ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2017 р. Справа №922/1387/17

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Ільїн О.В., суддя Плахов О.В.,

при секретарі судового засідання Деппа-Крівіч А.О.,

за участю представників:

позивача ОСОБА_1, за довіреністю б/н від 02.06.2017р.,

відповідача ОСОБА_2, за довіреністю №30 від 19.04.2017р., ОСОБА_3, за довіреністю б/н від 01.09.2017р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх.№2515Х/1-41) на рішення господарського суду Харківської області від 11.07.2017р. у справі №922/1387/17,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгрозапчастина", м. Харків

до Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", м. Харків

про стягнення 94449,48 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2017 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Украгрозапчастина" звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просив суд стягнути з Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (відповідач) майнову шкоду в розмірі 94449,48 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 11.07.2017 у справі № 922/1387/17 (суддя Шарко Л.В.) позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгрозапчастина" суму майнової шкоди в розмірі 47224,74 грн. та судові витрати зі сплати судового у розмірі 800,00 грн. В іншій частині заявленого позову відмовлено.

Відповідач з рішенням місцевого господарського суду частково не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення господарського суду Харківської області від 11.07.2017р. у справі № 922/1387/17 в частині стягнення майнової шкоди в розмірі 47224,00 грн. та судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 800,00 грн. скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Зокрема, відповідач вказує на помилковість висновку суду першої інстанції про те, що заява про застосування строку позовної давності не підлягає задоволенню. Так, відповідач вважає, що не перериває перебіг строку позовної давності подання позову з порушенням правил підвідомчості справ.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 17.08.2017р. апеляційну скаргу відповідача прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача (вх.№9381 від 08.09.2017р.), в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду без змін. Зокрема, позивач вважає помилковими посилання відповідача на обставини збігу 22.01.2017р. трирічного строку загальної позовної давності; на думку позивача перебіг позовної давності у справі №922/1387/17 щодо стягнення завданої матеріальної шкоди фактично розпочався лише з 15.08.2016р. та збігає 15.08.2019р. відповідно.

У судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду 11.09.2017р. представник відповідача підтримав позицію, викладену в його апеляційній скарзі, просив задовольнити її в повному обсязі. Представник позивача проти вимог апеляційної скарги заперечував в повному обсязі, просив оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи сторін, заслухавши пояснення уповноважених представників сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

22.01.2014р. о 12 год. 10 хв. на 16-му кілометрі + 700 м а/м Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів трактора "Беларус 920", державний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_4, який працює трактористом "Нововодолазького ДЕП Харківського облавтодору", та автомобіля Merсedes-Benz ML 350 CDI, державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5

Згідно позову позивач вказує, що факт скоєння ОСОБА_4 адміністративного правопорушення підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду №9338033, протоколом про адміністративне правопорушення серії АБ 2 №116812 від 22.01.2014р., схемою місця ДТП, фототаблицею, висновком судової автотехнічної експертизи №3917/6368 від 25.06.2014р. та висновком додаткової судової автотехнічної експертизи № 9968 від 20 листопада 2014 року, згідно яких, в даній дорожньо-транспортній ситуації, водій трактора "Беларус 920" ОСОБА_4 повинен бути діяти у відповідності до вимог п.п. 10.1. 10.4 ПДР України. В даній дорожньо-транспортній ситуації водій трактора "Беларус 920" ОСОБА_4 мав технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем Merсedes-Benz ML 350 CDI, державний номер НОМЕР_2 шляхом виконання вимог п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, для чого в нього не було будь-перешкод технічного характеру.

17.12.2014р. Харківським районним судом Харківської області була прийнята постанова, якою встановлено факт провини в дорожньо-транспортній пригоді громадянина України ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який працює трактористом "Нововодолазького ДЕП Харківського облавтодору" та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до наказу (розпорядження) про прийом на роботу ОСОБА_4 був прийнятий на роботу з 05 липня 2013 року на посаду тракториста до філії "Нововодолазького ДЕП Харківського облавтодору".

Враховуючи те, що водій трактора може бути притягнутий до цивільно-правової відповідальності лише роботодавцем у регресному порядку відповідно до ст. 1191 Цивільного кодексу України, позивач звернувся з позовом до юридичної особи - Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", як власника трактора, який здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки.

