ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

05.09.2017 Справа № 16/237/09

Господарський суд Запорізької області у складі судді Смірнова О.Г.

За участю секретаря судового засідання Бамбизова М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго на дії державного виконавця Новгород-Сіверського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області по справі № 16/237/09

за позовом: Відкритого акціонерного товариства Запоріжжяобленерго в особі Запорізьких міських електричних мереж

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Колосок

про стягнення 39335,99 грн.

за участю представників:

від стягувача ОСОБА_2, довіреність № 40 від 06.02.2017 року

від боржника не з'явився

від Новгород-Сіверського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області не з'явився

СУТЬ ПИТАННЯ: Стягувач у справі Публічне акціонерне товариство Запоріжжяобленерго звернулося до Господарського суду Запорізької області зі скаргою на дії державного виконавця Новгород-Сіверського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області у справі № 16/237/09, в якій просить суд:

- дії державного виконавця Новгород-Сіверського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області щодо прийняття постанови від 27.04.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу визнати неправомірними;

- постанову від 27.04.2017 року по повернення виконавчого документа стягувачу (ВП 49724814) щодо виконання наказу Господарського суду Запорізької області у справі № 16/237/09 про стягнення з ТОВ Колосок на користь ПАТ Запоріжжяобленерго 39335,99 грн., визнати недійсною.

Разом зі скаргою стягувач подав клопотання про відновлення процесуального строку подачі скарги в порядку ст. 53 ГПК України, в якому просить: визнати причину пропуску процесуального строку поважною, відновити пропущений строк для оскарження дій Новгород-Сіверського міськрайонного відділу державної виконавчої служби та прийняти скаргу на дії Новгород-Сіверського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області до розгляду. В обґрунтування вказаного клопотання стягувач зазначає, що звернувся зі скаргою (вих. № 62/7юр від 30.06.2017 року) до суду в межах встановленого процесуального строку, а саме 30.06.2017 року. Втім ухвалою господарського суду від 04.07.2017 року вказану скаргу було повернуто скаржнику у звязку з тим, що до матеріалів скарги вих. № 62/7юр від 30.06.2017 року в якості доказів направлення її на адреси боржника та органу виконання було надано оригінали фіскального чеку та опису вкладення, які свідчать про направлення скарги за вих. № 61/7юр від 30.06.2017 року та копій документів. При цьому вказує, що після повернення матеріалів скарги ним негайно усунуто обставини, що стали причиною повернення скарги. З посиланням на те, що причиною пропуску процесуального строку стала не бездіяльність скаржника, а помилковість при формуванні справи, стягувач просить суд вважати причину пропуску процесуального строку поважною та відновити право на оскарження дій ДВС.

24.07.2017 року на адресу суду від Новгород-Сіверського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області надійшов лист № 3124 від 21.07.2017 року з документами для долучення до матеріалів справи, а також з поясненнями до скарги згідно ст. 22 ГПК України, в яких останній зазначає, що 23.12.2015 року на виконання до Новгород-Сіверського міськрайонного відділу державної виконавчої служби від Комунарського відділу державної виконавчої служби надійшов наказ № 16/237/09, виданий Господарським судом Запорізької області про стягнення з ТОВ Колосок на користь ВАТ Запоріжжяобленерго 39355,99 грн. боргу з пакетом документів. При цьому вказує, що направляючи вказаний виконавчий документ в постанові про закінчення виконавчого провадження від 09.12.2015 року державний виконавець мотивував тим, що згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником зареєстрований обєкт нерухомого майна за адресою: Чернігівська область, місто Новгород-Сіверський, вулиця Базарна, буд. 17. Разом з тим зазначає, що 29.12.2015 року державним виконавцем Новгород-Сіверського міськрайонного відділу державної виконавчої служби винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо вказаного наказу. Пояснює, що при здійсненні виконавчих дій по зазначеному виконавчому провадженню державним виконавцем було встановлено, що майно за адресою: Чернігівська область, місто Новгород-Сіверський, вулиця Базарна, буд. 17 належить не ТОВ Колосок, а з 28.01.2014 року ОСОБА_3, а з 27.12.2016 року ОСОБА_4, у звязку з чим 14.04.2017 року державним виконавцем складено відповідний акт про відсутність майна належного ТОВ Колосок на території Новгород-Сіверського району. В подальшому 28.04.2017 року було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» за відсутністю у боржника майна. Просить визнати дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документа законними, а скаргу залишити без задоволення. Також просить розглянути справу без участі своїх представників.

