ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
12 вересня 2017 рокуСправа № 921/579/15-г/11
УХВАЛА

Господарський суд Тернопільської області у складі судді Сидорук А.М. розглянувши скаргу ОСОБА_1 підприємства "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" № 06-2/891 від 12.06.17р. на дії органу державної виконавчої служби у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_2 проф", вул. Д. Лук'яновича, 8, м. Тернопіль;

до відповідача: ОСОБА_1 підприємства "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України", вул. О. Кульчицької, 8, м. Тернопіль, від імені якого діє філія "Збаразький райавтодор".

про стягнення заборгованості в сумі 115 947 грн. 74 коп.

За участю представників сторін від:

скаржника (боржника): ОСОБА_3 - начальник юридичного відділу;

Відділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Тернопільській області Міністерства юстиції України: ОСОБА_2 головний державний виконавець

Суть справи: Рішенням господарського суду Тернопільської області від 21.08.2015р. стягнено з дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", вул. О. Кульчицької, 8, м. Тернопіль, Тернопільська область, ідентифікаційний код 31995099 в особі філії "Збаразький райавтодор", вул. Грушевського, 157, м.Збараж Збаразького району на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_2 проф", вул. Д. Лук'яновича, 8, м. Тернопіль, ідентифікаційний код 37306789 88 569 грн. 24 коп. основний борг, 4 913 грн. 77 коп. 3 % річних, 22 464 грн. 73 коп. інфляційні нарахування та 1 827 грн. 00 коп. в повернення сплаченого судового збору.

07.09.2015р. на виконання судового рішення господарським судом Тернопільської області видано наказ.

15 червня 2017 року на адресу господарського суду Тернопільської області від ОСОБА_1 підприємства "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" надійшла скарга № 06-2/891 від 12.06.17р. на дії Відділу примусового виконання рішень УДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, згідно якої заявник просить суд визнати дії головного державного виконавця примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_4 щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору і постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій неправомірними та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 31.05.2017 ВП №49133672 та постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 31.05.2017 ВП №49133672 по примусовому виконанні наказу Господарського суду Тернопільської області №921/579/15-г/11 від 07.09.2015р.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 16 червня 2017 року судове засідання по розгляду вищевказаної заяви призначено на 30 червня 2017 року на 12 год. 00 хв.; зобов'язано Відділ примусового виконання рішень УДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області надати господарському суду письмові пояснення /заперечення/ щодо поданої скарги; належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження № 49133672.

Ухвалами господарського суду від 30.06.2017 р., 11.07.2017р. розгляд скарги в порядку ст. 77 ГПК України відкладено на 11.07.2017р. та на 25.07.2017р. в звязку з неподання органом примусового виконання рішень заперечень на скаргу та копій матеріалів виконавчого провадження.

25.07.2017р. на адресу господарського суду Тернопільської області від Відділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Тернопільській області надійшли заперечення на скаргу та копії матеріалів виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Тернопільської області у даній справі.

Ухвалою господарського суду від 25.07.2017р. розгляд скарги було відкладено на 12 вересня 2017 року .

Присутній в судовому засіданні 12.09.2017 представник скаржника подану скаргу на дії відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області підтримав в повному обсязі. Зокрема зазначив, що постанова відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 31.05.2017 про стягнення виконавчого збору на суму 11 777,47 грн. є незаконною та винесена без будь-яких законних підстав, оскільки жодних заходів по примусовому виконанню наказу щодо стягнення боргу державним виконавцем здійснено, тобто реалізовано не було, фактичного стягнення суми боргу не було, відтак були відсутні підстави для її винесення.

Крім того стверджує, що п.7 розділу ХІІ Закону України "Про виконавче провадження" №1404 від 02.06.2016 передбачено, що виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 набрав чинності 05.10.2016, а тому порядок прийняття оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору від 31.05.2017 у виконавчому провадженні ВП №49133672 по примусовому виконанні наказу Господарського суду Тернопільської області № 921/579/15-г/11 від 07.09.2015, що відкрите постановою державного виконавця 30.10.2015, повинен регулюватися положеннями Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 №606-ХІV.