Оскаржуваним рішенням суду першої інстанції позов задоволено частково з підстав того, що в діях водіїв наявна обопільна вина (кожного по 50%), у зв'язку з чим вирішив стягнути з відповідача на користь позивача суму майнової шкоди в розмірі 47224,74 грн. В задоволенні заяви про застосування строків позовної давності судом відмовлено, з огляду на переривання такого строку звернення до Харківського районного суду Харківської області.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.12.2014р. Харківським районним судом Харківської області був розглянутий матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого трактористом "Нововодолазького ДЕП Харківського облавтодору" (справа № 635/1913/14-п).

Відповідно до постанови Харківського районного суду Харківської області від 17.12.2014р. по справі № 635/1913/14-п, яка була залишена без змін постановою Апеляційного суду Харківської області від 16.06.2015 р., провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП України було закрито у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, направлені копії матеріалів адміністративної справи до УДАІ ГУМВС України в Харківській області для вирішення питання щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП у відношенні ОСОБА_5.

Харківським районним судом Харківської області була розглянута заява ДП "Харківський облавтодор" про надання інформації щодо виконання постанови судді Харківського районного суду Харківської області Березовської І.В. від 17 грудня 2014 року по справі №635/1913/14-п.

За вих.№5/288/2016 від 22.07.2016р. Харківським районним судом Харківської області було повідомлено ДП "Харківський облавтодор" про результати розгляду заяви та зазначено, що згідно матеріалів справи про адміністративне правопорушення №635/1913/14-п Харківський районний суд Харківської області 04 травня 2016 року за вих. №01-12/11/2016 направив на адресу відділу безпеки дорожнього руху УПД в Харківській області копію постанови Харківського районного суду Харківської області від 17 грудня 2014 року, копію постанови апеляційного суду Харківської області від 16 червня 2015 року та копію матеріалів справи 635/1913/14-п про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_4 для вирішення питання щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно громадянина ОСОБА_5. Управлінням превентивної діяльності ГУНП України в Харківській області 30 березня 2016 за вих.№Д/1139/119/201 було повернуто копію матеріалів справи 635/1913/14-п про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_4, та повідомлено про закінчення строку складання протоколу про адміністративне правопорушення відповідно до ст.38, ст.247 п.7 КУпАП.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ТОВ "Украгрозапчастина" у справі за позовом ТОВ "Украгрозапчастина" до Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_4, філії "Нововодолазьке ДЕП" Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, була подана апеляційна скарга на рішення Харківського районного суду Харківської області від 15 серпня 2016 року по справі №635/6135/15-ц, яким відмовлено повністю про солідарне стягнення матеріального збитку у сумі 94449,48 грн. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 08.02.2017р. апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгрозапчастина" була відхилена, рішення Харківського районного суду Харківської області від 15 серпня 2016 року залишено без змін.

При цьому, в ухвалі від 08.02.2017р. по справі №635/6135/15-ц Апеляційний суд Харківської області вказував, що висновок суду про те, що стороною позивача не надано достовірних відомостей щодо ступені вини водіїв у даному ДТП, і вина ОСОБА_4 у скоєнні цього ДТП не була встановлена постановою суду, не ґрунтується на чинному законодавстві, оскільки суд не позбавлений можливості самостійно встановити вину водіїв у скоєнні цього правопорушення. У зв'язку з викладеним судова колегія Апеляційного суду Харківської області вважала за необхідне виключити із мотивувальної частини рішення суду першої інстанції висновок про не встановлення вини водія ОСОБА_4 у скоєнні ДТП.

Згідно звіту № 20/02/14 про оцінку колісного транспортного засобу, висновку оцінювача (дата ДТП - 22.01.2014р., дата оцінки - 13.02.2014р., дата підписання звіту - 06.03.2014р., суб'єкт оціночної діяльності - ТОВ "Інкон-Капітал", виконавець ОСОБА_6, об'єкт оцінки - автомобіль Merсedes-Benz ML 350 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_2) вартість матеріального збитку складає 94449,48 грн.

