КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2017 р. Справа№ 925/608/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зеленіна В.О.

суддів: Зубець Л.П.

Мартюк А.І.

при секретарі: Романовій Ю.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Яковлюк Л.Ю. за довіреністю від 01.062.2017;

від відповідача: Желізняк Ю.В. за довіреністю №294/01/26-2017 від 12.04.2017.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Черкаській області

на рішення Господарського суду Черкаської області від 13.06.2017

у справі №925/608/17 (суддя Довгань К.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газпостач-Черкаси"

до Головного управління Національної поліції в Черкаській області

про стягнення 416 864,48грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газпостач-Черкаси" (далі - позивач) звернулось у Господарський суд Черкаської області із позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області (далі - відповідач) про стягнення 416 864,48 грн. за договором №ЧГ-17/0063-32/17 від 13.02.2017 з яких: 320793,75 грн. основного боргу за поставлений природний газ, 88219,60 грн. збитки за перевищення споживання договірного обсягу природного газу у березні 2017 року, 7038,94 грн. пеня та 812,19 грн. - 3% річних.

В процесі вирішення спору позивачем було подано заяву про припинення провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу у зв'язку із її сплатою відповідачем.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 13.06.2017 у справі №925/608/17 позов задоволено частково. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Черкаській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Газпостач-Черкаси" - 7038,94 грн. пені, 812,19 грн. 3% річних, 88219,60 грн. збитків за перевищення договірного обсягу природного газу та 1471,57 грн. судового збору. В решті позову провадження у справі припинено. Повернуто товариству з обмеженою відповідальністю "Газпостач-Черкаси" з Державного бюджету України частину судового збору сплаченого на підставі платіжного доручення №51 від 23 травня 2017 року в сумі 4 781 грн. 41 коп.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Головне управління Національної поліції в Черкаській області звернулось із апеляційною скаргою, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Скарга мотивована тим, що судом норми порушено матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки обов'язок оплати у відповідача виникає після надходження відповідних бюджетних коштів, тому нарахування пені і 3% річних є безпідставним; стягнення збитків є необґрунтованим, оскільки споживання газу здійснювалось в межах річних обсягів, також суд при прийнятті рішення не видалявся до нарадчої кімнати, рішення суду не було належним чином проголошено, а повний текст рішення складений з перевищенням п'ятиденного терміну.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.08.2017 (колегія суддів у складі головуючого судді Зеленіна В.О., суддів Зубець Л.П., Мартюк А.І.) апеляційну скаргу прийнято до провадження, призначено розгляд справи на 11.09.2017.

11.09.2017 позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просить відмовити у її задоволенні та залишити оскаржуване рішення без змін, посилаючись те, що відсутність бюджетного фінансування не звільняє відповідача від відповідальності за неналежне виконання договору, а стягнення збитків за перевищення договірного обсягу природного газу передбачено чинним законодавством.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити, скасувати оскаржуване рішення та відмовити у позові.

Представник позивача у судовому засіданні заперечила проти задоволення апеляційної скарги, просила залишити оскаржуване рішення без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в справі матеріали, розглянувши апеляційну скаргу, Київським апеляційним господарським судом встановлено наступне.

13.02.2017 між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Газпостач-Черкаси", як постачальником, та відповідачем - Головним управлінням Національної поліції в Черкаській області, як споживачем, було укладено Договір постачання природного газу № ЧГ-17/0063-32/17 від 13 лютого 2017 року (далі - Договір).

Згідно з п. 1.1 Договору Постачальник зобов'язався поставити у 2017 році Споживачу природний газ, в обсягах і порядку, передбачених даним Договором, а Споживач зобов'язався прийняти та оплатити його вартість у розмірах, строки, порядку та на умовах, передбачених даним Договором.

Згідно з п. 10.1 Договору, сторони визначили, що договір набирає чинності з моменту підписання, застосовується до правовідносин, які виникли з 01 лютого 2017 року (ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України), та діє до 31 грудня 2017 року, а в частині не виконаних зобов'язань - до їх повного виконання.

