ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" вересня 2017 р. Справа № 926/2507/17

За позовом приватного акціонерного товариства Енергопостачальна компанія Чернівціобленерго, м.Чернівці

до комунального підприємства Чернівціводоканал, м. Чернівці

про стягнення боргу за договором оренди у розмірі 256248, 00 грн.

суддя Дутка В.В.

Представники:

від позивача ОСОБА_1, довіреність від 26.05.2017р.

від відповідача ОСОБА_2, довіреність від 25.01.2017р.

СУТЬ СПОРУ: приватне акціонерне товариство Енергопостачальна компанія Чернівціобленерго звернулося до господарського суду Чернівецької області з позовом до комунального підприємства Чернівціводоканал про стягнення боргу за договором оренди у розмірі 256248, 00 грн.

Позов обґрунтований неналежним виконанням відповідачем зобовязань по орендній платі за договором оренди від 16.10.2003р. у звязку з чим виникла заборгованість по орендній платі в сумі 256248,00 грн..

Ухвалою господарського суду Чернівецької області від 02.08.2017р. порушено провадження у справі та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 30.08.2017р.

29.08.2017р. господарським судом Чернівецької області отримано відзив на позовну заяву, в якому відповідач визнає позовні вимоги частково в сумі 242012,00 грн. та просить суд розстрочити виконання рішення суду терміном на 2 роки.

Ухвалою від 30.08.2017р. розгляд справи відкладено на 07.09.2017р.

У судовому засіданні 07.09.2017р. представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача надав суду платіжне доручення №3225 від 17.07.2017р. про сплату 7118,00 грн., визнав позовні вимоги із урахуванням часткової оплати в сумі 249130,00 грн. Також представник відповідача просив суд розстрочити виконання рішення суду терміном на 2 роки.

Представник позивача вважає розстрочення виконання рішення на 2 роки довготривалим, не заперечує проти надання розстрочки на 1 рік.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав.

16.10.2003 року між приватним акціонерним товариством «Енергопостачальна компанія «Чернівціобленерго», що є правонаступником відкритого акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Чернівціобленерго» (позивач) та комунальним підприємством «Чернівціводоканал» (водоканал) укладено договір оренди (далі договір).

За умовами п. 1 договору предметом договору є передача «Орендодавцем» в оренду «Орендарю» станцій 110/6 кВ «Водозабір» і «Шубранець» (далі майно) згідно додатку №1.

Відповідно до п.3 майно передається для використання у власній господарській діяльності орендаря згідно до цільового використання. Передача майна, що орендується здійснюєтьсяза актом прийому передачі, підписання якого свідчить про фактичну передачу обладнання в оренду.

За умовами п. 5 вказаного договору розмір орендної плати складає з урахування ПДВ 25545, 00 грн. на рік. Розмір орендної плати може переглядатися Сторонами у звязку із збільшенням індексу інфляції та інших випадках передбачених діючим законодавством. Відповідно до змін від 24.11.2003р. до договору оренди від 16.10.2003р. розмір орендної плати становить 85416, 00 грн. на рік, відповідно до розрахунку.

Згідно п. 7.1.2. орендар зобов'язується своєчасно здійснювати орендні платежі.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 193 Господарського кодексу України також передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку (ст. 509 ЦК України). Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Судовим розглядом справи встановлено невиконання відповідачем зобовязання по сплаті орендної плати за договором оренди від 16.10.2003р. у розмірі 256248,00 грн. за період з липня 2014 р. по червень 2017 року.

Позивачем після подання позову про стягнення боргу, здійснено часткову оплату в сумі 7118,00 грн. за червень 2017р., що підтверджується платіжним дорученням №3225 від 17.07.2017р.

Відтак інших обставин, які мають значення для правильного вирішення спору, в ході розгляду справи не виявлено, у звязку з чим, позов у частині вимоги про стягнення основного боргу за вказаним договором підлягає частковому задоволенню в сумі 249130,00 грн.

В частині стягнення 7118,00 грн. суд відмовляє у задоволенні позову в звязку із частковою оплатою боргу в сумі 7118,00 грн. до порушення провадження у справі.

