РІШЕННЯ

14 вересня 2017 року Справа № 913/639/17

Провадження №33/913/639/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ПСК-Харків, м.Харків

до Публічного акціонерного товариства Алчевський металургійний комбінат, м.Сєвєродонецьк, Луганська область,

про стягнення 26 985 грн 03 коп.

Суддя Драгнєвіч О.В.

Секретар судового засідання Медуниця Р.І.

У засіданні брали участь:

від позивача - ОСОБА_1, представник на підставі довіреності від 25.07.2017,

від відповівдача - представник не прибув.

С У Т Ь С П О Р У:

Товариство з обмеженою відповідальністю ПСК-Харків звернулось до Господарського суду Луганської області з позовом до Публічного акціонерного товариства Алчевський металургійний комбінат про стягнення на підставі договору про надання послуг з розробки робочої документації №5377-АМК-797-2015-усл від 20.07.2015 грошових коштів у сумі 26 985 грн 03 коп., з яких:

- 20 589 грн 90 коп. - сума основного боргу;

- 4 902 грн 25 коп. - інфляційні втрати;

- 1 492 грн 88 коп. - 3% річних.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 03.08.2017 порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 16.08.2017.

Ухвалою Господарського суду Луганської області 16.08.2017 за клопотанням представника відповідача відкладено розгляд справи на 14.09.2017, надано додатковий час для підготовки належного обґрунтування правової позиції по справі та перевірки розрахунку 3% річних та інфляційних нарахувань.

В судове засідання 14.09.2017 прибув лише представник позивача.

Відповідач повноважного представника в засідання не направив. Був повідомлений про час та місце проведення судового засідання належним чином, про що свідчать матеріали справи.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, просив позов задовольнити повністю, посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобовязань за договором в частині проведення своєчасного та повного розрахунку за виконані роботи з розробки робочої документації за договором №5377-АМК-797-2015-усл від 20.07.2015. Позивач вказує на виконання робіт на суму 104 557 грн, тоді як відповідачем була внесена попередня оплата в сумі 31367,10 грн та частково здійснена оплата на суму 52600 грн, допущено прострочення у виконанні грошового зобовязання. За таких обставин сума боргу становить 20 589,90 грн, та на підставі ст.625 ЦК України позивачем також нараховані відповідачу 3% річних та інфляційні, які останній просить стягнути.

У відзиві на позовну заяву, що надійшов через канцелярію суду за вих.№026-52/2 від 05.09.2017, відповідач підтвердив виконання проектних робіт в березні 2016 року, про що був підписаний акт №1 від 25.03.2016 на загальну суму 104 557 грн 00 коп., також підтвердив здійснені часткові оплати в сумі 31 367 грн 10 коп. згідно платіжного доручення №36 від 05.01.2015, на суму 20 000 грн 00 коп. за платіжним дорученням №7287 від 29.07.2016, на суму 5 600 грн 00 коп. за платіжним дорученням №8476 від 23.08.2016, на суму 7 000 грн 00 коп за платіжним дорученням №9909 від 29.09.2016, на суму 20 000 грн 00 коп. за платіжним дорученням №3706 від 07.03.2017. Наразі відповідач зауважує про допущені помилки позивачем в розрахунку 3 % річних, зокрема позивачем не враховано що в 2016 році було 366 днів, оскільки він був високосним.

Також відповідачем подано письмове клопотання про відстрочку виконання рішення за вих.№026-52/3 від 05.09.2017, в якому просить відстрочити виконання рішення зі сплатою стягнутої суми до 30.11.2017, посилаючись на те, що фінансування всіх витрат на підприємстві, включаючи оплату за рішення суду, здійснюються виключно шляхом планування на кожний наступний місяць та з подальшим узгодженням фінансування керівництвом. Оскільки фінансування витрат на жовтень 2017, коли рішення по даній справі набере законної сили, відбудеться на початку листопада 2017, у відповідача не буде можливості здійснити оплату за рішенням суду раніше листопада.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти задоволення вказаного клопотання.