Додатковою угодою №20170202 від 14 лютого 2017 року до Договору № ЧГ-17/0063-32/17 від 13 лютого 2017 року сторони змінили обсяги природного газу, що постачається споживачу, та встановили, зокрема, що у березні 2017 року постачальник передає споживачу природний газ в обсязі 16,173 тис. куб. метрів.

Цією ж додатковою угодою сторони погодили, що з 14 лютого 2017 року ціна за 1000,0 тис. куб. метрів, без врахування вартості транспортування природного газу по території України та без ПДВ складає 7333грн. 30 коп., крім того ПДВ - 1466 грн. 66 коп. Разом 8799 (вісім тисяч сімсот дев'яносто дев'ять) гривень 96 коп.

Відповідно до п. 3.1.1. Договору, постачальник виставляє споживачу рахунок за спожитий природний газ після підписання із споживачем акту приймання-передачі природного газу, який оформлюється протягом 10 днів після постачання природного газу постачальником.

Листом від 07.04.2017 вих. №352 позивач направив відповідачу акт приймання-передачі природного газу від 31.03.2017, та рахунок №ЧГ-0000429 від 31.03.2017, згідно яких відповідач у березні 2017 року спожив 36,223 тис.м.куб. природного газу на загальну суму 318760,96 грн. Вказаний лист з додатками відповідач отримав 13.04.2017, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення,

Так, за результатами березня 2017 року загальний обсяг спожитого відповідачем природного газу за березень 2017 року становить 36,223 тис, куб. м., що перевищує договірний обсяг природного газу за цей період (16,173 тис.куб.м.), що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, реєстром фактично протранспортованих обсягів природного газу газовими мережами ПАТ "Черкасигаз" підприємствам, що уклали договори з ТОВ "Газпостач-Черкаси" за березень 2017 року та реєстром реалізації природного газу в березні 2017 року ТОВ "Газпостаач-Черкаси" по газовим мережам ПАТ "Уманьгаз".

Листом від 11.05.2017 вих. №352 позивач направив відповідачу акт приймання-передачі природного газу від 30.04.2017, та рахунок №ЧГ-0000518 від 10.04.2017, згідно яких відповідач у квітні 2017 року спожив 0,231 тис.м.куб. природного газу на загальну суму 2032,79 грн. Вказаний лист з додатками відповідач отримав 17.04.2017, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення.

Відповідно до п. 3.1.1.1. Договору, споживач сплачує рахунок за поставлений постачальником природний газ протягом десяти днів з дня його отримання.

Пунктом 5.1.2 Договору встановлено, що споживач зобов'язується не допускати несанкціонованого відбору природного газу; відшкодовувати постачальнику збитки, понесені ним у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням споживачем своїх зобов'язань перед постачальником, що покладені на нього цим договором; відшкодовувати постачальнику витрати за послуги балансування оператору ГТС та/або оператору ГРМ у разі місячного небалансу, що виник у зв'язку з невиконанням споживачем своїх зобов'язань за даним договором.

19.05.2017 за вих. №481 позивач направив відповідачу Акт-претензію №1 до Договору, у якій вказав, що за підсумками березня 2017 року відповідачем перевищено обсяг споживання природного газу, передбачений Договором, на обсяг 20,05 тис.м.куб., тому позивач вимагає відшкодування збитків в сумі 88219,60 грн. згідно доданого розрахунку.

Однак, в порушення умов Договору відповідач у встановлений строк вартість спожитого газу та нарахованих збитків не сплатив, у зв'язку із чим позивач 24.05.2017 звернувся до Господарського суду Черкаської області із даним позовом.

Після порушення провадження у справі (25.09.2017) відповідач сплатив позивачу вартість спожитого природного газу, що підтверджується платіжним дорученням №1054 від 29.05.2017 на суму 318760,96 грн. за березень 2017 року та платіжним дорученням №1080 від 31.05.2017 на суму 2032,79 грн. за квітень 2017 року. Отже, на час розгляду справи судом першої інстанції сума основного боргу за поставлений природний газ в розмірі 320793,75 грн. була відповідачем сплачена повністю.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення пені, 3% річних та збитків суд першої інстанції прийшов до висновку щодо їх доведеності та обґрунтованості.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Права та обов'язки сторін у даній справі виникли на підставі Договору постачання природного газу № ЧГ-17/0063-32/17 від 13 лютого 2017 року (зі змінами), який за правовою природою є господарським договором поставки.

