РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2017Справа №910/12067/17
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "А1 Технолоджі Груп"

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення 208 979,20 грн.

Представники сторін:

від позивача: Зажигаєва В.Б. - представник за довіреністю № б/н від 28.08.2017 р.;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "А1 Технолоджі Груп" до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення коштів в розмірі 208 979,20 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01.03.2017 року між ним та відповідачем укладено договір підряду №0799-6091.

Позивачем на виконання умов договору сплачено на користь відповідача авансовий платіж у розмірі 182 856,00 грн.

Проте, відповідач не виконав роботи передбачені договором.

У зв'язку з чим, позивач відмовився від договору та просив повернути сплачені кошти.

Оскільки, відповідачем не повернуті кошти, позивач звернувся до суду про стягнення грошових коштів в розмірі 208 979,20 грн., що складаються з: авансового платежу в розмірі 182 856,80 грн. та штрафу в розмірі 26 122,40 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 25.07.2017 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 04.09.2017 р.

В судове засідання 04.09.2017 р. представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали суду від 25.07.2017 р. не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 015.

Як вбачається з повернутого конверта №015 з направленням ухвали про порушення провадження у справі від 25.07.2017 року, він повернувся в суд у зв'язку з закінченням встановленого строку зберігання.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

У відповідності до ст. 87 ГПК України ухвалу суду було надіслано відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу, що зазначена в позовній заяві, а саме: АДРЕСА_1, яка згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 25.07.2017 у є місцезнаходженням відповідача.

Стаття 64 ГПК України встановлює, що у разі відсутності сторін за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців ухвала про порушення провадження у справі вважається врученою їм належним чином.

Представник позивача вимоги ухвали суду від 25.07.2017 року виконав.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

01.03.2017 року між товариством з обмеженою відповідальністю "А1 Технолоджі Груп" (замовник) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 укладено договір підряду №0799-6091.

Відповідно до п.1.1 договору, підрядник зобов'язується власними силами виконати наступні роботи: виготовлення, оброблення та встановлення пери метрової огорожі (далі - роботи) за адресою: АДРЕСА_3 (далі - об'єкт), а замовник зобов'язується прийняти належним чином виконані роботи та оплатити їх у відповідності до умов договору.

Відповідно до ч.1 статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з ч.2 статті 837 ЦК України договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Пунктом 1.3 договору передбачено, що підрядник зобов'язується виконати роботи згідно з Технічним завданням, яке являється додатком №2 до договору та є його невід'ємною частиною.

Загальна ціна договору є договірною та становить 261 224,00 грн. (п.2.1 договору).

Відповідно до п.2.3 договору, замовник оплачує виконання робіт таким чином:

2.3.1. 70% загальної вартості відповідно до п.2.1 договору та складає 182 856,80 грн. протягом 5 (п'яти) робочих днів з моменту підписання даного договору сторонами (авансовий платіж),

2.3.2. 30% вартості відповідно до п.2.1 договору та складає 78 367,20 грн. (остаточний розрахунок).

На виконання умов договору позивач 03.03.2017 року перерахував на рахунок відповідача 182 856,80 грн., що підтверджується платіжним дорученням №814 від 03.03.2017 року з призначенням платежу: «авансовий платіж на виконання робіт зг дог 0799-6091 від 01.03.17».

Відповідно до п.5.1 договору, роботи на об'єкті повинні розпочатися протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту підписання цього договору та зарахування авансового платежу на рахунок підрядника відповідно до п.2.3.1 договору.

Термін виконання робіт складає 60 календарних днів за умови виконання усіх вимог п.5.1 даного договору (п.5.2 договору).

В матеріалах справи наявний лист-вимога вих. № 16 від 13.04.2017 року, який отриманий відповідачем 14.04.2017 року в якому позивач просить відповідача прискорити темпи виконання робіт та до 21.04.2017 року встановити для стовпів огорожі та надати замовнику для погодження виготовлену та повністю придатну для встановлення секцію огорожі.