08.08.2017 року від стягувача надійшло доповнення до скарги, в якому останній зазначає наступне:

- необхідною умовою повернення виконавчого документа стягувачу саме на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» є здійснення державним виконавцем комплексу заходів щодо розшуку майна боржника, які передбачають подання державним виконавцем запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням;

- при поверненні виконавчого документа стягувачу державним виконавцем було здійснено лише перевірку майна боржника за адресою: Чернігівська область, м. Новгород-Сіверський, вул. Базарна, буд. 17;

- матеріали виконавчого провадження свідчать, що боржник має відкритий рахунок в банківській установі та зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1;

- враховуючи те, що при поверненні виконавчого документа стягувачу не було вжито усіх заходів щодо розшуку майна боржника, на яке можливо звернути стягнення (на час повернення виконавчого документа відсутні відповіді щодо наявності рахунків у боржника, транспортних засобів та іншої техніки, зареєстрованої за боржником, перевірки майнового стану за місцем реєстрації, щодо подання боржником фінансової звітності), у державного виконавця Новгород-Сіверського міськрайонного ВДВС не було правових підстав повертати виконавчий документ стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»;

- не можна вважати, що у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку майна залишились безрезультатними;

- в даному випадку виконавче провадження мало бути скеровано до органу ДВС за місцем реєстрації боржника для подальшого вжиття всіх необхідних заходів примусового виконання рішення суду, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Представник стягувача в судовому засіданні 05.09.2017 року підтримав вимоги скарги та наполягав на її задоволенні.

Представники боржника та Новгород-Сіверського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області в судове засідання 05.09.2017 року не з'явилися, про час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

Учасників виконавчого провадження було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом з урахуванням вимог ст. ст. 42, 43 ГПК України створені всі необхідні умови для розгляду скарги на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом. Тому не зявлення до судового засідання представника боржника та Новгород-Сіверського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, не перешкоджає розгляду скарги по суті, у звязку з чим вона розглядається за наявними в ній матеріалами згідно вимог ст. 1212 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, скаргу, мотиви її обґрунтування, суд встановив:

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 10.12.2009 року у справі № 16/237/09 за позовом Відкритого акціонерного товариства Запоріжжяобленерго в особі Запорізьких міських електричних мереж до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Колосок про стягнення 39335,99 грн. позов задоволено, зокрема вирішено стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Колосок на користь Відкритого акціонерного товариства Запоріжжяобленерго в особі Запорізьких міських електричних мереж 39335 грн. 99 коп. основного боргу та 629 грн. 36 коп. судових витрат. Разом з тим вказаним рішенням повернуто ВАТ Запоріжжяобленерго в особі Запорізьких міських електричних мереж 79,00 грн. зайво сплаченої суми витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 26.05.2010 року рішення Господарського суду Запорізької області від 10.12.2009 року у справі № 16/237/09 скасовано, в позові відмовлено. Також вирішено стягнути з Відкритого акціонерного товариства Запоріжжяобленерго в особі Запорізьких міських електричних мереж на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Колосок 196 грн. 67 коп. витрат по платі державного мита за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Постановою Вищого господарського суду України від 04.11.2010 року постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 26.05.2010 року скасовано, рішення Господарського суду Запорізької області від 10.12.2009 року у справі № 16/237/09 залишено без змін.

На виконання вказаного рішення Господарського суду Запорізької області та постанови Вищого господарського суду України у справі № 16/237/09 судом були видані відповідні накази від 21.06.2011 року, в тому числі наказ про стягнення з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Колосок на користь Відкритого акціонерного товариства Запоріжжяобленерго в особі Запорізьких міських електричних мереж 39335 грн. 99 коп. основного боргу.

Вказаний наказ Господарського суду Запорізької області був переданий на виконання до Новгород-Сіверського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, яким 29.12.2015 року була прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження № ВП 49724814, копія якої міститься в матеріалах справи (том 2, а.с. 49).

В процесі здійснення виконавчих дій з виконання вказаного наказу № 16/237/09 від 21.06.2011 року державним виконавцем Новгород-Сіверського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області була прийнята постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 27.04.2017 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», у звязку з відсутністю у боржника майна.

