РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" серпня 2017 р. Справа № 902/140/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Демянчук Ю.Г.

судді Савченко Г.І. ,

судді Огороднік К.М.

при секретарі судового засідання Дика А.І.

за участю представників:

позивача - Педченко Г.О. (службове посвідчення № 0061 від 01.01.2015р.), Зарванський В.Г. (службове посвідчення № 0019 від 01.01.2015р., довіреність №13 від 29.08.2017р.)

відповідача - директор Подгорний М.М., НОМЕР_1 від 05.11.1997р. представник Бодрягов В.С. (довіреність від 21.04.2017р.), Калєтнік С.В. (довіреність від 20.04.2017р.)

від третіх осіб - не з'явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Дочірнього підприємства "Тульчинський райагроліс" Вінницького обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства "Віноблагроліс" та Державної екологічної інспекції у Вінницькій області на рішення господарського суду Вінницької області від 03.04.2017 у справі № 902/140/17

за позовом Державної екологічної інспекції у Вінницькій області, м. Вінниця

до Дочірнього підприємства "Тульчинський райагроліс" Вінницького обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства "Віноблагроліс", м. Тульчин Вінницька область

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фізичної особи - підприємця ОСОБА_6 та Державного підприємства "Підприємство Крижопільського виправного центру управління державної пенітенціарної служби України у Вінницькій області (№ 113)".

про стягнення 1 091 552 грн 13 коп. шкоди

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Вінницької області від 03.04.2017 у справі № 902/140/17 (Банасько О.О.) позов задоволено частково. Стягнуто з Дочірнього підприємства "Тульчинський райагроліс" Вінницького обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства "Віноблагроліс" на користь держави в особі Державної екологічної інспекції у Вінницькій області суму збитків: 118 621 грн 68 коп. на рахунок: УК у Тульчинському районі с. Холодівка 24062100 , банк: ГУДКСУ у Вінницькій області, МФО 802015, р/р 0592; 224 930 грн 93 коп. на рахунок: УК у Тульчинському районі/отг т. Тульчин 24062100 , банк: ГУДКСУ у Вінницькій області, МФО 802015, р/р 0810; 464 192 грн 19 коп. на рахунок: УК у Тульчинському районі с. Ш. Копіївська 24062100 код ЄДПРОУ 37897753, банк: ГУДКСУ у Вінницькій області, МФО 802015, р/р 0593; 103 656 грн 67 коп. на рахунок: УК у Тульчинському районі с. Печера 24062100 , банк: ГУДКСУ у Вінницькій області, МФО 802015, р/р 0586.

Припинено провадження в частині стягнення 1 099 грн 52 коп. шкоди на підставі п. 1-1 ч. 1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

Відмовлено у задоволенні позову в частині стягання 179 051 грн 14 коп. шкоди.

Стягнуто з Дочірнього підприємства "Тульчинський райагроліс" Вінницького обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства "Віноблагроліс" на користь держави в особі Державної екологічної інспекції у Вінницькій області 13 687 грн 52 коп. - судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Державна екологічна інспекція у Вінницькій області звернулася до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати в частині відмови у задоволені позову в частині стягнення 179051,14 грн. збитків.

Окрім того, 06.06.2017 до Рівненського апеляційного господарського суду на вищевказане рішення надійшла апеляційна скарга Дочірнього підприємства "Тульчинський райагроліс" Вінницького обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства "Віноблагроліс", відповідно до якої останній просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 07.06.2017 апеляційні скарги Дочірнього підприємства "Тульчинський райагроліс" Вінницького обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства "Віноблагроліс" та Державної екологічної інспекції у Вінницькій області на рішення господарського суду Вінницької області прийнято до спільного провадження.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу ДЕІ у Вінницькій області та у доповненнях до відзиву просить оскаржуване рішення скасувати, як таке, що прийняте за неповного з'ясування обставин справи та прийняти нове рішення про відмову у стягненні з ДП "Тульчинський райагроліс" Вінницького обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства "Віноблагроліс" сум збитків: 103 656 грн 67 коп. на рахунок: УК у Тульчинському районі с. Печера 24062100 , банк: ГУДКСУ у Вінницькій області, МФО 802015, р/р 0586; 464 192 грн 19 коп. на рахунок: УК у Тульчинському районі с. Ш. Копіївська 24062100 код ЄДПРОУ 37897753, банк: ГУДКСУ у Вінницькій області, МФО 802015, р/р 0593 (вх. №№ 2042/17, 24324/17). У відзиві, який надійшов до суду 31.08.2017 відповідач просить суд скасувати оскаржуване рішення повністю (вх. № 25387/17).