Представник відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області в судовому засіданні 12.09.2017р. проти доводів скаржника заперечив з підстав, викладених у письмових запереченнях на скаргу №2617 від 24.07.2017 (вх. №14548 від 25.07.2017). Зокрема, вказує на те, що в ході примусового виконання зведеного виконавчого провадження №36035661 (до складу якого з 18.04.2016 входило і виконавче провадження №9133672 з примусового виконання наказу Господарського суду Тернопільської області №921/579/15-г/11 від 07.09.2015р.) державним виконавцем вживалися заходи по примусовому виконанню наказу щодо стягнення боргу по даній справі, а саме неодноразово виносились постанови про арешт коштів боржника, копії яких скеровувалися на адресу банківських установ для виконання та боржнику для відома; неодноразово на адресу банків направлялися вимоги на списання коштів з рахунків боржника (в підтвердження наведеного долучено копії з матеріалів зведеного виконавчого провадження). Твердження скаржника про те, що до даних правовідносин має застосуватись Закон України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 №606-XIV вважає необґрунтованими, оскільки Законом України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 року, який набрав чинності 05.10.2016 року (п.7 Розділу ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення"), передбачено, що виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. При цьому, просить суд врахувати, що здійснення примусового виконання рішення суду не є окремою виконавчою дією, а складається із сукупності таких дій та заходів примусового виконання. Щодо оскаржуваної постанови, то вказує на те, що постанова про стягнення виконавчого збору прийнята у відповідності до чинного законодавства, зокрема ст. ст. 27, 40 Закону України "Про виконавче провадження" у звязку із фактичним виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, та відсутності стягнутого виконавчого збору. Просить суд відмовити у задоволенні скарги в повному обсязі.

Представник стягувача в жодне із судових засідань не прибув, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про дату, час і місце розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_2 проф" було повідомлене належним чином, в порядку ст.ст. 64, 87 ГПК України та п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011.

Відповідно до ч.2 ст.121-2 ГПК України неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу державної виконавчої служби, приватного виконавця в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Розглянувши подану скаргу, заслухавши пояснення представників скаржника (боржника) та органу державної виконавчої служби, дослідивши матеріали справи, господарський суд дійшов висновку, що остання підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

30.10.2015 на підставі заяви ТОВ Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_2 проф" №176 від 20.10.2015 головним державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції ОСОБА_5. відкрито виконавче провадження №49133672 про примусове виконання рішення Господарського суду Тернопільської області від 21.08.2015р. у справі №921/579/15-г/11; боржнику - ДП "Тернопільський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" надано семиденний строк з дня винесення постанови для добровільного виконання рішення суду та попереджено, що при невиконанні рішення в наданий для самостійного виконання строк його буде виконано в примусовому порядку із стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій.

18.04.2016 року виконавче провадження №49133672 приєднано до зведеного виконавчого провадження №36035661.

31.05.2017 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_4 винесено постанову ВП №49133672 про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження", у звязку з тим, що 20.04.2017 року на адресу відділу надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_2 проф" про повернення виконавчого документа.

Також, зазначеною постановою виведено в окремі виконавчі провадження постанову про стягнення виконавчого збору та постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження. Крім того, в п.4 постанови вказано, що виконавчий документ може бути повторно предявлений до виконання в строк до 31.05.2018р.

Пунктом 1 частини 1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо останній подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Відповідно до частини 3 ст.40 вказаного Закону, у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною девятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Керуючись ст.ст.3, 27, 40 Закону України "Про виконавче провадження", Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 31.05.2017 року винесено постанову ВП №49133672 про стягнення з боржника ДП "Тернопільський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" 11 777,47 грн. виконавчого збору.

Також, 31.05.2017 року Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, керуючись ст.42 Закону України "Про виконавче провадження", прийнято постанову про стягнення з боржника ДП "Тернопільський облавтодор ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", 200 грн. витрат виконавчого провадження.

Як зазначено вище, в обгрунтування поданої скарги скаржник зазначає, що рішення суду у справі №921/579/15-г/11 органом державної виконавчої служби в примусовому порядку не виконувалось, заходи щодо примусового виконання наказу не проводились. За таких обставин, та враховуючи правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 28.01.2015 у справі №921/205/13-г, а також у п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" №14 від 26.12.2003, скаржник стверджує про відсутність підстав для стягнення з нього виконавчого збору та витрат виконавчого провадження згідно оскаржуваних постанов. При цьому, вважає, що оскільки виконавче провадження з примусового виконання наказу суду розпочато до набрання чинності Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIIІ, то мають застосовуватись положення Закону, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно ст.1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

При цьому, слід зазначити, що умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, на момент відкриття виконавчого провадження ВП №49133672 регулювалися Законом України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 №606-XIV із змінами та доповненнями.

Відповідно до позиції Верховного Суду України, викладеної зокрема у постановах від 28.01.2015 року у справі №924/205/13-г та від 15.11.2016 року у справі №21-5597а/15,2а-2171/11/1370, сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання.

