ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

11.09.2017р. Справа № 905/2653/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Бойко І.А. при помічнику судді Асмановій Е.Е. розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

розглянувши матеріали за скаргою: Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», Донецька область, м. Маріуполь №03/02/959 від 16.08.2017р.

на дії Головного управління Державної казначейської служби України в Донецькій області, Донецька область, м. Маріуполь

у справі №905/2653/16

за позовом: Приватного підприємства «Олнайт», Донецька область, м. Маріуполь

до відповідача: Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», Донецька область, м. Маріуполь

про: стягнення заборгованості у розмірі 455511,85 грн.

За участю представників сторін:

від стягувача: не з`явився;

від боржника (скаржника): ОСОБА_1 за довіреністю 03-52 від 14.12.2016р.;

від ГУ ДКСУ в Донецькій області: не з`явився.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Донецької області від 09.11.2016р. по справі №905/2653/16 у позовних вимогах Приватного підприємства «Олнайт», Донецька область, м. Маріуполь до Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», Донецька область, м. Маріуполь про стягнення 3% річних у розмірі 67677,07 грн., інфляційних витрат у розмірі 487317,73 грн. відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 20.03.2017р. у справі №905/2653/16 рішення господарського суду Донецької області від 09.11.2016р. скасовано, прийнято нове рішення, яким позовні вимоги Приватного підприємства «Олнайт», м. Маріуполь, Донецька область до Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», м. Маріуполь, Донецька область про стягнення 3% річних у розмірі 67 677,07 грн., інфляційних витрат у розмірі 487 317,73 грн. задоволені.

23.03.2017р. господарським судом Донецької області були видані відповідні накази на примусове виконання постанови.

21.08.2017р. на адресу господарського суду Донецької області надійшла скарга №03/02/959 від 16.08.2017р. Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», Донецька область, м. Маріуполь, відповідно до якої скаржник просить:

- визнати незаконними дії Головного управління Державної казначейської служби України в Донецькій області про прийняття на виконання наказу господарського суду Донецької області по справі №905/2653/16.

Ухвалою господарського суду від 22.08.2017р. скарга №03/02/959 від 16.08.2017р. була прийнята та призначена до розгляду на 01.09.2017р. Ухвалою господарського суду від 01.09.2017р. розгляд скарги було відкладено на 11.09.2017р.

Представник заявника (стягувача) у судове засідання не зявився, вимоги ухвал суду від 22.08.2017р. та 01.09.2017р. не виконав, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник боржника у судовому засіданні скаргу підтримав у повному обсязі.

Представник Головного управління Державної казначейської служби України в Донецькій області, Донецька область, м. Маріуполь у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, скаргу та додані до неї документи, оцінивши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга та докази за своїм внутрішнім переконанням, з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, господарський суд дійшов висновку про те, що скарга Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», Донецька область, м. Маріуполь підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1291 Конституції України, судові рішення ухвалюються судом іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

За приписами ст. 115 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України) встановлено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Також, відповідно до ч.2. ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України. Обовязковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Виконання рішення суду здійснюється на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом (стаття 116 Господарського процесуального кодексу України).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження». Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державної виконавчої служби.

Зазначеним Законом регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

Статтею 55 Конституцією України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів держаної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 р. № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» встановлено, що у разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, які виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, до заяв (скарг, подань) учасників виконавчого провадження мають застосовуватися положення ГПК, якими врегульовано аналогічні питання, зокрема: статей 2, 18, 21, 22, 26, 29, 31, 41, 42, 64, розділів XI, XII, XII 1 ГПК тощо.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до п. 15 Постанови Кабінету Міністрів України № 845 від 03.08.2011р. «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», дії органів Казначейства з виконання виконавчих документів можуть бути оскаржені до Казначейства або суду. При цьому у даній нормі права не вказано до якого суду оскаржуються дії органів Казначейства та не визначено порядок такого оскарження.

Оскарження дій чи бездіяльності органу казначейства господарським процесуальним законодавством України не визначено. Відповідні скарги подаються до суду, який видав виконавчий документ. Зазначене знайшло своє відображення у постанові Пленуму Верховного суду України від 26.12.2003р. № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження". Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові від 28.10.2013р. №12/203 та постанові від 24.09.2013 р. у справі № 32/37-10.