У судовому засіданні 14.09.2017 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, надані докази, та заслухавши пояснення представника позивача, суд

В С Т А Н О В И В:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю ПСК-Харків (далі - позивач) як виконавцем та Публічним акціонерним товариством Алчевський металургійний комбінат, (далі - відповідач) як замовником було укладено 20.07.2015 договір про надання послуг з розробки робочої документації №5377-АМК-797-2015-усл (а.с.26-29).

Згідно предмету договору замовник доручає та зобовязується оплатити у відповідності розділу 2 цього договору роботи з розробки проектної документації, а виконавець бере на себе виконання та передачу замовнику робочої документації на зміну конструкцій галереї У-5 УПЦ №1 КХП ПАТ Алчевський металургійний комбінат.

Вартість робіт виконаних за договором, згідно протоколу узгодження договірної ціни на роботи по розробленню робочої документації (додаток №1) складає 87 130 грн 83 коп., в тому числі з ПДВ- 20% , 17 426 грн 17 коп., всього до сплати 104 557 грн 00 коп. Вартість робіт є твердою договірною ціною за повний обєм проектування необхідний замовнику (п.2.1. договору).

За умовами п.2.2. договору замовник до початку проектування перераховує виконавцю попередню оплату в розмірі 30% від договірної ціни, що складає 31 367 грн 10 коп.

Відповідно до п.2.4. договору остаточний розрахунок в розмірі 70 % вартості робіт здійснюється замовником на підставі акту здачі-приймання виконаних робіт по кожному конкретному етапу протягом 30 банківських днів з моменту підписання акту здачі- приймання виконаних робіт замовником.

Замовник в 15 денний строк приймає роботу, підписує акт здачі-приймання виконаних робіт і направляє його на адресу виконавця (п.3.3. договору)

Згідно п.9.1. договору договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31.05.2016, а в частині невиконаних зобовязань - до повного виконання сторонами зобовязань за договором.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.01.2016 замовник на виконання положень 2.2. договору перерахував на рахунок виконавця попередню оплату (аванс) в сумі 31 367 грн 10 коп., в тому числі ПДВ 5 227 грн 85 коп.

У відповідності до умов зазначеного договору виконавець надав, а замовник прийняв без зауважень роботи, що підтверджується підписаним обома сторонами актом здачі-прийняття робіт №1 від 25.03.2016 на суму 104 557 грн 00 коп. , в тому числі ПДВ 17 426 грн 17 коп. (а.с.37).

Відповідачем окрім сплати авансу в розмірі 31 367 грн 10 коп. також здійснена оплата виконаних робіт частково, на загальну суму 52 600 грн 00 коп. (на суму 20 000 грн 00 коп. за платіжним дорученням №7287 від 29.07.2016, на суму 5 600 грн 00 коп. за платіжним дорученням №8476 від 23.08.2016, на суму 7 000 грн 00 коп за платіжним дорученням №9909 від 29.09.2016, на суму 20 000 грн 00 коп. за платіжним дорученням №3706 від 07.03.2017), а тому за відповідачем обліковується заборгованість в сумі 20 589 грн 90 коп.

09.06.2017 позивач звернувся до відповідача з вимогою-претензією від 06.06.2017 вих.№1514/4, в якій просив сплатити заборгованість. Претензія була одержана відповідачем 14.06.2017, однак залишена без виконання, що і стало підставою для звернення до суду із відповідним позовом.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам сторін, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Згідно із ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань) є, зокрема, договір.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Спір між сторонами виник у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем прийнятих зобов'язань за договором про надання послуг з розробки робочої документації №5377-АМК-797-2015-усл від 20.07.2015.

Зазначений договір за своєю правовою природою є договором підряду, отже спірні правовідносини сторін регулюються укладеним між ними договором і положеннями глави 61 Цивільного кодексу України "Підряд".