Статтею 32 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на момент відкриття виконавчого провадження) передбачено, що заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

З 05.10.2016р. набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII, пунктом 7 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень якого визначено, що виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Проте, беручи до уваги відсутність законодавчих приписів щодо застосування на момент повернення виконавчого документа стягувачу положень Закону України "Про виконавче провадження" в редакції, чинній на момент відкриття виконавчого провадження, а також враховуючи, що повернення виконавчого документа стягувачу у даній справі, як і винесення оскаржуваних постанов ВП №49133672 від 31.05.2017 року здійснено державним виконавцем після набрання чинності Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII і з посиланням на останній, тому в даному випадку застосуванню підлягають саме положення Закону в редакції чинній на дату винесення оскаржуваних постанов.

Твердження скаржника про необхідність застосування до спірних правовідносин норм Закону України "Про виконавче провадження" №606-ХІV від 21.04.1999 року суд визнає безпідставними.

Щодо постанови про стягнення з боржника виконавчого збору ВП №49133672 від 31.05.2017, слід зазначити наступне.

Статтею 28 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на момент відкриття виконавчого провадження з виконання наказу у даній справі) було передбачено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Відповідно до статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (в редакції чинній на дату винесення постанови про стягнення виконавчого збору) (надалі - Закон України "Про виконавче провадження") виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Тобто, за приписами вказаної статті, підставою для стягнення виконавчого збору в межах виконавчого провадження є саме наявність фактичного стягнення державним виконавцем з боржника на користь стягувача вказаних у виконавчому документі сум.

Як вказує державний виконавець, в ході примусового виконання зведеного виконавчого провадження №36035661 вживались заходи по примусовому виконанню наказу щодо стягнення боргу, неодноразово виносились постанови про арешт коштів боржника, зокрема: 08.04.2014, 11.07.2014, 29.07.2014, 12.09.2014, 03.11.2014, 02.03.2015, 26.10.2015, 18.11.2015, 09.03.2016, 04.04.2016, 18.05.2017, якими накладався арешт на кошти, що містяться на рахунках в банках та належать ДП "Тернопільський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"; неодноразово на адресу банків направлялися вимоги на списання коштів з рахунків боржника (в підтвердження наведеного долучено копії платіжних вимог №50353187 від 15.05.2017, №№38, 55, 74, 83 від 18.05.2017, №№184, 189, 191, 218, 251 від 07.12.2016, №№86, 109, 136, 146 від 07.06.2016 року, №68, 70, 76 від 23.02.2015 року, №140 від 02.04.2015 року, №№227, 229, 230, 233 від 03.07.2015 року); розпорядженням №36035661, затвердженим начальником відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Тернопільській області 14.07.2016 року, грошові кошти що надійшли на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження №36035661, розподілено між стягувачами по зведеному виконавчому провадженні, в тому числі на користь ТОВ "Авакс Проф" 6277,32 грн.

Разом з тим, державним виконавцем не долучено до матеріалів справи копії платіжних доручень про перерахування Відділом примусового виконання УДВС ГТУЮ на користь ТОВ "Авакс Проф " 6277,32 грн., крім того, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували, яка саме сума перерахована стягувачеві за виконавчим документом ТОВ "Авакс Проф" саме на виконання судового наказу від 07.09.2015р. № 921/579/15-г/11.

Наявні в справі матеріали зведеного виконавчого провадження №36035661 не підтверджують, що державним виконавцем вчинялись дії, спрямовані на примусове виконання рішення суду у справі №921/579/15-г/11, оскільки в постановах про арешт коштів боржника, зокрема: 18.11.2015, 09.03.2016, 04.04.2016, 18.05.2017, якими накладався арешт на кошти, що містяться на рахунках в банках та належать ДП "Тернопільський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України відсутнє посилання на наказ Господарського суду Тернопільської області від 07.09.2015р. по справі № 921/579/15-г/11.

Підставою для стягнення виконавчого збору відповідно до ст.27 Закону України "Про виконавче провадження", є фактично стягнуті (повернуті) в примусовому порядку суми. І лише в такому випадку, від стягнутих сум стягується 10 відсотків виконавчого збору. Тому, у разі виконання судового рішення протягом усього періоду виконавчого провадження іншим способом ніж примусове стягнення , виконавчий збір не повинен стягуватись, оскільки база нарахування виконавчого збору (10%) у органу ДВС відсутня.

Таким чином, оскільки фактичного стягнення державним виконавцем з боржника на користь стягувача присуджених за наказом у справі №921/579/15-г/11 сум не відбулось, враховуючи положення ст.27 Закону України "Про виконавче провадження", суд погоджується із твердженням скаржника про те, що правові підстави для винесення постанови від 31.05.2017 ВП №44430779 про стягнення з ДП "Тернопільський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" виконавчого збору в розмірі 11 777,47 грн (що становить 10% від суми коштів, які фактично стягнуті) були відсутні.