На виконання вимог ухвали суду 17.08.2017 року через канцелярію суду позивачем подано пояснення (вх. №25385/17).

17.08.2017 відповідач звернувся до суду з клопотанням про зупинення провадження у даній справі до вирішення пов'язаної з нею справи № 802/1224/17-а, що розглядається Вінницьким окружним адміністративним судом, яке колегією суддів відхилено, оскільки наявність в провадженні суду справи № 802/1224/17-а на переконання суду не перешкоджає вирішенню господарського спору у справі № 902/140/17.

31.08.2017 відповідачем подано суду клопотання про призначення судової експертизи щодо визначення фактичної площі кварталу 140 виділ 8.2 площа 2,2 га., головного користування 2016 року ДП "Тульчинський райагроліс" та зупинення провадження у зв'язку з цим. На вирішення експерта просив поставити наступні питання:

- чи дотримано планово картографічними матеріалами лісовпорядкування ДП "Тульчинський райагроліс" вимог чинних нормативних актів України, щодо визначення площі кварталу 140 виділ 8.2? Якщо ні, то яких вимог чинних нормативних актів України не дотримано планово картографічними матеріалами лісовпорядкування ДП "Тульчинський райагроліс"?

- чи відповідає вимогам чинних нормативних актів України контрольна зйомка (контрольний обмір) щодо приладів оміру та визначення площі кварталу 140 виділ 8.2 ДП "Тульчинський райагроліс", що відображено в акті № 04/83? Якщо ні, то які вимоги чинних нормативних актів України не дотримані при цьому?

В судовому засіданні 31.08.2017 представник відповідача підтримав вищевказане клопотання; представник позивача заперечив.

Вищевказане клопотання відхилене колегією суддів, як необгрунтоване.

Безпосередньо в судовому засіданні 31.08.2017 позивач та відповідач підтримали свої правові позиції.

Треті особи в судове засідання не з'явилися.

Відповідно до статті 22 Господарського процесуального кодексу України явка у судове засідання це право, а не обов'язок учасників процесу, справа може розглядатися без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Апеляційною інстанцією також враховано, що явка представників сторін не визнавалась судом обов'язковою.

Пунктом 2 інформаційного листа Вищого господарського суду від 15.03.2010р. № 01-08/140 «Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві» роз'яснено, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Розглянувши апеляційні скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню. При цьому апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, у період з 11.10.2016 по 26.10.2016 Державною екологічною інспекцією у Вінницькій області проведено перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів Дочірнього підприємства "Тульчинський райагроліс" Вінницького обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства "Віноблагроліс", про що складено акт № 04/83 (а.с. 8-14, т. 1).

При здійсненні перевірки виявлено факт незаконної рубки дерев на території земель лісового фонду Тульчинського району Вінницької області, що знаходяться у постійному користуванні Вінницького обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства "Віноблагроліс", зокрема виявлено наступні порушення:

- в кварталі 51 виділ 27 площа 3,8 га виявлено незаконну рубку 178 сироростущих дерев різних порід та діаметрів на території Холодківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області на підставі лісорубного квитка серія 02 ЛКБ № 364160, внаслідок чого заподіяно шкоду лісу в розмірі 118 621 грн 68 коп. У зазначеному лісорубному квитку в стрічці "на підставі" вказано, що він виписаний на підставі матеріалів лісовпорядкування, про те зазначений захід в матеріалах лісовпорядкування не запроектований, що не відповідає п.4 "Правил поліпшення якісного складу лісів" затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 р. № 724, в якому зазначено, що підставою для рубок формування і оздоровлення лісів є матеріали лісовпорядкування та обстежень, які проводяться власниками лісів або постійними лісокористувачами. Крім того, ДП "Тульчинський райагроліс" ВОКСЛП "Віноблагроліс" проведено зазначену рубку на підставі згаданого лісорубного квитка у 2015 р., не у виділі, який зазначено у лісорубному квитку, тобто 12.1., а у виділі 27, який абсолютно ідентичний і по складу насадження і по віку виділу 12. До того ж повнота насадження у виділі 27 становить 0.7, що не відповідає п. 13 "Правил поліпшення якісного складу лісів", де зазначено, що прохідні рубки пр. повноті 0.8 і нижче не проектуються;