Стягувач у справі - Публічне акціонерне товариство Запоріжжяобленерго (01.02.2017 року змінено повне найменування товариства з Відкритого акціонерного товариства Запоріжжяобленерго на Публічне акціонерне товариство Запоріжжяобленерго, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб станом на 02.02.2017 року) з вказаною постановою Новгород-Сіверського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області не погоджується, вважає її незаконною, прийнятою з порушенням норм права, а дії органу виконання щодо її прийняття неправомірними, у звязку з чим звернувся до суду зі скаргою в порядку ст. 121-2 ГПК України, в обґрунтування якої зазначає наступне:

- зазначення в оскаржуваній постанові як підстави повернення виконавчого документу «відсутність майна боржника» в даному випадку не відповідає дійсності та є неправомірним, оскільки згідно інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно за боржником зареєстровано право власності на нерухоме майно за адресою: Чернігівська область, м. Новгород-Сіверський, вул. Базарна, буд. 17;

- всупереч вимогам Закону постанова від 27.04.2017 року не містить інформації про перелік вчинених дій, а також інформацію про складання державним виконавцем відповідного акту, передбаченого ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»;

- в постанові від 27.04.2017 року про повернення виконавчого документа державним виконавцем зазначено строк для повторного предявлення до виконання до 27.07.2017 року, що є неправомірним, оскільки згідно зі ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох років, у разі повернення виконавчого документа стягувачу строк предявлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення;

- дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документа стягувачу мають формальний підхід та не відповідають засадам виконавчого провадження.

Надавши правову кваліфікацію діям учасників виконавчого провадження, правову норму, яка підлягає застосуванню у відносинах сторін, дослідивши її фактичні обставини, повязані з виконанням рішення суду, врахувавши доводи стягувача, позицію державного виконавця, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Законодавець визначає такі поняття як: дії та бездіяльність державної виконавчої служби, які обовязково повязані з протиправною поведінкою. А саме, під діями слід розуміти - повноваження будь-якої посадової особи не здійснювати дії, які суперечать закону. У той же час бездіяльність передбачає невиконання цією особою юридичних обовязків здійснювати дії у межах закону.

Стаття 115 ГПК України передбачає, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на усій території України і виконуються у порядку, встановленим Законом України «Про виконавче провадження».

З 05.10.2016 року набрав чинності новий Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-XVIII від 02.06.2016 року, далі Закон, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 5 Закону передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Приписами п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України Про виконавче провадження встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Як свідчать матеріали виконавчого провадження наказ Господарського суду Запорізької області від 21.06.2011 року у справі № 16/237/09 про стягнення з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Колосок на користь Відкритого акціонерного товариства Запоріжжяобленерго в особі Запорізьких міських електричних мереж 39335 грн. 99 коп. основного боргу первісно був предявлений стягувачем до примусового виконання до Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції.

16.06.2015 року Комунарським відділом державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 47816541 з примусового виконання наказу № 16/237/09 від 21.06.2011 року, якою боржнику був наданий строк для добровільного виконання вказаного виконавчого документу.

В подальшому державним виконавцем Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції з метою виконання вказаного виконавчого документу в рамках виконавчого провадження № 47816541 були вчиненні наступні виконавчі дії: винесена постанова про стягнення з боржника виконавчого збору від 19.06.2015 року, направлявся запит Користувачу бази АІС «Автомобіль» щодо наявності зареєстрованих за боржником транспортних засобів та запит начальнику Державної інспекції сільського господарства в Запорізькій області щодо наявності зареєстрованої за боржником сільськогосподарської (будівельної) техніки, винесені постанова про арешт коштів боржника від 01.07.2015 року в межах суми 39355,99 грн. та постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 01.07.2015 року в межах суми 39355,99 грн., постанова про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 09.12.2015 року.

Разом з тим державним виконавцем Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції був складений акт від 20.11.2015 року, яким встановлено, що виходом державного виконавця за адресою: м. Запоріжжя, вул. Космічна, буд. 98 підприємство боржника (ТОВ Колосок) не знайдено, майно, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості відсутнє.