З висновку експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ГУ МВС України у Харківській області №119/15/1621 від 26.05.2015р. вбачається, що до сектору автотехнічної експертизи Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУМВС України в Харківській області 16.02.2015р. надійшла постанова від 03.02.2015р. при супровідному листі від 04.02.2015р. №33/790/28/15 про призначення комісійної транспортно-автотехнічної судової експертизи за експертною спеціальністю 10.1. (дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди), та спеціальністю 10.4 (транспортно-трасологічні дослідження), винесена суддею апеляційного суду Харківської області Цілюрик В.П. у провадженні по справі №635/1913/14-п про адміністративне правопорушення. Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром ГУ МВС України у Харківській області була проведена комісійна судова експертиза та її висновками було встановлено наступне:

1. Пояснення водія автомобіля Merсedes-Benz ML 350 CDI ОСОБА_5 про механізм розвитку даної дорожньо-транспортної пригоди на стадії зближення транспортних засобів перед зіткненням, які були отримані при проведені судового засідання 20.08.2014 р., являються, з технічної точки зору неспроможними, а пояснення водія ОСОБА_5 про механізм розвитку даної дорожньо-транспортної пригоди на стадії зближення транспортних засобів перед зіткненням, з технічної точки зору, не позбавлені технічної спроможності.

Пояснення водія трактора Беларус 920 ОСОБА_4 про механізм розвитку даної дорожньо-транспортної пригоди на стадії зближення транспортних засобів перед зіткненням, не позбавлені технічної спроможності.

За свідченнями водія ОСОБА_4

2-4. В даній дорожньо-транспортній ситуації, водій трактора Беларус 920 ОСОБА_4 повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України.

В даній дорожньо-транспортній ситуації, водій трактора Беларус 920 ОСОБА_4П, мав технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем Merсedes-Benz ML 350 CDI шляхом виконання вимог п.п. 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України для чого в нього не було будь-яких перешкод технічного характеру.

В даній дорожній обстановці дії водія трактора Беларус 920 ОСОБА_4 не відповідають вимогам п.п. 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України і знаходяться, з технічної точки зору, в причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

В даній дорожньо-транспортній ситуації, водій автомобіля Merсedes-Benz ML 350 CDI ОСОБА_5 повинен був діяти у відповідності до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

В даній дорожньо-транспортній ситуації, водій автомобіля Merсedes-Benz ML 350 CDI ОСОБА_5 мав технічну можливість запобігти зіткненню з трактором Беларус 920 шляхом виконання вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України для чого в нього не було будь-яких перешкод технічного характеру.

В даній дорожній обстановці дії водія автомобіля Merсedes-Benz ML 350 CDI ОСОБА_5 не відповідають вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України і знаходяться, з технічної точки зору, в причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

За свідченнями водія ОСОБА_5

2-4. В даній дорожньо-транспортній ситуації, водій трактора Беларус 920 ОСОБА_4 повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України.

В даній дорожньо-транспортній ситуації, водій трактора Беларус 920 ОСОБА_4 мав технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем Merсedes-Benz ML 350 CDI шляхом виконання вимог п.п. 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України для чого в нього не було будь-яких перешкод технічного характеру.

В даній дорожній обстановці дії водія трактора Беларус 920 ОСОБА_4 не відповідають вимогам п.п. 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України і знаходяться, з технічної точки зору, в причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

В даній дорожньо-транспортній ситуації, водій автомобіля Merсedes-Benz ML 350 CDI ОСОБА_5 повинен був діяти у відповідності до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Merсedes-Benz ML 350 CDI ОСОБА_5 не мав технічної можливості запобігти зіткненню з трактором Беларус 920 шляхом виконання вимог Правил дорожнього руху України.

В даній дорожній обстановці, в діях водія автомобіля Merсedes-Benz ML 350 CDI ОСОБА_5 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору перебували б у причинному зв'язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, враховуючи обставини встановлені Апеляційним судом Харківської області в ухвалі від 08.02.2017р. по справі №635/6135/15-ц, висновок експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ГУ МВС України у Харківській області № 119/15/1621 від 26.05.2015р., та те, що питання щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно громадянина ОСОБА_5 не було вирішено у зв'язку з закінченням строку складання протоколу про адміністративне правопорушення відповідно до ст.38, ст.247 п.7 КУпАП, господарський суд дійшов вірного висновку, що шкоду у розмірі 94449,48 грн. було заподіяно як з вини відповідача, так і з вини самого позивача.

При змішаній формі вини ступінь вини кожного із володільців транспортних засобів суд визначає самостійно з урахуванням тяжкості допущених порушень Правил дорожнього руху, інших обставин, що мають значення для вирішення справи. Самостійного способу захисту порушеного права як визначення ступеню вини без вирішення питання про право на відшкодування шкоди цивільним законодавством не передбачено. Дане питання вирішується при розгляді спору про відшкодування шкоди, незалежно від того чи заявлено таку вимогу як самостійну.

