоги №12-2015 від 08.12.2015 р. укладених між ТОВ "Датекс" та ТОВ "Екселліо Трейд".

Ухвалою суду від 14.12.2016 року прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі і призначено розгляд справи на 02.03.2017 року. Ухвалою суду від 02.03.2017 року відкладено розгляд справи на 12.09.2017 року.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Представник відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Датекс" проти позову заперечив, заявив клопотання про направлення рішення по справі на адресу представника відповідача 1: 02140, АДРЕСА_1. Суд приймає до уваги вказане клопотання.

Представник відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Екселліо Трейд" проти позову заперечив.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив таке.

05.06.2013 року між ТОВ "Датекс" та ТОВ "Інфотакс Плюс" було укладено договір поставки №4/2013. Відповідно до вказаного договору ТОВ "Датекс" продає, а ТОВ "Інфотакс Плюс" купує товари на умовах, визначених договором.

Позивач вказав, що відповідно до п.10.2 договору поставки №4/2013 від 05.06.2013 року, укладеного між ТОВ "Датекс" та ТОВ "Інфотакс Плюс", жодна зі сторін не має права передавати свої права та зобов'язання відповідно до вказаного договору третім особам без попередньої згоди іншої сторони.

За словами позивача, всупереч договору поставки №4/2013 від 05.06.2013 року між ТОВ "Датекс" (первісний кредитор) та ТОВ "Екселліо Трейд" (новий кредитор) 12.05.2015 року було укладено договір відступлення права вимоги №5-2015, у відповідності до умов якого первісний кредитор передав новому кредиторові право на стягнення частини заборгованості у розмірі 1 399 881, 38 грн., що на дату укладення вказаного договору відповідно до офіційного курсу НБУ (23, 103884 грн. за 1 євро) становить 60590, 74 євро, належних первісному кредиторові за договором поставки №4/2013 від 05.06.2013 року.

08.12.2015 року укладено новий договір відступлення права вимоги №12-2015, у відповідності до якого ТОВ "Датекс" (первісний кредитор) передає ТОВ "Екселліо Трейд" (новий кредитор), а новий кредитор набуває прав на стягнення частини заборгованості у розмірі 1 300 000, 00 грн., що на дату укладення договору відповідно до офіційного курсу НБУ становить 51 286 євро 38 центів, належних первісному кредитору, а також всі штрафні санкції, що можуть бути нараховані боржнику за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором поставки №4/2013 від 05.06.2013 року.

Позивач вказав, що вказані договори відступлення права вимоги №5-2015 від 12.05.2015 року та договір відступлення права вимоги №12-2015 від 08.12.2015 року суперечать вимогам договору поставки №4/2013 від 05.06.2013 року, укладеного між ТОВ "Датекс" та ТОВ "Інфотакс Плюс" та чинному законодавству України, оскільки ТОВ "Інфотакс Плюс" згоди на заміну кредитора у зобов'язанні не надавав.

Таким чином з посиланням на ст. ст. 203, 204, 215, 512 Цивільного кодексу України позивач просить суд визнати недійсним договір про відступлення права вимоги №5-2015 від 12.05.2015 року, укладений між товариство з обмеженою відповідальністю "Датекс" та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Екселліо Трейд", а також визнати недійсним договір про відступлення права вимоги №12-2015від 08.12.2015 року, укладений між товариство з обмеженою відповідальністю "Датекс" та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Екселліо Трейд".

Відповідач ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Датекс" з позовними вимогами не погоджується, подав суду відзив на позовну заяву (вх.№14269/17 від 12.09.2017 року). У своєму відзиві відповідач вказує на те, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а відповідно до ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідач вказав, що за загальним правилом заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки така дія не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов'язків, не погіршує становища боржника та не зачіпає його інтересів.

Крім того, відповідач вказав, що позивач був належним чином повідомлений щодо відступлення права вимоги за договорами №5-2015 від 12.05.2015 року та №12-2015 від 08.12.2015 року.

Враховуючи викладене, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Екселліо Трейд" проти позову заперечив, проте письмового відзиву суду не подав.

Виходячи з матеріалів справи та керуючись вимогами діючого законодавства, суд дійшов в спірному випадку наступних висновків.

Позовні вимоги не підлягають до задоволення з таких підстав.

За змістом ст.76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема у випадку, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків виключної підсудності у справах з іноземним елементом, передбачених ст. 77 цього Закону.