- у кварталі 123 виділ 8.3 площа 2,1 га виявлено незаконну рубку 33 дерев (дерева, які не відповідають кількості зазначеній у матеріалах відводу та взагалі відсутні у переліку) породи дуб різних діаметрів, 7 дерев породи липа різних діаметрів, 1 клена на території Тиманівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, внаслідок чого заподіяно шкоду лісу в розмірі 275 792 грн 69 коп;

- в кварталі 140 виділ 8.2 рубка виявлено незаконну рубку 87 дерев (дерева, які не відповідають кількості зазначеній у матеріалах відводу та не зазначені у матеріалах відводу взагалі) різних порід та діаметрів із них 69 дерев породи дуб різних діаметрів, 1 липа, 4 черешні, 9 кленів, 4 ясенів на території Шуро-Копіївської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, внаслідок чого заподіяно шкоду лісу в розмірі 567 997 грн 79 коп. За межею ділянки вздовж лінії 11-14 виявлено захаращення тридцятиметрової зони. Розмір шкоди лісу внаслідок захаращення тридцятиметрової зони (площею 0,2040 га) становить 944 грн 75 коп.;

- на території полезахисної смуги у кварталі № 11 ДП ДП "Тульчинський райагроліс" ВОКСЛП "Віноблагроліс" в межах Печерської селищної ради Тульчинського району Вінницької області виявлено незаконну порубку дерев у кількості 12 шт., різних порід та діаметрів. Розмір шкоди заподіяної лісу незаконною порубкою дерев становить 127 095 грн 70 коп.;

- у кварталі 80 виділ 5.2 площа 2,9 га санітарно-вибіркова рубка 2016 р. проведення, на ділянці виявлено пошкодження до ступеня припинення росту дерева породи граб з діаметром стовбура біля шийки кореня 22 см на території Клебанівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, внаслідок чого заподіяно шкоду лісу в розмірі 1 099 грн 52 коп.

Перевірка проводилась за участю директора, лісничого та майстра лісу ДП "Тульчин райагроліс" ВОКСЛП "Вінницяоблагроліс" підписи яких містяться на акті перевірки.

За результатами перевірки складено польові перелікові відомості та відомості пнів незаконної порубки, які підписані представниками відповідача (а.с. 15-19, т.1).

26.10.2016 старшим державним інспектором з ОНПС у Вінницькій області Маланським С.М. на основі даних результатів перевірки відносно лісничого ДП "Тульчинський райагроліс" ОСОБА_9, лісника обходу № 4 "Тульчинський райагроліс" ОСОБА_10, майстра лісу дільниці № 2 "Тульчинський райагроліс" ОСОБА_11 та ФОП ОСОБА_6 (підрядник за договором на виконання лісозаготівельних робіт № 3 від 31.05.2016 р.) складено протоколи про адміністративне правопорушення згідно яких в подальшому винесено Постанови про накладення адміністративного стягнення, якими визнано останніх винними у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено на вказаних осіб адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с. 22-23, 25-26, 28-31, 32-34 т. 1).

Вказані Постанови про накладення адміністративних стягнень в установленому законом порядку не оскаржувалися, іншого матеріали справи не містять.

В матеріалах справи містяться лісорубні квитки серії 02 ЛКБ № 513475 від 04.02.2016 (а.с. 20, т.1), серії 02 ЛКБ №364160 від 19.01.2015 та матеріали лісовпорядкування ДП "Тульчинський райагроліс" ВОКСЛП "Віноблагроліс".

Претензією вих. №4470/04 від 12.12.2016 позивачем запропоновано відповідачу в добровільному порядку сплати суму заподіяної шкоди в розмірі 1 091 552 грн 13 коп. (а.с.40-41, т. 1). Зазначена претензія відповідачем залишена без реагування, а сума шкоди не сплаченою.

Вказані обставини слугували підставою звернення позивача з даним позовом до суду.

При прийнятті рішення колегія суддів виходить із наступного.

Згідно із ст. 16 ЛК України право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами.

У постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи (ч.1 ст.17 ЛК України).

Відповідно до ч.2 ст.19 ЛК України постійні лісокористувачі зобов'язані, зокрема, забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку; дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів; вести лісове господарство на основі матеріалів лісовпорядкування, здійснювати використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення.

Ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів (ст. 63 ЛК України).

Згідно із ст. 65 ЛК України використання лісових ресурсів може здійснюватися в порядку загального і спеціального використання.

Відповідно до ст. 67 ЛК України у порядку спеціального використання можуть здійснюватися такі види використання лісових ресурсів: заготівля деревини; заготівля другорядних лісових матеріалів; побічні лісові користування; використання корисних властивостей лісів для культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних, туристичних і освітньо-виховних цілей, потреб мисливського господарства, проведення науково-дослідних робіт. Законодавством України можуть передбачатися й інші види спеціального використання лісових ресурсів. Спеціальне використання лісових ресурсів здійснюється в межах лісових ділянок, виділених для цієї мети. Порядок та умови здійснення спеціального використання лісових ресурсів встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Частинами 1, 2 ст. 69 ЛК України встановлено, що спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубним квитком або лісовим квитком, що видається безоплатно. Спеціальний дозвіл на заготівлю деревини в порядку рубок головного користування видається органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства.

Спеціальний дозвіл видається власниками лісів або постійними лісокористувачами у встановленому порядку також на проведення інших рубок та робіт, пов'язаних і не пов'язаних із веденням лісового господарства (ч. 5 ст. 69 ЛК України).

Згідно із п.п.2, 3 Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2007 № 761 "Про врегулювання питань щодо спеціального використання лісових ресурсів", лісорубний або лісовий квиток є основним документом, на підставі якого: здійснюється спеціальне використання лісових ресурсів; ведеться облік дозволених до відпуску запасів деревини та інших продуктів лісу, встановлюються строки здійснення лісових користувань та вивезення заготовленої продукції, строки і способи очищення лісосік від порубкових решток, а також облік природного поновлення лісу, що підлягає збереженню; ведеться облік плати, нарахованої за використання лісових ресурсів. Лісорубний квиток видається органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, територіальними органами Держкомлісгоспу (далі - органи Держкомлісгоспу) на заготівлю деревини під час проведення рубок головного користування на підставі затвердженої в установленому порядку розрахункової лісосіки.

Відповідно до ст. 84 ЛК України з метою поліпшення якісного складу лісів, їх оздоровлення, посилення захисних властивостей власники лісів та постійні лісокористувачі здійснюють лісогосподарські заходи (рубки догляду за лісом, санітарні рубки, лісовідновні рубки в деревостанах, що втрачають захисні, водоохоронні та інші корисні властивості, рубки, пов'язані з реконструкцією малоцінних молодняків і похідних деревостанів тощо).

Згідно із п. 4 Правил поліпшення якісного складу лісу, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 № 724 підставою для рубок формування і оздоровлення лісів є матеріали лісовпорядкування та обстежень, які проводяться власниками лісів і постійними лісокористувачами. У разі проведення зазначених рубок у деревостанах, не запроектованих лісовпорядкуванням, власники лісів і постійні лісокористувачі повідомляють про це орган виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, обласну, Київську та Севастопольську міські держадміністрації.

За змістом п.4 Санітарних правил в лісах України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.1995 № 555, до санітарно-оздоровчих заходів належать: вибіркові санітарні рубки; суцільні санітарні рубки; ліквідація захаращеності; запобігання виникненню та поширенню осередків шкідників і хвороб лісу; захист заготовленої деревини від шкідників та хвороб.

Відповідно до п.п. 13, 17 Правил поліпшення якісного складу лісу відбір дерев для рубок освітлення і прочищення провадиться лише на спеціально закладених пробних ділянках, що є еталоном для здійснення догляду на всій площі. Для рубок проріджування та прохідних рубок відбір дерев провадиться на всій ділянці з урахуванням рівномірного розміщення кращих дерев. Рубки проріджування при повноті деревостану 0,7, а прохідні рубки - 0,8 і нижче не проектуються. Строк початку і закінчення рубок догляду визначається з урахуванням умов місцезростання насадження та біологічних особливостей деревних порід, що входять до його складу, інтересів мисливського господарства та побічних лісових користувань. Рубки догляду закінчуються за один клас віку до настання стиглості деревостану.

У п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 23.05.2007 № 761 "Про врегулювання питань щодо спеціального використання лісових ресурсів" зазначено, що підприємства, установи, організації і громадяни, які здійснюють спеціальне використання лісових ресурсів, зобов'язані, зокрема забезпечувати збереження підросту і не призначених для рубки дерев.