Враховуючи викладене, вимоги скаржника в частині визнання недійсною постанови Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 31.05.2017 року ВП №49133672 про стягнення виконавчого збору є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження ВП №49133672 від 31.05.2017, суд відзначає наступне.

За змістом статті 42 Закону України "Про виконавче провадження" кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, повязані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Водночас, пунктом 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 №2832/5), яка розроблена відповідно до Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон), інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України, і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню, передбачено, що витрати виконавчого провадження стягуються з боржника на підставі постанови виконавця про їх стягнення, у якій зазначаються види та суми витрат виконавчого провадження. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1- 4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону.

У разі якщо при закінченні виконавчого провадження або поверненні виконавчого документа витрати виконавчого провадження не були стягнуті, постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом.

Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України №2830/5 від 29.09.2016 року "Про встановлення виду та розміру витрат виконавчого провадження", зареєстрованого у Мінюсті 30.09.2016 за №1300/29430, до видів витрат виконавчого провадження, відносяться:

1) виготовлення документів виконавчого провадження: папір; копіювання, друк документів; канцтовари.

2) пересилання документів виконавчого провадження: конверти; знаки поштової оплати (марки); послуги маркувальної машини; послуги поштового зв'язку.

3) послуги осіб, залучених до проведення виконавчих дій: експертів; зберігачів; перекладачів; суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання; суб'єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до проведення виконавчих дій.

4) послуги поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум.

5) проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини.

6) послуги перевезення, зберігання арештованого майна, у тому числі транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці.

7) банківські послуги при операціях з іноземною валютою.

8) сплата судового збору.

9) послуги за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію статті 8 Закону України №1404-VIII "Про виконавче провадження" послуги за користування автоматизованою системою виконавчого провадження.

10) інші витрати виконавчого провадження, здійснені під час проведення виконавчих дій.

Як вже зазначалось вище, згідно оскаржуваної постанови від 31.05.2017 №ВП 49133672, винесеної головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області на підставі ст.42 Закону України "Про виконавче провадження", стягнуто з боржника ДП "Тернопільський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", 200 грн. витрат виконавчого провадження.

Водночас, в порушення зазначених вище приписів чинного законодавства, в оскаржуваній постанові не зазначено видів витрат, які понесені державним виконавцем.

На вимогу суду, державним виконавцем долучено до матеріалів справи копію калькуляції витрат виконавчого провадження, розробленої відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2830/5 та розрахунок витрат виконавчого провадження №44430779, понесених при примусовому виконанні рішення суду, у якому відображено: розмір плати за користування системою автоматизованого виконавчого провадження (51,00 грн), тарифи та послуги поштового зв'язку, що надають в межах України (96,4 грн), друкований аркуш в кількості 93 шт., канцелярські товари (52,6 грн).

Проте, вказаний розрахунок є неконкретизованим та відповідними доказами не підтверджений, відтак доводи державного виконавця про те, що наведені у розрахунку суми витрат понесені саме по виконанню наказу Господарського суду Тернопільської області від 07.09.2015 у справі №921/579/15-г/11 та у зв'язку із здійсненням дій по примусовому стягненню коштів, є необгрунтованими (зокрема, з огляду на наявність зведеного виконавчого провадження, яке об'єднує понад 40 виконавчих документів), та не спростовують відсутність зазначення в оскаржуваній постанові видів та сум витрат виконавчого провадження.

За таких обставин, та враховуючи, що у постанові про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 31.05.2017 ВП №49133672 не зазначено видів витрат, які належать до витрат виконавчого провадження відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 №2832/5), вказана постанова підлягає визнанню судом недійсною.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.33, 34, 43, 86, 1212 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Доводи заявника ОСОБА_1 підприємства "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України, викладені в скарзі на дії органу державної виконавчої служби, - визнати правомірними.

2. Скаргу ОСОБА_1 підприємства "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" № 06-2/891 від 12.06.17р. на дії органу державної виконавчої служби у справі № 921/579/15-г/11 задовольнити.

3. Визнати недійсними постанову про стягнення виконавчого збору від 31.05.2017 року ВП № 49133672 та постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 31.05.2017 року ВП №49133672 , прийняті Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області по примусовому виконанні наказу Господарського суду Тернопільської області № 921/579/15-г/11 від 07.09.2015р.

4. Ухвалу, прийняту за результатами розгляду скарги на дії органів Державної виконавчої служби, може бути оскаржено у встановленому законом порядку.

Повний текст ухвали підписано 14 вересня 2017 року.

Суддя А.М. Сидорук