ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" вересня 2017 р. Справа № 911/2111/17

Розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІКВО»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укркомерцпостач»

про стягнення 3700689,60 грн

Суддя Т.П. Карпечкін

В засіданні приймали участь:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність № 1/315 від 10.07.2017 року);

від відповідача: не зявився.

обставини справи:

В провадженні Господарського суду Київської області знаходиться справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІКВО» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укркомерцпостач» про стягнення 3700689,60 грн

Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.07.2017 року порушено провадження у справі № 911/2111/17 та призначено до розгляду на 09.08.2017 року.

В судове засідання 09.08.2017 року представник відповідача не зявився, вимоги ухвали Господарського суду Київської області від 12.07.2017 року не виконав, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Розгляд справи відкладався до 04.09.2017 року.

В судовому засіданні 04.09.2017 року позивач позовні вимоги підтримав, відповідач в судове засідання не зявився.

За таких обставин суд розглядає справу у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин, з 27.01.2017 року Дочірнє підприємство «Воєнізована аварійно-рятувальна (газорятувальна) служба «ЛІКВО» нафтогазової промисловості» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (ДП «ЛІКВО») було реорганізоване шляхом перетворення у Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІКВО» (позивач), яке є єдиним правонаступником усіх майнових прав та обовязків ДП «ЛІКВО».

У 2012 році ДП «ЛІКВО» було проведено відкриті торги на закупівлю нежитлових будівель. За результатами конкурсу переможцем у відкритих торгах стало Товариство з обмеженою відповідальністю «Укркомерцпостач» (відповідач).

15.10.2012 року між ДП «ЛІКВО» та ТОВ «Укркомерцпостач» було укладено Договір про купівлю-продаж, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2 та зареєстрований в реєстрі за № 4323 (далі - Договір), за яким ДП «ЛІКВО» придбало цілісний майновий комплекс за адресою: м. Харків, вул. Букова, 36 (колишня назва - вулиця Заводу Комсомолець).

До складу цілісного майнового комплексу входили нежитлові будівлі, а також споруди, передавальні пристрої та обладнання, в тому числі ливнева каналізація. Вартість ливневої каналізації за Договором становить 3 670 105,36 грн., в тому числі ПДВ - 611 684,23 грн. Зазначена сума була сплачена ДП «ЛІКВО» повністю.

Вартість ливневої каналізації була визначена з урахуванням висновку про вартість майна - основних засобів цілісного майнового комплексу, який є власністю та обліковується на балансі ТОВ «Укркомерцпостач», розташованого за адресою: Харківська область, м. Харків, вул. Заводу Комсомолець, 36, для відчуження (субєкт оціночної діяльності - ТОВ «Харківська перспектива»).

Відповідно до п. 6 Договору Продавець (ТОВ «Укркомерцпостач») засвідчив, що незастережних недоліків, які значно знижують цінність або можливість використання за цільовим призначенням цілісного майнового комплексу немає; від Покупця (ДП «ЛІКВО») не приховано обставин, які мають істотне значення; самовільних переобладнань в цілісному майновому комплексі немає. Якщо повідомлена інформація не відповідає дійсності, Покупець має право вимагати зниження ціни або розірвання договору купівлі-продажу.

Позивач зазначає, що виходячи з положень ч. 2 ст. 662 Цивільного кодексу України, продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Однак при передачі цілісного майнового комплексу технічний паспорт або будь-яка інша технічна документація на ливневу каналізацію від ТОВ «Укркомерцпостач» до ДП «ЛІКВО» не передавалась.

За даними звіту про оцінку, складеного перед укладанням договору купівлі-продажу, ливнева каналізація у цілісному майновому комплексі являє собою ливнеспуски лоткові залізобетонні.

Позивач зазначає, що впевнитися у фактичній наявності зазначених ливнеспусків у ДП «ЛІКВО» не було можливості без проведення земельних робіт. Однак, в ході проведення щорічних інвентаризацій було встановлено, що ливнева каналізація у цілісному майновому комплексі складається з трьох колодязів, і встановити наявність зливних лотків між ними без проведення земельних робіт неможливо. Один колодязь знаходиться на території ДП «ЛІКВО», а два інших - за територією біля його огорожі. Як вважалося, зазначені колодязі були зєднані підземною системою водовідведення і складають обєкт «ливнева каналізація».