За таких обставин сума майнової шкоди у розмірі 94449,48 грн. підлягає поділу на рівні частини між позивачем та відповідачем, у зв'язку з тим, що дана шкода була заподіяна як з вини відповідача, так і з вини самого позивача.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 3 ст. 35 ГПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У відповідності до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковими.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

З урахуванням того, що відносно громадянина ОСОБА_5 протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП не було складено у зв'язку з закінченням строку складання, та, зважаючи на те, що висновок експерта НДЕКЦ ГУ МВС України у Харківській області № 119/15/1621 від 26.05.2015р. підтверджує необхідність ОСОБА_5 діяти у відповідності до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України та мав технічну можливість запобігти зіткненню з трактором Беларус 920, суд першої інстанції дійшов до правомірно висновку про наявність вини обох водіїв у ДТП.

Так, при змішаній формі вини та відсутності доказів визначення ступеню вини кожного з водіїв, суд вважає за можливе, з урахуванням висновків експертів, які наявні в матеріалах справи, самостійно встановити вину водіїв. Зокрема, такі висновки містяться в ухвалі апеляційного суду Харківської області від 08.02.2017 року (а.с. № 26).

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність обопільної вини обох водіїв (кожного по 50%), у зв'язку з чим правомірно позовні вимоги задовольнив частково (50% від заявленої суми до стягнення), а саме в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми майнової шкоди в розмірі 47224,74 грн.

Щодо посилання відповідача відносно того, що оцінювач - ОСОБА_6 за даними сайту Фонду державного майна України: http://www.spfu.gov.ua/ станом на 07.07.2017 р. не внесений до реєстру оцінювачів, а відтак не має права здійснювати оцінку і наводити висновки в Звіті № 20/02/14 про оцінку колісного транспортного засобу, колегія суддів зазначає наступне.

В матеріалах справи міститься копія свідоцтва № 5699 від 17.07.2007 р. про реєстрацію ОСОБА_6 в державному реєстрі оцінювачів, видане Фондом державного майна України; копія сертифіката суб'єкта оціночної діяльності - ОСОБА_6 №882/15 від 10.11.2015р., виданого Фондом державного майна України, строк дії з 10.11.2015р. до 10.11.2018р.; копія кваліфікаційного свідоцтва оцінювача від 23.06.2007р. №5165 про успішне складання ОСОБА_6 кваліфікаційного іспиту, видане Фондом державного майна України; копія посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача ОСОБА_6 від 15.03.2017 р. МФ № 2850-ПК, видане Фондом державного майна України.

Пунктом 3 та 4 наказу Фонду державного майна України від 10.06.2013 р. № 796 "Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру оцінювачів та суб'єктів оціночної діяльності", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.06.2013 р. за № 937/23469, встановлено, що оцінювачі, включені до Державного реєстру оцінювачів, та суб'єкти оціночної діяльності, включені до Державного реєстру суб'єктів оціночної діяльності, автоматично включаються до Державного реєстру оцінювачів та суб'єктів оціночної діяльності за тими самими напрямами та спеціалізаціями у межах таких напрямів, за якими вони були включені до Державного реєстру оцінювачів та Державного реєстру суб'єктів оціночної діяльності відповідно (п.3 наказу); документи оцінювачів (суб'єктів оціночної діяльності), зазначених у пункті 3 цього наказу, не потребують приведення у відповідність до вимог, установлених розділом V Порядку ведення Державного реєстру оцінювачів та суб'єктів оціночної діяльності, затвердженого цим наказом (п.4 наказу).

Крім того, за приписами ч.1 ст.18 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" від 12.07.2001 р. № 2658-ІІІ, сертифікат суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання (сертифікат) є документом, що засвідчує право суб'єкта оціночної діяльності на внесення його до Державного реєстру суб'єктів оціночної діяльності, які здійснюють оціночну діяльність у формі практичної діяльності з оцінки майна та які визнані суб'єктами оціночної діяльності за напрямами оцінки майна, що в ньому зазначені.