Згідно із п. 5 ст. 64 ЛК України підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов'язані здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.

За приписами ст.ст. 86, 89, 90 ЛК України організація і забезпечення охорони і захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів, зокрема, від незаконних рубок, покладається на постійних лісокористувачів відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 1.1., 1.3. Статуту Дочірнього підприємства "Тульчинський райагроліс" Вінницького обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства "Віноблагроліс" відповідач є дочірнім підприємством Вінницького обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства "Віноблагроліс" (ВОКСЛП "Віноблагроліс"), надалі Засновника, яке створено на базі майна, переданого Засновником у статутний фонд дочірнього підприємства. Підприємство є юридичною особою, має самостійний баланс, поточні та валютні рахунки у банківських установах, круглу печатку, штампи та бланки зі своїм повним найменуванням.

Згідно із п. 2.1. Статуту відповідача головною метою діяльності підприємства за дорученням засновника на підставі угоди є: організація ведення лісового господарства, включаючи питання охорони, захисту, раціонального використання та заготівлі лісових ресурсів і відтворення лісів на території земель лісового фонду Тульчинського району Вінницької області в Україні, що знаходяться в постійному користуванні Вінницького обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства "Віноблагроліс" - Засновника, забезпечення підвищення продуктивності, посилення їх корисних властивостей, задоволення потреб територіальних громад Вінницької області у лісових ресурсах на основі їх наукового та обґрунтованого раціонального використання.

В порушення вищевказаних норм права відповідач не забезпечив охорону, захисту та збереження лісу від незаконної рубки, що безпосередньо підтверджується встановленими судами обох інстанцій обставинами справи.

Статтею 105 ЛК України особи винні у порушенні лісового законодавства, зокрема у: незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників, порушенні порядку заготівлі та вивезення деревини, порушенні інших вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, несуть встановлену законом дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність.

Відповідно до статті 107 цього Кодексу підприємства, установи, організації і громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

За змістом ст. 20-2 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" до компетенції Державної екологічної інспекції належить здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів.

Факт незаконної порубки дерев на території земель лісового фонду Тульчинського району Вінницької області, підтверджено актом перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства № 04/83, проведеної Державною екологічною інспекцією у Вінницькій області та доданими до нього польовими переліковими відомостями та відомостями пнів незаконної порубки дерев (а.с. 8-19, т. 1).

Як вірно зазначено місцевим судом, акт перевірки та польові перелікові відомості підписані представниками ДП "Тульчинський райагроліс" без зауважень щодо кількості та замірів пнів.

Доказів оскарження зазначеного акту екологічної інспекції матеріали справи не містять та іншого сторонами не надано, а, відтак, останній є чинним, зазначені в ньому відомості, за допомогою належних і допустимих доказів не спростовані, з огляду на що він є належним і допустимим доказом в розумінні статті 34 ГПК України, який підтверджує факт порушення природоохоронного законодавства зі сторони відповідача.

Згідно зі ст.ст. 68, 69 ЗУ "Про охорону навколишнього природного середовища" порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За змістом ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Пунктом 1.6 роз'яснення Вищого арбітражного суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього природного середовища" від 27.06.2001 №02-5/744 визначено, що вирішуючи спір про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, господарському суду слід виходити з презумпції вини правопорушника, отже позивач не повинен доводити наявність вини відповідача у заподіянні шкоди навколишньому природному середовищу, навпаки відповідач повинен довести, що у діях його працівників відсутня вина у заподіянні шкоди.

При вирішенні спорів щодо відшкодування шкоди, заподіяної порушенням вимог лісового законодавства у випадках встановлення контролюючими органами при проведенні перевірок дотримання природоохоронного законодавства факту правопорушення, слід виходити з того, що обов'язки із забезпечення охорони лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів, які й повинні нести відповідальність за невиконання та неналежне виконання обов'язків, зокрема, за незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних порубок дерев.

Таким чином, цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну рубку лісів, а також і постійні лісокористувачі, вина яких полягає у допущенні та не перешкоджанні їх працівниками незаконному вирубуванню лісових насаджень внаслідок неналежного виконання ними своїх службових обов'язків. Тобто проявом їх протиправної бездіяльності є незабезпечення працівниками постійних лісокористувачів охорони і захисту лісів, внаслідок чого відбувається вирубування дерев невстановленими особами.

