ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2017 р. Справа № 909/741/17

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Деделюка Б.В.,

секретар судового засідання Попович Л.І.,

розглянувши матеріали справи

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Компані-Бал", 76007, Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. Селянська, 28,

до відповідача: приватного акціонерного товариства "Одяг", 76006, Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. Максимовича, 8,

про визнання права оренди нежитлових приміщень згідно договору оренди нежитлових приміщень № 20/17 від 01.04.2017, усунення перешкод в користуванні нежитловими приміщеннями та зобов"язання не чинити перешкод в користуванні нежитловими приміщеннями в м. Івано-Франківську по вул. Максимовича, 8,

за участю:

від позивача: ОСОБА_1 - представник, довіреність № 01/17-юр від 21.08.2017,

ОСОБА_2 - представник, довіреність від 21.08.2017,

від відповідача: ОСОБА_3 - представник, довіреність № 46 від 04.08.2017,

встановив:

товариство з обмеженою відповідальністю "Компані-Бал" звернулося до господарського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до приватного акціонерного товариства "Одяг" про визнання права оренди нежитлових приміщень згідно договору оренди нежитлових приміщень № 20/17 від 01.04.2017, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю "Компані-Бал" та приватним акціонерним товариством "Одяг", усунення перешкод в користуванні нежитловими приміщеннями загальною площею 5400 кв.м., в м. Івано-Франківськ по вул. Максимовича, 8 та зобов"язання не чинити перешкод в користуванні цими нежитловими приміщеннями.

Позовні вимоги мотивовані тим, що право користування нежитловими приміщеннями заперечується відповідачем та порушення даного права підлягає судовому захисту.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 01.08.2017 прийнято позовну заяву і порушено провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 22.08.2017.

Ухвалою суду від 22.08.2017 продовжено строк вирішення спору та відкладено розгляд справи на 06.09.2017.

Ухвалою суду від 06.09.2017 повернуто без розгляду зустрічну позовну заяву ТзОВ "Одяг" від 21.08.2017 та додані до неї документи.

В судовому засіданні 06.09.2017 оголошено перерву до 07.09.2017

Представники позивача, в судовому засіданні 07.09.2017, позовні вимоги підтвердили, з підстав викладених у позовній заяві та обгрунтуваннях позовних вимог. Обгрунтовуючи позовні вимоги посилаються на те, що 01.04.2017 між сторонами укладено договір оренди нежитлових приміщень № 20/17, строк оренди 2 роки 11 місяців, зазначають, що позивач належним чином виконує умови договору, вважають, що відповідач не мав права розривати договір оренди в односторонньому порядку. Просять позов задовольнити, визнати за товариством з обмеженою відповідальністю "Компані-Бал" право оренди нежитлових приміщень згідно договору оренди нежитлових приміщень № 20/17 від 01.04.2017, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю "Компані-Бал" та приватним акціонерним товариством "Одяг", усунути перешкоди в користуванні нежитловими приміщеннями загальною площею 5400 кв.м., в м. Івано-Франківськ по вул. Максимовича, 8 та зобов"язати приватне акціонерне товариство "Одяг" не чинити перешкод в користуванні нежитловими приміщеннями загальною площею 5400 кв.м., в м. Івано-Франківськ по вул. Максимовича, 8 у відповідності до договору оренди нежитлових приміщень № 20/17 від 01.04.2017.

Представник відповідача, в судовому засіданні 07.09.2017, проти позову заперечує, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Обгрунтовуючи свої заперечення посилається на те, що договір оренди нежитлових приміщень № 20/17 від 01.04.2017 розірвано правомірно, а тому будь-яка правова підстава для негаторного позову відсутня. Підставою для розірвання вважає те, що позивач проводить на об"єкті оренди будівельні, ремонтні та інші роботи, на які відповідач своєї письмової згоди не давав та позивач мав і має заборгованість за договором оренди. Просить відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши документи і матеріали, подані сторонами та витребувані судом, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази, оцінивши їх відповідно до приписів ст. 43 ГПК України, з"ясувавши обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, із врахуванням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно розгляду спору впродовж розумного строку, суд вважає за правильне взяти до уваги наступне.