У відповідності до ст. 17 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" Фонд державного майна України веде Державний реєстр оцінювачів, які отримали кваліфікаційне свідоцтво. У Державному реєстрі оцінювачів зазначається така інформація про оцінювачів: прізвище, ім'я та по батькові оцінювача, дата видачі та номер кваліфікаційного свідоцтва, назва навчального закладу, який здійснював підготовку оцінювача, дата та номер протоколу рішення Екзаменаційної комісії про видачу кваліфікаційного свідоцтва, напрями оцінки майна, що зазначені в кваліфікаційному свідоцтві, інформація про підвищення кваліфікації за зазначеними напрямами, інформація щодо зупинення дії чи позбавлення кваліфікаційного свідоцтва, місце роботи оцінювача.

З огляду на вищевикладені обставини господарський суд приходить до висновку, що посилання відповідача відносно того, що оцінювач - ОСОБА_6 не внесений до реєстру оцінювачів, а відтак не має права здійснювати оцінку і наводити висновки в звіті № 20/02/14 про оцінку колісного транспортного засобу, є безпідставними та необґрунтованими, у зв'язку з чим вони були правомірно відхилені судом.

Щодо посилання відповідача на обставини збігу 22.01.2017р. трирічного строку загальної позовної давності за позовними вимогами у справі про відшкодування відповідачем завданої позивачу матеріальної шкоди, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 264 Цивільного кодексу України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються господарським судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останній є докази, що підтверджують факт такого переривання.

Так, колегія суддів зазначає, що п ТОВ "Украгрозапчастина" у серпні місяці 2015 року до Харківського районного суду Харківської області пред'явило позов до Моторного (транспортного) страхового бюро України, філії "Нововодолазьке ДЕП" ДП "Харківський облавтодор" ВАТ "ДАК" "Автомобільні дороги України" про солідарне стягнення матеріального збитку у сумі 94449,48 грн.

Зазначене підтверджується ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 17.08.2015 р. про відкриття провадження у справі та рішенням Харківського районного суду Харківської області від 15.08.2016р. у справі № 635/6135/15-ц.

Отже, перебіг позовної давності у спірних правовідносинах щодо стягнення позивачем з відповідача завданої матеріальної шкоди було перервано та розпочато заново з 17.08.2015р.

Колегія суддів зауважує, що за змістом ч. 2 ст. 264 Цивільного кодексу України переривання перебігу позовної давності шляхом пред'явлення позову матиме місце у разі не будь-якого подання позову, а здійсненого з додержанням вимог процесуального закону, зокрема, статей 54, 56, 57 Господарського процесуального кодексу України. При цьому не перериває цього перебігу подання позову з порушенням правил підвідомчості справ.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що коли позивач 17.08.2015р. звернувся до Харківського районного суду Харківської області із позовом строк позовної давності перервався відповідно до ст. 264 Цивільного кодексу України та почався заново, оскільки, як встановлено апеляційним господарським судом, позивач не знав, що позов було пред'явлено із порушенням правил підвідомчості. До того ж, даний спір в суді загальної юрисдикції знаходився на розгляді протягом року і тільки 15.08.2016р. була встановлена обставина, що позов пред'явлено не до юридичної особа, а до філії, що не може бути стороною у справі.

Приймаючи до уваги вищевикладене та те, що перебіг позовної давності для стягнення суми майнової шкоди в розмірі 94449,48 грн. переривався, у зв'язку з пред'явлення ТОВ "Украгрозапчастина" у серпні місяці 2015 року до Харківського районного суду Харківської області позову до Моторного (транспортного) страхового бюро України, філії "Нововодолазьке ДЕП" ДП "Харківський облавтодор" ВАТ "ДАК" "Автомобільні дороги України" про солідарне стягнення матеріального збитку у сумі 94449,48 грн., суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що строк позовної давності на час подання позивачем відповідного позову до суду не сплинув, а посилання відповідача щодо пропущення позивачем строку позовної давності є безпідставними. За таких обставин, заява відповідача про сплив позовної давності не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв'язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки колегії суддів, у звязку з чим апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржуване рішення господарського суду Харківської області від 11.07.2017р. у справі № 922/1387/17 має бути залишене без змін.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, витрати апелянта по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст.33, 34, 43, 44, 49, 99, 101, п.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 11.07.2017р. у справі №922/1387/17 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 14 вересня 2017 року.

Головуючий суддя Р.А. Гетьман

Суддя О.В. Ільїн

Суддя О.В. Плахов