Відповідачем не надано суду доказів, які б свідчили про вчинення ним дій, направлених на забезпечення охорони і збереження лісу від незаконних вирубок на підвідомчій йому території земель лісового фонду на виконання вимог лісового та природоохоронного законодавства, а також про відсутність його вини у протиправній бездіяльності та допущено самовільну порубку, на підпорядкованій йому території, не забезпечивши збереження не призначених для порубки дерев, не здійснено комплекс заходів, спрямованих на збереження лісів, незаконних порубок, не вжито заходів по запобіганню порушення законодавства у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, своєчасно не виявлено таких порушень і не вжито відповідних заходів щодо їх усунення.

Колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції, що вимоги позивача про стягнення з ДП "Тульчинський райагроліс" Вінницького обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства "Віноблагроліс" шкоди є правомірними. Разом з тим, апеляційний суд погоджується, що спір щодо стягнення 1 099 грн 52 коп. основного боргу (шкоди заподіяної державі незаконною рубкою лісу на території Клебанівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області) підлягає припиненню згідно п.11 ч.1 ст.80 ГПК України.

Розглянувши решту позовних вимог позивача в сумі 1 090 452 грн 61 коп., колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд, врахувавши приписи додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 р. № 665 "Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу", дійшов правомірного висновку, що відповідні вимоги підлягають до задоволення частково (на суму 911 401 грн. 47 коп.), а в частині стягнення 179 051 грн. 14 коп. слід відмовити.

При цьому судом враховано, що при перерахунку розміру збитків заподіяних державі незаконною рубкою лісу на території Холодківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області отримано їх суму 120 828 грн 83 коп., тоді як позивачем заявлено до стягнення 118 621 грн 68 коп., однак враховуючи те, що визначення ціни позову є правом та прерогативою позивача до стягнення в цій частинні підлягають збитки у заявленому ДЕІ у Вінницької області розмірі (118 621 грн 68 коп.).

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

За наведених обставин колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, про часткове задоволення позову, з врахуванням вищевикладених мотивів щодо припинення провадження у справі в частині стягнення 1 099 грн 52 коп. збитків та відмови в задоволенні позову в частині стягнення 179 051 грн 14 коп.

Таким чином, встановивши фактичні обставини, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, відповідачем не надано суду доказів вчинення ним дій щодо збереження та охорони лісу. Посилання відповідача на те, що рубкою лісу в кварталі 51 виділ 27 шкода лісу не завдана, оскільки рубка була спрямована на поліпшення якісного складу лісу, як це випливає з акту огляду, судом також відхиляються, так як рубки проріджуються при повноті деревостану 0,7, а прохідні рубки - 0,8 і нижче не проектуються. В той же час повнота насаджень у виділі 27 становить 0,7, а відтак прохідна рубка у даному виділі є незаконною. Крім того, виходячи з системного аналізу змісту ч. 5 ст. 69, ст. 84 ЛК України, п.4 Санітарних правил в лісах України на проведення санітарної рубки дерев відповідач повинен був отримати спеціальний дозвіл, який в матеріалах справи відсутній.

Доводи відповідача щодо неможливості розмежування меж між виділами 12 та 27 кварталу 51 також не заслуговують на увагу, оскільки лісничий ДП "Тульчинський райагроліс" ОСОБА_9 в силу своїх посадових обов'язків та освіти у галузі лісового господарства мав знати межі лісових кварталів переданих йому під охорону та контроль.

Також, необґрунтованими є посилання відповідача, що проведена рубка дерев у кварталі 123 виділ 8.3 не є самовільною, так як для проведення рубки на даній площі був виписаний лісорубний квиток серії 02 ЛКБ № 513475, позаяк зазначений лісорубний квиток надав право на вирубку дерев іншої породи та в іншій кількості ніж вказано в матеріалах лісовпорядкування, матеріалах відводу, тоді як в даному кварталі здійснено порізку дерев інших порід (дуба, клену тощо) та в більшій кількості ніж передбачено лісорубним квитком.