Відповідно до статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

За правилами статті 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобовязаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Згідно частини 1 статті 853 ЦК України замовник зобовязаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Загальні умови виконання зобовязань визначені статтею 526 ЦК України, за змістом цієї норми зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 882 Цивільного кодексу України передача робіт підрядником і приймання їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами.

Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Матеріалами справи підтверджується належне виконання позивачем зобовязань за договором, виконання робіт на суму 104 557 грн 00 коп. Натомість відповідач повний розрахунок з позивачем за виконані та прийняті роботи не провів, сплатив лише 83967 грн 10 коп.

Судом враховується, що у відзиві відповідач підтвердив вказані обставини та наявність боргу в сумі 20 589 грн 90 коп.

Під час розгляду спору відповідачем вказаних обставин не спростовано, доказів на підтвердження належного виконання зобовязань суду не надано, докази сплати заборгованості в матеріалах справи також відсутні.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про доведення позивачем наявності у відповідача боргу в сумі 20 589 грн 90 коп., зокрема за актом прийняття виконаних робіт №1 від 25.03.2016 (а.с.37), строк виконання зобовязання з оплати якого настав 12.05.2016, враховуючи п.2.2. договору, а тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу визнаються обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем також заявлені додаткові вимоги на підставі ст.625 Цивільного кодексу України про стягнення з відповідача 3% річних у сумі 1 492 грн 88 коп., нараховані за період з 12.05.2016 по 25.07.2017, враховуючи здійснені відповідачем часткові оплати та інфляційні втрати в сумі 4 902 грн 25 коп., нараховані за період з травня 2016 року по червень 2017 року (а.с.5-6).

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачена відповідальність за порушення грошового зобовязання. Так, за цією нормою Цивільного кодексу України боржник, що прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Судом було перевірено розрахунок 3% річних, наданий позивачем, та встановлено, що позивачем правильно визначається дата виникнення прострочення, період нарахування 3% річних, враховуючи здійснені часткові оплати відповідача. Однак, позивачем допущено помилки в розрахунку, оскільки неправильно визначено кількість днів наявну в 2016 році (необхідно 366 дні).

За таких обставин суд здійснив правильний розрахунок 3% річних за допомогою інформаційно-правової системи Законодавство :

Сума боргуПеріод простроченняКількість днів3% річних грн
73 189,9012.05.2016-28.07.201678467,94
53 189,9029.07.2016-22.08.2 589,9023.08.2016-29.09.201638148,23
40 589,9030.09.2016-06.03.,26
20 589,9007.03.2017-25.07.,62
Всього:1 490,05

Перевіряючи правильність розрахунку інфляційних втрат, неведеного позивачем, суд враховує наступне.

За приписами п.3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань №14 від 17.12.2013, індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Тобто, з огляду на вищенаведене, базою для нарахування інфляційної складової боргу є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, що існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, за який розраховуються інфляційні, є час прострочення з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

Згідно зі статтею 3 Закону України Про індексацію грошових доходів населення, індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

З вищезазначеного вбачається, що законодавчо так само визначено звітним періодом встановлення індексу інфляції місяць.

Отже, правовий аналіз вищезазначеного надає можливість дійти висновку, про те, що найменший період визначенні індексу інфляції місяць, і обрахування знецінення боргу можливе лише тоді, коли таке знецінення відбувалось протягом місяця, а не іншої меншої кількості календарних днів.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат (а.с.5-6), господарський суд зауважує про наявність в ньому помилок, зокрема, не правильно визначення періодів, за які нараховуються інфляційні, враховуючи здійснені часткові оплати відповідачем, наявність дефляції в окремі місяці, а також можливість застосування індексу інфляції до суми заборгованості, яка існувала повний місяць.