Листом №69 від 11.05.2017 року позивач вимагав у відповідача протягом 3 (трьох) календарних днів з дати отримання даного листа-вимоги, надати йому гарантійний лист з зазначенням дати закінчення виконання робіт та додати до гарантійного листа поденний графік виконання робіт, з зазначенням їх обсягів. Даний лист отриманий відповідачем 15.05.2017 року.

Листом №70 від 19.05.2017 року позивач вимагав у відповідача до 18 год. 00 хв. 31 травня 2017 року виконати в повному обсязі зобов'язання взяті на себе відповідно до умов договору.

Листом №92 від 14.07.2017 року у зв'язку з порушенням умов договору та не виконання зобов'язань зі сторони відповідача, позивач керуючись п.п.2.4, 11.2 договору повідомив ФОП ОСОБА_2 про припинення договору та вимагав протягом 5 робочих днів з дня отримання цієї вимоги сплатити на розрахунковий рахунок позивача грошові кошти у розмірі 208 979,20 грн., що включає в себе: сплачений авансовий платіж в розмірі 182 856,80 грн. та штраф передбачений п.2.4 договору у розмірі 26 122,40 грн. Даний лист надіслано відповідачу 14.07.2017 року.

Відповідно до п.11.2 договору замовник має право розірвати в односторонньому порядку договір і вимагати компенсації заподіяних збитків, письмово попередивши про свій намір підрядника за 15 робочих днів, у разі істотних порушень підрядником умов даного договору.

Якщо з вини підрядника призупиняються роботи та/або розривається договір, що не залежить від виконання своїх обов'язків за договором замовником, він повинен відшкодувати збитки в повному обсязі та компенсувати замовнику всі його витрати, що зумовлені такими порушеннями умов договору підрядником (п.11.4 договору).

Пунктом 2.4 договору передбачено, що у разі припинення робіт за цим договором з вини підрядника, він зобов'язаний протягом 5-ти банківських днів з дня отримання письмової вимоги замовника повернути суму авансових платежів, зроблених замовником, за вирахуванням вартості проведених робіт і встановлених на об'єкті конструкцій. Підрядник також відшкодовує замовникові всі збитки, пов'язані з припиненням договору і сплачує штраф у розмірі 10% від загальної вартості робіт підрядника, за актом зупинення або припинення робіт.

Відповідно до ч.2 статті 849 ЦК України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Будь-яких доказів виконання умов договору відповідачем матеріали справи не містять.

А також, відсутні докази повернення коштів в розмірі 182 856,80 грн.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Враховуючи вищезазначене, факт наявності основної заборгованості за договором у відповідача перед позивачем в сумі 182 856,80 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

Пунктом 2.4 договору передбачено, що у разі припинення робіт за цим договором з вини підрядника, він зобов'язаний протягом 5-ти банківських днів з дня отримання письмової вимоги замовника повернути суму авансових платежів, зроблених замовником, за вирахуванням вартості проведених робіт і встановлених на об'єкті конструкцій. Підрядник також відшкодовує замовникові всі збитки, пов'язані з припиненням договору і сплачує штраф у розмірі 10% від загальної вартості робіт підрядника, за актом зупинення або припинення робіт.

Вимоги позивача щодо стягнення штрафу в розмірі 26 122,40 грн. також підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, ч. 5 ст. 49 ст.ст. 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код: НОМЕР_1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "А1 Технолоджі Груп» (03110, м. Київ, вулиця М.Кривоноса, будинок 5/1; ідентифікаційний код: 37441872) авансовий платіж в розмірі 182 856 (сто вісімдесят дві тисячі вісімсот п'ятдесят шість) грн. 80 коп., штраф в розмірі 26 122 (двадцять шість тисяч сто двадцять дві) грн. 40 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 134 (три тисячі сто тридцять чотири) грн. 70 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 14.09.2017 року.

Суддя С.М.Мудрий