01.04.2017 між публічним акціонерним товариством "Одяг" (Орендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Компані-Бал" (Орендар) укладено договір оренди нежитлового приміщення № 20/17 (далі Договір), відповідно до п. 1.1. якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в тимчасове платне користування нежитлове приміщення, а саме: приміщення для зберігання товару площею 5400 м2, яке знаходиться: м. Івано-Франківськ, вул. Максимовича, 8.

Згідно п. 1.4. Договору строк оренди становить 2 роки 11 місяців з дня підписання сторонами відповідного акта приймання-передавання нежитлового приміщення по даному Договору.

Відповідно до п. 2.1. Договору за користування нежитловим приміщенням Орендар сплачує Орендодавцю орендну плату з розрахунку 34,0 грн. з ПДВ за 1 кв.м. приміщення.

Пунктом 6.3. Договору передбачено випадки розірвання Договору на вимогу Орендодавця, а саме: Орендар користується Об"єктом оренди всупереч його призначенню чи умовам цього Догоовору; Орендар не сплачує орендну плату та інші платежі, передбачені цим Договором, протягом трьох місяців підряд; Орендар своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження Об"єкту оренди.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач вважає договір оренди нежитлового приміщення № 20/17 від 01.04.2017 розірваним, через порушення умов Договору позивачем та направлення йому повідомлень про розірвання Договору.

Суд вважає твердження відповідача про розірвання Договору безпідставним та необгрунтованим, оскільки воно не підтверджено належними та допустимими доказами, тому договір оренди нежитлового приміщення № 20/17 від 01.04.2017 є дійсним.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема з правочинів. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В розумінні ст. 174 ГК України, господарські зобовязання можуть виникати з договору та інших угод, передбачених законодавством, а також з угод, які не передбачені законом, але таких, які йому не суперечать.

У відповідності до ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобовязання мають виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Порушенням зобовязання відповідно до ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 13 Конституції України та ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист усіх суб"єктів права власності. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Однак, заявлені позивачем позовні вимоги - про визнання права оренди нежитлових приміщень згідно договору оренди нежитлових приміщень № 20/17 від 01.04.2017, усунення перешкод в користуванні нежитловими приміщеннями та зобов"язання не чинити перешкод в користуванні нежитловими приміщеннями в м. Івано-Франківську по вул. Максимовича, 8, не відповідають передбаченим у ст. 16 ЦК України способам захисту права.

Згідно із ч. 2 ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, але лише тим, що встановлений договором або законом. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Окрім цього з матеріалів позовної заяви вбачається, що вимога стосується об"єкту оренди площею 5400 кв.м., в той же час відповідач стверджує, що згідно умов договору оренди нежитлового приміщення № 20/17 від 01.04.2017 (копія договору долучена до матеріалів справи) площа приміщення становить 5281 кв.м. За таких умов, вимоги позовної заяви містять розбіжності із примірником договору оренди відповідача і тому не підлягають задоволенню.

У відповідності до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 34 ГПК України).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обгрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

За наведених обставин суд приходить до висновку, про відсутність правових підстав для задоволення позову, тому в позові слід відмовити.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 22, 33, 34, 43, 49, 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

в позові товариства з обмеженою відповідальністю "Компані-Бал" до приватного акціонерного товариства "Одяг" про визнання права оренди нежитлових приміщень згідно договору оренди нежитлових приміщень № 20/17 від 01.04.2017, усунення перешкод в користуванні нежитловими приміщеннями та зобов"язання не чинити перешкод в користуванні нежитловими приміщеннями в м. Івано-Франківську по вул. Максимовича, 8, відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 12.09.17

Суддя Деделюк Б.В.