В результаті вчинених виконавчих дій державним виконавцем Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження від 09.12.2015 року на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV від 21.04.1999 року. Вказана постанова мотивована тим, що згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником зареєстрований обєкт нерухомого майна за адресою: Чернігівська область, м. Новгород-Сіверський, вул. Базарна, буд. 17 у звязку з чим виконавчий документ підлягає направленню за місцезнаходженням майна боржника до ВДВС Новгород-Сіверського МУЮ.

Матеріали справи свідчать, що Новгород-Сіверський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області 29.12.2015 року прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження № ВП 49724814 щодо примусового виконання наказу № 16/237/09 про стягнення з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Колосок на користь Відкритого акціонерного товариства Запоріжжяобленерго в особі Запорізьких міських електричних мереж 39335 грн. 99 коп. основного боргу.

В подальшому державним виконавцем Новгород-Сіверського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області була прийнята постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 27.04.2017 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року, у звязку з відсутністю у боржника майна.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно з ч. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» про наявність обставин, зазначених у пунктах 2-6 частини першої цієї статті, виконавець складає акт.

Приписами ч. 2 ст. 36 Закону України Про виконавче провадження визначено, що розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

З матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем Новгород-Сіверського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області після прийняття до примусового виконання наказу № 16/237/09 від 21.06.2011 року була проведена перевірка інформації щодо наявності у боржника ТОВ Колосок майна за адресою: Чернігівська область, м. Новгород-Сіверський, вул. Базарна, буд. 17 в базі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що кореспондується з приписами ч. 2 ст. 36 Закону України Про виконавче провадження.

Так, в матеріалах виконавчого провадження міститься витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 16926242 від 28.01.2014 року, який свідчить, що обєкт нерухомого майна за реєстраційним номером 36 приміщення магазину та підвальне приміщення за адресою: Чернігівська область, м. Новгород-Сіверський, вул. Базарна, буд. 17 з 28.01.2014 року належить на праві приватної власності ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу № 146 від 28.01.2014 року.

Разом з тим в матеріалах виконавчого провадження також міститься витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 77124989 від 27.12.2016 року, який свідчить, що обєкт нерухомого майна за реєстраційним номером 36 приміщення магазину за адресою: Чернігівська область, м. Новгород-Сіверський, вул. Базарна, буд. 17 з 27.12.2016 року належить на праві приватної власності ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу № 2231 від 27.12.2016 року, засвідчена копія якого знаходиться у справі (том 2, а.с. 53- 54).

Про відсутність у боржника ТОВ Колосок майна за адресою: Чернігівська область, м. Новгород-Сіверський, вул. Базарна, буд. 17 державним виконавцем Новгород-Сіверського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області у відповідності з ч. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» був складений акт від 14.04.2017 року (том 2, а.с. 56, 89).

Так, у вказаному акті встановлено наступне: «перевірено майно приміщення магазину та підвальне приміщення, розташоване за адресою: Чернігівська область, м. Новгород-Сіверський, вул. Базарна, буд. 17, згідно договору купівлі-продажу АВ0476916 належить ОСОБА_4. До 20.12.2016 року майно належало ОСОБА_3. Майна, розташованого на території Новгород-Сіверського району, яке належало ТОВ Колосок не виявлено».

Таким чином, державний виконавець Новгород-Сіверського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області здійснив дії щодо розшуку майна боржника ТОВ Колосок в розумінні приписів ч. 2 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: шляхом проведення перевірки інформації щодо наявності у останнього майна за адресою: Чернігівська область, м. Новгород-Сіверський, вул. Базарна, буд. 17 в базі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за наслідками проведеної перевірки, встановивши відсутність у власності боржника майна за вказаною адресою склав акт від 14.04.2017 року. Відтак державний виконавець діяв у відповідності до вимог ст. ст. 36, 37 Закону України «Про виконавче провадження» та правомірно виніс постанову від 27.04.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу.

З матеріалів справи вбачається, що з метою оскарження протиправних дій Новгород-Сіверського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області щодо прийняття постанови від 27.04.2017 року про повернення виконавчого документу стягувачу у справі № 16/237/09 стягувач 30.06.2017 року згідно поштового конверту звернувся зі скаргою в порядку приписів ст. 121-2 ГПК України до Господарського суду Запорізької області. Втім ухвалою господарського суду від 04.07.2017 року вказана скарга разом з доданими до неї документами була повернута скаржнику без розгляду.