У 2016 році під час інвентаризації ДП «ЛІКВО» були проведені роботи по очищенню від землі внутрішньої та розкриттю підземної зовнішньої частини двох колодязів за територією підприємства. Після чого зясувалося, що відсутні будь-які підземні комунікації, що зєднують колодязь на території підприємства з цими двома колодязями, які в свою чергу зєднані з системою водовідведення ливневих вод в річку. Ливнеспусків лоткових залізобетонних не було виявлено. На підставі цього центральна інвентаризаційна комісія ДП «ЛІКВО» дійшла висновку про відсутність такого обєкту як «ливнева каналізація», що викладено у відповідному протоколі засідання від 30.11.2016 року.

Позивач зазначає, що з 15.10.2012 року (тобто з моменту придбання цілісного майнового комплексу) до 2016 року земельні роботи на території цілісного майнового комплексу не проводилися. Це свідчить про те, що на момент передачі майнового комплексу ливнева каналізація вже була відсутня, всупереч тому як зазначено у документації конкурсних торгів та договорі купівлі-продажу. Таким чином, фактично ДП «ЛІКВО» отримало комплекс без однієї зі складових частин.

Таким чином, надана ТОВ «Укркомерцпостач» інформація, яка відображена в п.6 Договору, не відповідає дійсності. Позивач зазначає, що відсутність ливневої каналізації значно знижує цінність цілісного майнового комплексу та є обставиною, що має істотне значення.

Неналежне виконання умов Договору зі сторони ТОВ «Укркомерцпостач» призвело до того, що ДП «ЛІКВО» сплатило грошові кошти в сумі 3 670 105,36 грн. за ливневу каналізацію, яка фактично відсутня. У звязку з чим, позивач зазначає, що виходячи з п. 6 Договору він, як Покупець, має право вимагати зниження ціни.

Також, позивач зазначає, що окрім суми, сплаченої за Договором про купівлю-продаж від 15.10.2012 року, ним відповідно до п. 15-1 Порядку сплати збору на обовязкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 року № 1740, було сплачено зазначений збір за придбання цілісного майнового комплексу. Частка збору, яка припадає на вартість ливневої каналізації становить 1% її вартості за договором без ПДВ, тобто 30 584,24 грн.

Позивач зазначає, що відповідні витрати на сплату збору в сумі 30 584,24 грн. у звязку з придбанням ливневої каналізації, також підлягають відшкодуванню Продавцем (відповідачем).

Всього позивач просить стягнути з відповідача 3 670 105,36 грн. суми оплати за неіснуючу «ливневу каналізацію» та 30 584,24 грн. витрат на сплату збору у звязку з придбанням «ливневої каналізації», що всього складає 3 700 689,60 грн.

З метою досудового врегулювання спору в порядку ст. 222 ГК України ДП «ЛІКВО» направило ТОВ «Укркомерцпостач» претензію від 14.12.2016 року вих. № 1/468 з вимогою сплатити зазначену вище суму, однак відповідна вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Відповідачем в ході розгляду спору відзив на позов не надано.

Дослідивши надані позивачем в обґрунтування позовних вимог докази, судом встановлено, що про придбання «липневої каналізації» вартістю 3 670 105,36 грн. у складі цілісного майнового комплексу, відображено в Договорі.

Також, сторонами Договору складено Акт прийому-передачі до Договору від 15.10.2012 року, який свідчить про фактичне прийняття Покупцем (позивачем) майна цілісного майнового комплексу, в тому числі і ливневої каналізації.

Також, в момент придбання наведеного цілісного майнового комплексу субєктом оціночної діяльності - ТОВ «Харківська перспектива» було складено Висновок про вартість основних засобів цілісного майнового комплексу, згідно з яким ливнева каналізація являла собою ливнеспуски лоткові залізобетонні пропускною здатністю 5куб.м/сек., довжиною 502 м, введена в експлуатацію у 2008 році.