Відповідач у відзиві та його представник у судовому засіданні просять суд розстрочити виконання рішення в частині стягнення основного боргу на 2 роки, посилаючись на важкий фінансовий стан підприємства, а також, що арешт коштів на рахунках у ході примусового виконання рішення призведе до зупинки підприємства і припинення надання послуг з водопостачання і водовідведення, накопичення податкового боргу, а в результаті може поставити під загрозу здоровя та життя мешканців м. Чернівці, оскільки КП Чернівціводоканал є єдиним виробником послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення в м. Чернівці.

Представник позивача у свою чергу проти розстрочення рішення терміном на 2 роки заперечив, однак не заперечує проти розстрочення виконання рішення суду терміном на 1 рік.

Відповідно п. 3 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право розстрочити виконання такого рішення.

Розглянувши документи, подані на підтвердження скрутного фінансового стану відповідача, на який він посилається як на підставу для розстрочення судового рішення, суд встановив, що підприємство є збитковим і прибутку не отримує, згідно звіту про фінансові результати та балансу за І півріччя 2017 року чистий збиток за результатами фінансово-господарської діяльності КП Чернівціводоканал становить 15460 тис. грн., заборгованість населення по оплаті за послуги водопостачання станом на 01.08.2017р. складає 14174385,55 грн., а інших споживачів 7656487,96 грн. При цьому, як пояснив відповідач у відзиві, підприємством вживаються заходи для покращення його фінансового стану.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, тому суд оцінює докази щодо наявності таких обставин в порядку ст. 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та потребує їх доведення заінтересованою особою з урахуванням норм ст.ст. 32, 34 Господарського процесуального кодексу України.

Самі по собі факти збитковості діяльності підприємства та існування у нього дебіторської заборгованості не є підставами для розстрочення виконання судового рішення про стягнення грошових коштів. Так, відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво як вид господарської діяльності це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється субєктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Тобто, результати роботи підприємства залежать в тому числі від ефективності і правильної організації роботи керівництва і персоналу самого підприємства.

Разом з тим, КП Чернівціводоканал є комунальним підприємством, яке надає соціально значущі послуги з водопостачання та водовідведення населенню і підприємствам, бюджетним організаціям і установам міста Чернівці. Бюджет підприємства формується в тому числі за кошти громадян споживачів послуг, заборгованість яких перед підприємством складає 21830873,51 грн.

У звязку з наведеним заслуговують на увагу доводи КП Чернівціводоканал, що за існуючого фінансового стану він має нестачу власних оборотних коштів для забезпечення безперебійної роботи підприємства, здійснення першочергових платежів з оплати праці, до бюджету та для придбання енергоносіїв, палива, інших необхідних матеріалів, у звязку з чим одночасно не може сплатити заборгованість перед позивачем, а у випадку примусового виконання рішення і накладення органом державної виконавчої служби арешту на рахунки буде ускладнено здійснення підприємством господарської діяльності, що, як наслідок, ускладнить й виконання самого рішення на користь позивача.

Разом з тим, вирішуючи питання про застосування розстрочки виконання рішення, суд також враховує матеріальні інтереси позивача, а значний період розстрочення 2 роки, як просить відповідач, може спричинити позивачеві додаткові фінансові втрати.

Відтак, суд доходить до висновку, що за сукупністю наведених відповідачем обставин, які свідчать про його фінансовий стан і ускладнюють виконання судового рішення, у суду є підстави для розстрочення виконання рішення в частині стягнення основного боргу, але не на строк, який просить відповідач, а на 1 рік з урахуванням майнових інтересів позивача.

На думку суду, надання в даному випадку розстрочки виконання рішення на 1 рік враховує як доводи відповідача, так і заперечення позивача й грунтується на принципах співмірності і пропорційності балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

У звязку з частковим задоволенням позову сплачений позивачем судовий збір слід покласти на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з комунального підприємства Чернівціводоканал (58023, м. Чернівці, вул. Комунальників, 5, ) на користь приватного акіонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Чернівціобленерго» (58000, м.Чернівці, вул. Прутська, 23-а, ) 249130,00 грн. основного боргу та 3736,95 грн. судового збору.

3.Розстрочити виконання рішення в частині стягнення основної суми боргу в розмірі 249130,00 грн. на 1 рік, стягуючи щомісячно рівними частками по 20760,83 грн.

4.В решті позовних вимог в сумі 7118,00 грн. відмовити

Повне рішення складено і підписано 08.09.2017р.

Суддя В.В.Дутка