Згідно ч. 7 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України забороняється відмова у розгляді справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Орган Державної казначейської служби, виконуючи рішення суду, діє в межах Закону України "Про виконавче провадження" з особливостями, визначеними Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845 затверджено Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, згідно п. 1 якого цей Порядок визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення).

Пунктом 3 Порядку визначено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

У відповідності з п. 24 вищезазначеного Порядку стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник, документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку.

Згідно п. 6 Порядку, у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб:

- заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних про перерахування коштів у готівковій формі через банки або підприємства поштового звязку, якщо зазначений рахунок відсутній;

- оригінал виконавчого документа;

- судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності);

- оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

При цьому в п. 11 Порядку визначений вичерпний перелік підстав для Відкладення безспірного списання коштів , а саме:

1) звернення до органу, який видав виконавчий документ, за розясненням рішення про стягнення коштів чи зміни порядку і способу його виконання;

2) необхідності отримання від стягувача додаткових відомостей для виконання рішення про стягнення коштів;

3) звернення до органу, що контролює справляння надходжень бюджету, щодо підтвердження їх зарахування до бюджету або встановлення залишку сум платежів, що підлягають безспірному списанню, чи узгодження реквізитів рахунків, на яких обліковуються надходження бюджету, кодів бюджетної класифікації тощо;

4) у випадках, передбачених пунктами 31 і 49 цього Порядку.

Згідно ст.121-2 ГПК України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом 10 днів з дня вчинення оскаржуваної дії , або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Докази звернення стягувачем з виконання наказу до виконавчої служби та докази направлення до Головно управління Державної казначейської служби України в Донецькій області в матеріалах справи відсутні, а також пояснень стягувачем відповідно до ухвал від 22.08.2017р. та 01.09.2017р. не надано.

20.04.2017р. №07.3-15/1164 головне управління державної казначейської служби України в Донецькій області безпідставно прийняло до виконання вищезазначений наказ по справі №905/2653/16 у звязку з чим було зупинено всі платежі за платіжними дорученнями боржника - КП «Компанія «Вода Донбасу».

Листом № 08/585 від 24.05.2017р. боржник двічі повідомив Головне управління Державної казначейської служби України в Донецькій області про безпідставність прийнятого на виконання наказу.

Так, боржником 12.06.2017р. № 08/668 на адресу Головного управління Державної казначейської служби України в Донецькій області була надіслана скарга.

За результатами розгляду вищезазначеної скарги Головне управління Державної казначейської служби України в Донецькій області листом №5-08/4694-12065 від 20.07.2017р. повідомило КП «Компанія «Вода Донбасу» про те, що посадовими особами Казначейства вжито заходів, спрямованих на виконання наказів суду в межах наданих повноважень.

Боржник вважає дії Головного управління Державної казначейської служби України в Донецькій області незаконними та такими, що порушують чинне законодавство.

КП «Компанія «Вода Донбасу» не обслуговується в Державному казначействі, а відкриває виключно цільові рахунки на виконання відповідних затверджених бюджетних програм або відповідно до нормативно-правових актів (для отримання різниці в тарифах, пільг та субсидій та ін.).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012р. № 4901-VI, держава гарантує гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

Пунктом 8 ст. 7 Бюджетного Кодексу України передбачено, що принцип цільового використання бюджетних коштів - бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями та бюджетними асигнуваннями;

Згідно з с. 1 ст. 23 Бюджетного Кодексу будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За змістом статті 33 Господарського процесуального України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на вищезазначене скарга №03/02/959 від 16.08.2017р. Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», Донецька область, м. Маріуполь про визнання незаконними дій Головного управління Державної казначейської служби України в Донецькій області про прийняття на виконання наказу господарського суду Донецької області по справі №905/2653/16 підлягає задоволенню.

Керуючись положеннями ст.ст. 32, 33, 34, 43, 53, 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 10, 18, 28, 41, 48 Закону України «Про виконавче провадження» (№1404-VІІІ від 02.06.2016р.), господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», Донецька область, м. Маріуполь на дії Головного управління Державної казначейської служби України в Донецькій області, Донецька область, м. Маріуполь з виконання наказу у справі №905/2653/15 задовольнити.

2. Визнати незаконними дії Головного управління Державної казначейської служби України в Донецькій області, Донецька область, м. Маріуполь, щодо прийняття на виконання наказу господарського суду Донецької області у справі №905/2653/15.

Суддя І.А. Бойко