Договір у встановленому порядку не оспорений, не розірваний, не визнаний недійсним.

Таким чином, Договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку (ч. 1 ст. 173 ГК України).

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно ст.526 ЦК України та ч.1 ст.193 ГК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 265 ГК України встановлено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Статтею 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до п. 3.1.1.1. Договору, споживач сплачує рахунок за поставлений постачальником природний газ протягом десяти днів з дня його отримання.

Відповідно до частини першої статті 96 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

За приписами ч.2 ст. 218 ГК України та ст. 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не вважається обставиною, яка є підставою для звільнення від відповідальності.

З врахуванням наведених положень чинного законодавства, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відсутність бюджетного фінансування не є підставою для звільнення відповідача від виконання грошового зобов'язання.

Згідно зі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі "Бруманеску проти Румунії" дійшов висновку про те, що принцип правової визначеності є одним із фундаментальних аспектів верховенства права, і для того, щоб судове рішення відповідало вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно, щоб воно було розумно передбачуваним. Отже, забезпечення єдності судової практики є нічим іншим, як реалізацією принципу правової визначеності.

При цьому слід зазначити, що згідно Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Редакція газети "Правоє дєло" та Штекель проти України", у судовому рішенні національного суду є можливим посилання на судові рішення українських судів, у яких суди схильні до відповідного тлумачення законодавчих положень, якими врегульовано подібні відносини, або у яких був загальний підхід національних судів у таких справах та вбачається, що відповідне тлумачення або загальний підхід національних судів у таких справах має впливати на прийняття судового рішення зі спору у подібних відносинах.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" відсутність бюджетних коштів передбачених не виправдовує бездіяльність і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Колегією суддів, з врахуванням зазначеної практики Європейського суду з прав людини, при розгляді даної справи враховується загальний підхід щодо розгляду спорів про стягнення заборгованості у разі відсутності бюджетного фінансування, який викладений у постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 у справі №11/446.

Відповідно до ч. 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається із матеріалів справи, рахунок за березень 2017 року відповідач отримав 13.04.2017, а рахунок за квітень 2017 року отримав 17.05.2017, однак у встановлений Договором строк вказані рахунки не оплатив, у зв'язку із чим на час подачі позову відповідач заборгував позивачу за спожитий у березні 2017 р. природний газ 318760,96 грн., та за спожитий у квітні 2017 р. природний газ 2032,79 грн. В ході розгляду справи відповідач вказані суми сплатив позивачу самостійно.

Господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК України), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Оскільки в процесі вирішення спору відповідач сплатив суму основного боргу місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про припинення провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 2 ст. 218 ГК України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Умовами пункту 7.2 Договору встановлено, що в разі порушення споживачем порядку та строків оплати постаченого постачальником газу споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня. Пеня нараховується від суми простроченого платежу за кожен день протягом всього періоду прострочення і не обмежується 6-місячним строком згідно ч.6 ст.232 ГК України.

З врахуванням зазначених умов Договору та норм чинного законодавства, позивачем були нараховані 7038,94 грн. пені на суму заборгованості березня 2017 року за період прострочення з 23.04.2017 по 23.05.2017. Розрахунок перевірено колегією суддів, він є вірним, а тому позовні вимоги в цій частині правомірно задоволені судом першої інстанції.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. (Відповідної правової позиції дотримується Верховний Суд України у постанові № 3-12г10 від 08.11.2010).

Розрахунок 3% річних в сумі 812,19 грн. на суму заборгованості березня 2017 року за період з 23.04.2017 по 23.05.2017 є вірним, а тому вказані позовні вимоги також підлягають до задоволення.

Крім цього, обсяг природного газу 20,05 тис. куб. м. за березень 2017 року (тобто різниця між договорним обсягом природного та фактичним обсягом споживання природного газу) становить небаланс природного газу, а відтак, позивач заявив вимогу щодо стягнення збитків за перевищення споживання обсягів природного газу у відповідності до Правил постачання природного газу.