За таких обставин суд здійснив правильний розрахунок інфляційних втрат за допомогою інформаційно-правової системи Законодавство :

Сума боргуПеріод прострочення, за який застосовується інфляційна складоваСукупний індекс %Інфляційні грн
73 189,90червень 201699,8- 146,38
53 189,90липень 201699,9-53,189
47 589,90серпень 201699,7-142,77
40 589,90вересень 2016-лютий 2017109,7623962,42
20 589,90березень2017-червень 2017105,7161176,99
Всього:4 797,07

Враховуючи зазначене, втрати від інфляції за несвоєчасно повернуті грошові кошти підлягають стягненню з відповідача в сумі 4797 грн 07коп.

Відповідачем 11.09.2017 до суду подано заяву про відстрочку виконання рішення на 2 місяці зі сплатою стягненої суми 30.11.2017 (а.с.78-81).

Заява обґрунтована тим, що відповідач знаходиться у скрутному фінансовому становищі, зокрема, за перші три місяці 2017 року відповідач отримав збитки у розмірі 760 682 грн 00 коп., що підтверджується даними звіту про фінансові результати за 3 місяці 2017 року. Відповідач зареєстрований та здійснює свою господарську діяльність на території Луганської області, зареєстрований як платник податків в СДПІ з ОВП у м.Луганську (місцезнаходженням підприємства є м.Сєвєродонецьк). Основні виробничі фонди відповідача розташовані у м.Алчеську Луганської області, найближчою залізничною станцією є станція Комунарськ Донецької залізниці. Блокування залізничного руху по станціях Ясинувата, станції Донецького вузла, Горлівки, Стаханова, Антрацит, Луганськ, Комунарськ призводить до розриву технологічних ланцюжків, відсутності сировини та неможливості відправки готової продукції відповідача, і як наслідок до фактичного призупинення металургійного виробництва і відсутності обігових коштів. Численні аварійні скорочення енергопостачання та зупинки в періоди збоїв в енергопостачанні приводять до простоїв печей з наступним роздмухуванням, що в свою чергу вимагає завантаження додаткової сировини, енергоресурсів, газоподібного і твердого палива, тобто веде до їх перевитрат, що є критичним при недоліку залізорудної сировини і палива на складах комбінату.

Заборгованість за договором виникла через обмеження залізничного сполучення у звязку із проведенням антитерористичної операції, відповідач не мав можливості доставляти продукції своїм контрагентам, отримувати дохід за цю продукцію, які належало перерахувати зокрема позивачу. Значне коливання курсу валют по відношенню до національної валюти призвело до значної затримки у розрахунках за відвантажену продукцію іноземними контрагентами.

Дія усіх зазначених обставин протягом більш ніж 3 років, призвели до суттєвого дефіциту обігових коштів у відповідача, що стало причиною несвоєчасного та в не повному обсязі виконання зобовязань перед позивачем та браку обігових коштів.

Крім того, фінансування всіх витрат на підприємстві, включаючи оплату за рішення суду, здійснюються виключно шляхом планування на кожний наступний місяць та подальшого узгодження плану з керівництвом. Оскільки фінансування витрат на жовтень 2017 року коли рішення по даній справі набере законної сили, відбудеться на початку листопада 2017 року, у відповідача не буде можливості здійснити оплату за рішенням суду раніше листопада 2017 року.

Загалом сума дебіторської заборгованості контрагентів перед відповідачем становить 20 593 775 тис. грн. За результатами ведення переговорів із контрагентами сплановано планомірне погашення дебіторської заборгованості перед відповідачем протягом 12-18 місяців.

Також відповідач найближчим часом сподівається отримати кошти від контрагентів нерезидентів зі сплати дебіторської заборгованості, яка була предметом розгляду Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України у справі АС №112к/2016 в сумі 23 733 921, 34 долари та у справі АС №161к/2016 у сумі 2 135 876, 22 долари, за якими прийняті рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Крім того, Міжнародним комерційним арбітражним судо при Торгово-промисловій палаті України 30.08.2017 прийняті рішення у справах АС№536р/2016 та АС№546/2016 якими позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Алчевський металургійний комбінат задоволені повністю, присуджено до стягнення 1 234 957 888,56 російських рублів та 494 591 797,30 російських рублів.