Ухвала від 04.07.2017 року разом зі скаргою були отримані представником стягувача 04.07.2017 року, про що свідчить наявна в матеріалах справи розписка.

В подальшому повторно стягувач звернувся до господарського суду зі скаргою на дії Новгород-Сіверського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області у справі № 16/237/09 06.07.2017 року, в якій просить відновити пропущений строк для оскарження дій Новгород-Сіверського міськрайонного відділу державної виконавчої служби.

Приписами ч. 1 ст. 121-2 ГПК України визначено, що скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Як зазначено в п. 9.7. постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України № 9 від 17.10.2012 року встановлений у частині першій статті 1212 ГПК десятиденний строк для подання скарги є процесуальним і тому відповідно до вимог статті 53 ГПК може бути відновлений за наявності поважних причин його пропуску та на підставі заяви скаржника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в останній у вигляді клопотання.

Враховуючи вищевикладені обставини, повязані з поверненням скарги без розгляду, суд дійшов висновку, що строк для подання скарги на дії Новгород-Сіверського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області щодо прийняття постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 27.04.2017 року у справі № 16/237/09, з урахуванням права на звернення та положень Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, підлягає відновленню.

Стаття 33 ГПК України зобовязує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України визначає, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Стягувач не довів факт порушення державним виконавцем Новгород-Сіверського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області приписів ст. ст. 36, 37 Закону України «Про виконавче провадження» при здійсненні дій щодо повернення виконавчого документа стягувачу за постановою від 27.04.2017 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», в тому числі порушення його прав та законних інтересів діями Відділу.

За такими обставинами доводи стягувача, зазначені у скарзі, слід визнати неправомірними, з урахуванням чого скарга Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго на дії державного виконавця Новгород-Сіверського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області щодо прийняття постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 27.04.2017 року у справі № 16/237/09 не підлягає задоволенню.

Стосовно твердження стягувача про те, що державним виконавцем Новгород-Сіверського міськрайонного відділу державної виконавчої служби не було вжито усіх заходів щодо розшуку майна боржника, на яке можливо звернути стягнення, слід зазначити, що дії щодо виявлення рахунків боржника в банківських установах, направлення запитів щодо наявності у боржника транспортних засобів та сільськогосподарської (будівельної) техніки, перевірка наявного майна боржника за місцезнаходженням вже здійснювалися Комунарським відділом державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції в рамках виконавчого провадження ВП № 47816541.

Так, в постанові про закінчення виконавчого провадження від 09.12.2015 року Комунарьським відділом державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції встановлено наступне:

- згідно відповідей АІС «Автомобіль» та Державної інспекції сільського господарства за боржником транспортні засоби та сільськогосподарська (будівельна) техніка не зареєстрована;

- згідно відповіді ДПС України за боржником зареєстрований 1 розрахунковий рахунок, на який накладено арешт, кошти на рахунках відсутні;

- арешт на майно накладено 01.07.2015 року, арешт на кошти накладено 01.07.2015 року;

- згідно акту державного виконавця встановлено, що підприємство за адресою: м. Запоріжжя, вул. Космічна, 98 не знаходиться, майно, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості відсутнє.

Твердження стягувача про те, що виконавче провадження мало бути скеровано до органу ДВС за місцем реєстрації боржника для подальшого вжиття всіх необхідних заходів примусового виконання рішення суду не ґрунтується на нормах чинного законодавства України.

Посилання стягувача на те, що оскаржувана постанова від 27.04.2017 року не містить інформації про перелік вчинених дій, а також інформацію про складання державним виконавцем відповідного акту приймаються судом, втім відсутність вказаної інформації в постанові не спростовує її законність та правомірність прийняття.

Стосовно строку для повторного предявлення наказу до виконання слід зазначити, що обставини щодо встановлення строку повторного предявлення наказу до виконання не входять до предмету доказування при розгляді скарги в даній справі та не впливають на прийняте судом рішення щодо скарги.

Разом з тим суд звертає увагу стягувача на те, що відповідно до ч. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно предявити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4-2, 4-3, 86, 115, 121-2 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Доводи Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго, викладені у скарзі, визнати неправомірними.

2. У задоволенні скарги стягувача у справі - Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго на дії державного виконавця Новгород-Сіверського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області щодо прийняття постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 27.04.2017 року у справі № 16/237/09 відмовити.

Суддя О.Г.Смірнов