Так, відповідно до п. 1.13. Договору, відносини сторін, що не врегульовані даним договором, регулюються ЗУ "Про ринок природного газу", Правилами постачання природного газу, Кодексом газотранспортної системи та Кодексом газорозподільних мереж, що ухвалені у встановленому законодавством порядку.

У пункті 5 глави 1 розділу 1 Кодексу газотранспортної системи визначено, що "небаланс - різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається за процедурою алокації"

Відповідно до абзацу 2 пункту 10 Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 року №2496 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 р. за № 1382/27827, споживач самостійно контролює власне газоспоживання та для недопущення перевищення перевищення підтвердженого обсягу природного газу в розрахунковому періоді має самостійно і завчасно обмежити (припинити) власне газоспоживання.

Відповідно до абзацу 6 пункту 10 Правил постачання природного газу, якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об'єм (обсяг) постачання природного газу споживачу його постачальником буде перевищувати підтверджений обсяг природного газу на цей період, споживач має компенсувати постачальнику вартість різниці між підтвердженим обсягом природного газу та фактичним об'ємом (обсягом) споживання природного газу за ціною вартості природного газу, визначеною договором постачання природного газу. При цьому постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків за перевищення об'єму (обсягу) природного газу, які розраховуються відповідно до пункту 1 розділу VI цих Правил.

Відповідно до п. 2 ч. 1 VI Розділу Правил постачання природного газу, збитки розраховуються за наступною формулою: В=(Vф-Vn) x Ц х К де: Vф - об'єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений постачальником споживачу протягом розрахункованого періоду за договором на постачання природного газу; Vn - підтверджений обсяг природного газу на розрахунковий період; Ц - ціна природного газу; К- коефіцієнт, який визначається постачальником та не може перевищувати 0,5.

Виходячи із вказаної формули позивач нарахував відповідачу збитки за споживання понад договірного обсягу природного газу в об'ємі 20,05 тис.куб.м. за березень 2017 року в розмірі 88 219,60 грн.

Доводи відповідача про те, що він не перевищив річний обсяг поставки газу, який визначений Договором, відхиляються колегією суддів, оскільки розрахунковим періодом за Договором та Правилами постачання природного газу є календарний місяць, умовами Договору (з врахуванням змін) сторони визначили, що у березні 2017 року постачальник передає споживачу природний газ в обсязі 16,173 тис. куб. метрів, проте відповідач, в порушення умов Договору та Правил, завчасно не обмежив (не припинив) власне газоспоживання, внаслідок чого перевищив зазначений обсяг, що, відповідно до положень чинного законодавства, є підставою для нарахування та стягнення відповідних збитків, а тому позовні вимоги в цій частині обґрунтовано задоволені судом першої інстанції.

Щодо посилань відповідача у апеляційній скарзі на те, що при прийнятті рішення суд не видалявся до нарадчої кімнати, рішення суду не було належним чином проголошено, а повний текст рішення складений з перевищенням п'ятиденного терміну, то вказані обставини, відповідно до ст. 104 ГПК України, не є підставою для скасування рішення місцевого господарського суду.

Крім цього, зі змісту протоколу судового засідання від 13.06.2017 вбачається, що суд видалявся в нарадчу кімнату для ухвалення рішення, після виходу з нарадчої кімнати головуючий оголосив вступну та резолютивні частини рішення, роз'яснив його зміст, строк та порядок оскарження. Зауваження на вказаний протокол сторонами не подавались, доказів, які спростовують викладене у протоколі, матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 1 статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При прийнятті оскаржуваного судового рішення місцевий господарський суд, керуючись, зокрема, приписами наведених норм, на підставі повного та всебічного дослідження фактичних обставин справи і перевірки їх наявними доказами, з урахуванням визначених позивачем меж позовних вимог, дійшов правомірного висновку щодо часткового задоволення позовних вимог.

Доводи, які викладені скаржником у апеляційній скарзі, не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду Черкаської області від 13.06.2017 у справі № 925/608/17 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, прийнято без порушення норм матеріального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Черкаській області залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Черкаської області від 13.06.2017 у справі №925/608/17 - без змін.

2. Матеріали справи №925/608/17 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя В.О. Зеленін

Судді Л.П. Зубець

А.І. Мартюк