Із змісту ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) вбачається, що цивільні права та обов'язки виникають зокрема, з Договору.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.ст. 626, 627, 628, 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до договору №4/2013 від 05.06.2013 року, укладеного між ТОВ "Датекс" (продавець) та ТОВ "Інфотакс Плюс" (покупець), продавець продає, а покупець купує товари на умовах, зазначених у цьому договорі.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги.

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов'язанні допускається протягом усього часу існування зобов'язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, надалі між ТОВ "Датекс" та ТОВ "Екселліо Трейд" було укладено договір відступлення права вимоги №5-2015 від 12.05.2015 року та договір відступлення права вимоги №12-2015 від 08.12.2015 року.

Посилання позивача на те, що кредитор у зобов'язанні не може бути замінений не можуть братися судом до уваги з огляду на таке.

Приписами ст.516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що за загальним правилом заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов'язків, не погіршує становища боржника та не зачіпає його інтересів, що не позбавляє сторін права додатково врегулювати порядок заміни кредитора у договорі.

Відповідно до ст.35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Пунктом 2.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" встановлено, що не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

В спірному випадку, судом взято до уваги встановлені постановою Львівського апеляційного господарського суду по справі №909/1178/15 від 01.06.2016 року, яке набрало законної сили, обставини, відповідно до яких 12.05.2015р. ТзОВ "Датекс" повідомило ТзОВ "Інфотакс Плюс" про відступлення права вимоги ТзОВ Екселіо Трейд за договором відступлення права вимоги №5-2015 від 12.05.2015 року. Дане повідомлення про відступлення права вимоги отримано ТзОВ "Інфотакс Плюс" 21.05.2015р., про що свідчить підпис та печатка останнього на повідомленні. Крім того, апеляційний господарським судом встановлено, що 15.12.2015р. ТзОВ Датекс на адресу ТзОВ "Інфотакс Плюс" надіслало повідомлення про відступлення права вимоги та копію договору відступлення права вимоги №12-2015 від 08.12.2015р., доказом чого є поштове відправленням з описом включення в цінний лист. Вказане дає підстави вважати, що позивач був належним чином повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні.

Посилання позивача на те, що ТОВ "Інфотакс Плюс" письмової згоди на заміну кредитора у зобов'язанні не надавав визнаються судом необґрунтованими враховуючи наступне.

Відповідно до п.10.2 договору №4/2013 від 05.06.2013 року жодна зі сторін не має права передавати свої права та обов'язки відповідно до цього договору третім особам без попередньої згоди іншої сторони.

В спірному випадку слід звернути увагу на те, що форма згоди вказаним пунктом договору не визначена.

Разом з тим, отримавши вказані повідомлення про заміну кредитора, позивач не висловив жодних заперечень. Докази протилежного в суду відсутні.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до п.2.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013 року "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" - вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Відповідно до п.2.10. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013 року "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" - у силу припису статті 204 ЦК України правомірність правочину презюмується. Отже, обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача (прокурора - в разі подання ним відповідного позову).

Таким чином, враховуючи, що законодавством передбачена можливість заміни кредитора у зобов'язанні без згоди боржника, наявність належного повідомлення позивача про здійснення такої заміни, відсутність визначеної договором форми згоди боржника (позивача) на заміну кредитора, а також відсутність з боку позивача доказів в підтвердження обґрунтованості позовних вимог, в суду немає підстав для визнання недійсним договору відступлення права вимоги №5-2015 від 12 травня 2015 року, укладений між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Датекс" та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Екселліо Трейд" та договору відступлення права вимоги №12-2015 від 08 грудня 2015 року, укладений між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Датекс" та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Екселліо Трейд", а відтак позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Суд, дослідивши подані позивачем докази і на підставі цих доказів з урахуванням обставин по справі та діючого законодавства дійшов до висновку про те, що вимоги позивача є необґрунтованими.

Згідно зі ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

В силу статті 49 ГПК України, судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись 11, 509, 204, 215, 512, 514, 516, 626, 627, 628, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст. 32, 33, 35, 43, 49, 82 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Інфотакс Плюс" /04050, м. Київ, вул. В. Дончука, буд.7, приміщення5/ до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Датекс" /Республіка Болгарія, 1592, м. Софія, вул. Датекс, 4/ та до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Екселліо Трейд" /77000, Івано-Франківська область, м. Рогатин, вул. Галицька, 119/ про визнання недійсним договору відступлення права вимоги №5-2015 від 12 травня 2015 року, укладений між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Датекс" та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Екселліо Трейд" та про визнання недійсним договору відступлення права вимоги №12-2015 від 08 грудня 2015 року, укладений між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Датекс" та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Екселліо Трейд - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 15.09.17

Суддя Фрич М.М.