РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2017Справа №910/9105/17
За позовом Концерну "Міські теплові мережі"

до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про спонукання до укладення договору.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача - Литвиненко Ж.М. (представник за довіреністю);

від відповідача - Іванкіна Ю.Г. (представник за довіреністю).

СУТЬ СПОРУ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа №910/9105/17 за вищевказаними позовними вимогами.

Позовні вимоги вмотивовані ухиленням Відповідача від укладення договору постачання природного газу, що є обов'язковим з огляду на ч. 3 ст. 179 Господарського кодексу України, ч. 1 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу".

Відповідач позов не визнав, пославшись на відсутність законодавчо закріпленого обов'язку на укладення договору щодо постачання природного газу зазначеним у проекті договору суб'єктам, а також на наявну в Позивача заборгованість перед Відповідачем.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

З огляду на встановлену ч. 1 ст. 12, п. 1 ч. 2 ст. 13 Закону України "Про ринок природного газу" обов'язковість постачання природного газу відповідно до договору, Позивач звертався до Відповідача з листами із доданими до них проектами договорів постачання природного газу (зокрема, від 22.09.2016 № 5165/20, № 5166/20, від 30.01.2017 № 6557/19, від 20.02.2017 № 991/19, від 05.05.2017 № 2134/19, докази направлення/отримання наявні в справі) для виробництва теплової енергії, яка споживається організаціями та іншими споживачами (крім бюджетних).

Мотивуючи повернення цих проектів договорів без підпису, Відповідач посилався на відсутність законодавчо закріпленого обов'язку на укладення відповідних договорів із зазначеними суб'єктами, а також на наявну в Позивача заборгованість перед Відповідачем.

Пославшись на закріплені в постановах Кабінету Міністрів України № 758 від 01.10.2015 та від 22.03.2017 № 187 приписи, що встановлюють обов'язок Відповідача постачати природний газ виробникам теплової енергії, Позивач просив вважати укладеним договір постачання природного газу. Так, із викладеної у прохальній частині позову редакції договору постачання природного газу вбачається, що природний газ, що постачається за ним у 2016-2017 роках, використовується споживачем (Позивачем) виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб'єктами господарювання, які не є бюджетними установами/організаціями (п. 1.1., 1.2. цієї угоди).

Відтак, правовідносини за договором, який Позивач просить вважати укладеним, з огляду на передбачені п. 1.1. часові рамки постачання газу - 2016-2017 роки, підпадають під регулювання декількох постанов Кабінету Міністрів України - від 01.10.2015 № 758 та від 22.03.2017 № 187.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 № 758 (що втратила чинність 01.04.2017) затверджено Положення "Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)", відповідно до п. 15. якого виробник теплової енергії до 1 квітня 2017 р. має право придбати природний газ у НАК "Нафтогаз України" для виробництва теплової енергії та/або надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, релігійним організаціям та установам, що фінансуються за рахунок державного і місцевих бюджетів, за умови, що такий виробник, на якого станом на 30 вересня 2015 р. поширювалася дія статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", виконав обов'язок щодо відкриття рахунків із спеціальним режимом використання.

Згідно з пп. 4 п. 3 цього Положення покладено обов'язок НАК "Нафтогаз України" постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії за цінами, на умовах та у порядку, що визначені пунктами 15 - 17 цього Положення.

Відповідно до п. 17 Положення постачання природного газу НАК "Нафтогаз України" виробникам теплової енергії здійснюється на підставі договору, що враховує положення примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та з дотриманням принципу недискримінації.