Посилання відповідача про те, що він не є належним відповідачем по даному позову з підстав наявності укладеного договору підряду з ФОП ОСОБА_6 та наявним кримінальним провадженням оцінюється судами критично, оскільки згідно вимог чинного лісового законодавства відповідальність недотримання вимог природоохоронного законодавства покладається на лісокористувача, яким, в даному випадку, і є відповідач на якого було оформлено лісорубні квитки, а існування договірних відносин між відповідачем та ФОП ОСОБА_6 не є підставою для звільнення відповідача від школи заподіяної навколишньому природному середовищу.

Умови і механізм спеціального використання лісових ресурсів - заготівлі деревини під час проведення рубок головного користування, другорядних лісових матеріалів, побічних лісових користувань та використання корисних властивостей лісів визначено Порядком спеціального використання лісових ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 761 від 23.05.2007 р. (надалі за текстом - Порядок).

Згідно з п. 2 вказаного Порядку підприємства, установи, організації і громадяни, які здійснюють спеціальне використання лісових ресурсів (далі - лісокористувачі), зобов`язані, зокрема, незалежно від виду рубки забезпечувати збереження підросту і не призначених для рубки дерев; забезпечувати збереження та не допускати пошкодження межових, квартальних, ділянкових стовпів, осушувальних мереж, меліоративних та інших споруд, розташованих на ділянках, відведених для користування; проводити очищення лісосік від порубкових решток способами і в строки, визначені Мінагрополітики за поданням Держлісагенства, погодженим з Мінприроди, не залишати недоруби (не вирубані своєчасно призначені для рубки окремі дерева або групи дерев на розпочатих рубкою лісосіках) та заготовлену деревину на місцях рубок після закінчення строків її заготівлі і вивезення.

Про врегулювання питань щодо спеціального використання лісових ресурсів

Згідно з п.п.36-38 Порядку виділення лісових ділянок для заготівлі деревини під час проведення рубок головного користування здійснюють підрозділи з відведення і таксації лісосік, склад яких затверджують власники лісів або постійні лісокористувачі за погодженням з органами Держлісагентства. Підрозділи з відведення і таксації лісосік передають у двотижневий строк виділені лісові ділянки (лісосіки) та документи щодо їх матеріально-грошової оцінки власникам лісів або постійним лісокористувачам. Власники лісів або постійні лісокористувачі проводять огляд виділених лісосік, за результатами якого складається акт прийняття-передачі лісосік. У разі виявлення розбіжностей між даними матеріалів виділення лісосіки і даними матеріалів за результатами огляду цієї лісосіки проводиться її контрольна перевірка за участю власника лісів або постійного лісокористувача, за результатами якої складається акт перевірки.

Огляд місць заготівлі деревини, інших продуктів лісу та використання корисних властивостей лісів здійснюється власником лісів або постійним лісокористувачем після закінчення робіт з метою виявлення повноти і правильності розробки лісосік, заготівлі другорядних лісових матеріалів, здійснення побічних лісових користувань, а також виявлення залишених недорубів, невивезеної деревини і другорядних лісових матеріалів (п.56 Порядку).

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку що відповідно до вимог чинного лісового законодавства саме постійний лісокористувач яким в даному випадку, є Дочірнє підприємство "Тульчинський райагроліс" Вінницького обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства "Віноблагроліс" зобов'язаний забезпечувати збереження підросту і не призначених для рубки дерев; забезпечувати збереження та не допускати пошкодження межових, квартальних, ділянкових стовпів; проводити огляд виділених лісосік зі складанням актів прийняття-передачі лісосік тощо.

При цьому посилання відповідача на існування договірних відносин між ним та ФОП ОСОБА_6 в силу яких останній, як виконавець робіт на виконання лісозаготівельних робіт як на підставу для покладення відповідальності на підрядника не заслуговують на увагу оскільки відповідно до ч. 2 ст. 1172 ЦК України замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і тому судовою колегією до уваги не приймаються.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона належними і допустимими доказами повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду Вінницької області від 03.04.2017 у справі № 902/140/17 прийняте на підставі матеріалів справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи скаржників, викладені ними в апеляційних скаргах, висновків місцевого господарського суду не спростовують, а відтак, не є такими, що можуть бути підставою згідно зі ст. 104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103-105, ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Вінницької області від 03.04.2017 у справі № 902/140/17 залишити без змін, а апеляційні скарги Дочірнього підприємства "Тульчинський райагроліс" Вінницького обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства "Віноблагроліс" та Державної екологічної інспекції у Вінницькій області без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя Демянчук Ю.Г.

Суддя Савченко Г.І.

Суддя Огороднік К.М.