Як вбачається з Протоколу засідання Центральної інвентаризаційної комісії ДП «ЛІКВО» НАК «Нафтогаз України» за результатами проведення річної інвентаризації станом на 01.11.2016 року, складеного 30.11.2016 року та затвердженого 14.12.2016 року, комісія, що проводила інвентаризацію матеріальних цінностей за адресою: м. Харків, вул. Букова, 36 встановила, що

« 2.3. Ливнева каналізація номенклатурний №3313060. Технічний паспорт, відомості про комплектність та схеми комунікацій відсутні. Фактично були виявлені три колодязі (1 на території підприємства, а 2 інших за територією біля його огорожі), які, як вважалося, зєднані підземною системою водовідведення і складають обєкт «ливнева каналізація». При проведенні інвентаризації були проведені роботи по очищенню від землі внутрішньої та розкриттю підземної зовнішньої частини двох колодязів за територією підприємства. По закінченню робіт не було виявлено будь-яких підземних комунікацій, що зєднують колодязь на території підприємства з цими двома колодязями, які в свою чергу зєднані системою водовідведення ливневих вод в річку. Це свідчить про що обєкт «ливнева каналізація» відсутній.

Як визначено ч. 1 ст. 668 Цивільного кодексу України, ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару переходить до покупця з моменту передання йому товару, якщо інше не встановлено договором або законом.

Також, ч. 1 ст. 679 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту.

З огляду на обставини спору, мова йде про частину липневої каналізації, яка розташована за територією підприємства, що підвищує ризик втрати відповідного майна.

Крім того, позивач в момент прийняття придбаного за договором цілісного майнового комплексу прийняв відповідне майно без належної перевірки, хоча міг і повинен був це зробити.

Статтею 689 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов'язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Покупець зобов'язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Щодо посилання позивача на недотримання продавцем ч. 2 ст. 662 Цивільного кодексу України щодо передачі приналежностей та документів, суд зазначає, що згідно зі ст. 666 Цивільного кодексу України якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання.

Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Однак, позивачем не доведено факту звернення до відповідача з вимогами про надання необхідних документів, натомість факт прийняття майна в належному стані та без претензій і зауважень засвідчено відповідним двостороннім Актом приймання-передачі.

Крім того, з обставин спору вбачається, що має місце не відсутність липневої каналізації взагалі, а її неналежний стан, оскільки деякі фрагменти відповідної системи є в наявності. Тобто має місце неналежна якість товару.

Згідно зі ст. 680 Цивільного кодексу України покупець має право пред'явити вимогу у зв'язку з недоліками товару за умови, що недоліки виявлені в строки, встановлені цією статтею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо на товар не встановлений гарантійний строк або строк придатності, вимога у зв'язку з його недоліками може бути пред'явлена покупцем за умови, що недоліки були виявлені протягом розумного строку, але в межах двох років, а щодо нерухомого майна - в межах трьох років від дня передання товару покупцеві, якщо договором або законом не встановлений більший строк.

Суд критично оцінює посилання позивача на неможливість впевнитися у фактичній наявності ливнеспусків без проведення земельних робіт до 2016 року, оскільки відповідна складова цілісного майнового комплексу має своє цільове призначення і стан та наявність ливневої каналізації можливо було встановити в ході її використання. Також, і земельні роботи з метою впевнитись у наявності ливневої каналізації, могли бути проведені позивачем раніше в ході чергової річної інвентаризації, що дало б змогу дотриматись визначеного ч. 2 ст. 680 Цивільного кодексу України трирічного строку предявлення вимог у зв'язку з недоліками товару з моменту його придбання, що мало місце у 2012 році.

Таким чином, позивачем не доведено, що недоліки товару виникли і існували до передання його покупцеві. Відсутність технічного паспорту та іншої документації на ливневу каналізацію сталась внаслідок недбалості самого позивача.

З огляду на встановлені судом в ході розгляду спору обставини, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

За наслідками розгляду спору судом встановлено, що позовні вимоги не обґрунтовані та не доведені, тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Київської області, -

вирішив:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 18.09.2017 р.

Суддя Т.П. Карпечкін