Обов'язок, передбачений підпунктом 4 пункту 3 цього Положення, покладається на НАК "Нафтогаз України" на період до 1 квітня 2017 р. за таких умов: укладення виробником теплової енергії з НАК "Нафтогаз України" договору постачання природного газу відповідно до законодавства; відсутність у виробника теплової енергії заборгованості перед НАК "Нафтогаз України" за використаний природний газ, або відсутність у виробника теплової енергії заборгованості (без урахування штрафних санкцій) перед НАК "Нафтогаз України" за спожитий до 1 січня 2016 р. природний газ за всіма укладеними з НАК "Нафтогаз України" договорами постачання природного газу (купівлі-продажу, про закупівлю, відступлення права вимоги тощо), а також здійснення поточних розрахунків за використаний природний газ, або рівень розрахунків виробника теплової енергії станом на 25 число місяця, що передує місяцю постачання природного газу (без урахування штрафних санкцій), за всіма укладеними з НАК "Нафтогаз України" договорами постачання природного газу (купівлі-продажу, про закупівлю, відступлення права вимоги тощо) становить не нижче 90 відсотків, або надання НАК "Нафтогаз України" та виконання виробником теплової енергії погодженого виконавчим органом ради графіка погашення заборгованості (рівними частинами до 1 січня 2021 р. з розбивкою за всіма договорами з НАК "Нафтогаз України"), складеного на підставі довідки щодо заборгованості, наданої НАК "Нафтогаз України", а також здійснення поточних розрахунків за використаний природний газ. Наявність графіка погашення заборгованості не змінює порядок розрахунків, установлений між постачальником та виробником теплової енергії у договорах постачання природного газу (купівлі-продажу, про закупівлю, відступлення права вимоги тощо).

Тобто, з указаних положень Постанови вбачається, що зобов'язання з укладення договорів на Відповідача покладено в тому випадку, коли виробництво теплової енергії здійснюється для споживання населенням, релігійними організаціями та бюджетними установами та організаціями.

Утім, наведений у запропонованій Позивачем редакції договору суб'єктний склад споживачів - підприємства, організації та інші суб'єкти господарювання, які не є бюджетними установами/організаціями, не підпадає під визначений Постановою перелік споживачів, з якими Відповідач зобов'язаний укладати договори. Тобто, на момент звернення до Відповідача з проектами цього договору в останнього був відсутній законодавчо закріплений обов'язок з його укладення.

01.04.2017 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 22.03.2017 № 187 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу», до п.п. 4 п. 3 якої покладено обов'язок НАК "Нафтогаз України" постачати природний газ виробникам теплової енергії для всіх категорій використання природного газу, в тому числі для виробництва електричної енергії такими виробниками, на умовах та у порядку, що визначені цим Положенням.

Проте, дана Постанова не містить посилання щодо надання зворотної дії у часі її положенням, що унеможливлює застосування цієї Постанови як підстави для укладення договору, за яким передбачено постачання газу в 2016-2017, тобто, у т.ч. у період до набрання чинності даною Постановою. Поряд із цим, у проекті даного договору відсутні положення щодо погодження сторонами його застосування до відносин, які виникли до його укладення, згідно з ч. 3 ст. 631 ЦК України.

Одночасно, у межах справи № 910/13041/16 за позовом Концерну до ПАТ НАК "Нафтогаз України" про спонукання до укладення договору постачання природного газу, що використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами, організаціями та іншими споживачами в редакції, запропонованій позивачем, суд апеляційної інстанції при винесенні постанови від 17.01.2017 (на яку Позивач наразі посилається) обґрунтовував наявність підстав для задоволення позову зокрема тим, що кінцевими споживачами теплової енергії є фізичні особи з числа незахищених верств населення, шкоди, дитячі садки, лікарні, пологові будинки, будинки інвалідів та престарілих, військові частини, шпиталі, реабілітаційні центри та інші соціальні значимі об'єкти міста Запоріжжя. Таким чином, у наведеній постанові обґрунтовується обов'язковість укладення такого договору врахуванням факту віднесення зазначених споживачів до соціальних об'єктів та бюджетних установ/організацій та не йдеться про тих інших суб'єктів господарювання, які не відносяться до бюджетних, що унеможливлює застосування преюдиціальності в цій частині.

Судом також ураховано посилання Позивача на наявність із Відповідачем договірних відносин з постачання природного газу іншим категоріям споживачів, а також сплату Позивачем заборгованості за спожитий газ, установлену судовими рішеннями, за якими останньому надано розстрочення виконання. Однак, ці факти не є безумовними підставами для укладення спірного договору, з огляду на вищеописані в рішенні обставини.

Таким чином, ураховуючи все викладене, а також приписи ч. 3 ст. 179, ч. 2 ст. 180 ГК України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення даного позову.

Судові витрати за ст. 49 ГПК України Позивачу не відшкодовуються.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 11.09.2017

Суддя Сташків Р.Б.