Відповідач поступово відновлює свою роботу, вводить основні засоби в експлуатацію, що свідчить про поступове відновлення платоспроможності. Однак у звязку з значними збитками та відсутністю обігових коштів у відповідача, виконання рішення шляхом разової сплати прострочених платежів фактично є неможливим. У свою чергу відстрочка виконання рішення надасть можливість зберегти робочі місця, своєчасно виконувати зобовязання із виплати заробітної плати і в той же час не порушить права та інтереси позивача та не погіршить його фінансовий стан.

За таких обставин, відповідач просить відстрочити виконання рішення зі сплатою стягненої суми до 30.11.2017, що створить умови для гарантованого виконання рішення.

Пунктом 6 статті 83 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Проаналізувавши доводи відповідача, суд дійшов висновку, що фінансовий стан останнього на даний час у значній мірі перешкоджає повному фактичному виконанню рішення суду у даній справі, враховуючи що фінансування всіх витрат відповідача, включаючи оплату за рішення суду, здійснюються виключно шляхом планування на кожний наступний місяць та подальшого узгодження з керівництвом, а фінансування витрат на жовтень 2017 року вже відбулося.

Враховуючи зазначене, а також те, що місцезнаходженням більшості основних засобів та виробничих потужностей відповідача є непідконтрольна на даний час Україні територія (м. Алчевськ), надання відстрочки виконання судового рішення суду створить відповідачу умови для можливості реального виконання рішення суду та сплати позивачу боргу в розумний строк.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення заяви відповідача та надання відстрочки виконання рішення суду зі сплатою суми до 31.10.2017.

Встановлені за матеріалами справи обставини та доводи позивача відповідач під час розгляду спору не спростував, докази здійснення погашення боргу в матеріалах справи також відсутні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість заявленого позову, який підлягає задоволенню частково.

З Публічного акціонерного товариства Алчевський металургійний комбінат на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ПСК-Харків підлягає стягненню основний борг в сумі 20 589 грн 90 коп., інфляційні втрати в сумі 4 797 грн 07 коп., 3% річних у сумі 1 490 грн 05 коп.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 Господарського процесуальнорго кодексу України за результатами розгляду спору на відповідача покладається судовий збір в сумі 1 593 грн 60 коп. , що відповідає сумі задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.44, 49, ст. 82, п.6 ст.83, ст.ст. 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю ПСК-Харків до Публічного акціонерного товариства Алчевський коксохімічний завод задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Алчевський металургійний комбінат, м.Сєвєродонецьк, Луганська область, вул.Вілєсова, буд.20А, 93400, ідентифікаційний код 05441447, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ПСК-Харків, вул.Тобольська, 42, офіс 445, м.Харків, ідентифікаційний код 32676731, основний борг в сумі 20 589 грн 90 коп., інфляційні втрати в сумі 4 797 грн 07 коп., 3% річних у сумі 1 490 грн 05 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 1 593 грн 60 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Заяву Публічного акціонерного товариства Алчевський металургійний комбінат про відстрочення виконання рішення суду задовольнити частково.

5. Відстрочити виконання рішення суду від 14.09.2017 у справі №913/639/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ПСК-Харків до Публічного акціонерного товариства Алчевський металургійний комбінат про стягнення основного боргу в сумі 20 589 грн 90 коп., інфляційні втрати в сумі 4 797 грн 07 коп., 3% річних у сумі 1 490 грн 05 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 1 593 грн 60 коп. до 31.10.2017.

Видати позивачу наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 19.09.2017

Суддя О.В. Драгнєвіч