ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

12 вересня 2017 р. Справа № 902/656/17

Господарський суд Вінницької області у складі судді Матвійчука Василя Васильовича розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Козятинське районне підприємство "Агромаш" (вул. Довженка, 103, м. Козятин, Вінницька область, 22100)

до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій області (вул. Гоголя, 10, м. Вінниця, 21018)

про визнання права власності на нерухоме майно

за участю секретаря судового засідання Жиляк С.І.:

представників сторін:

позивача ОСОБА_1 - директор;

відповідача ОСОБА_2 за довіреністю № 7 від 26.01.2017р.;

відповідача ОСОБА_3 за довіреністю № 6 від 26.01.2017р.;

присутня ОСОБА_4 паспорт серії АВ №3624005.

СУТЬ СПОРУ :

Приватне акціонерне товариство «Козятинське районне підприємство «Агромаш» звернулося до Господарського суду Вінницької області з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій області про визнання права власності на нерухоме майно.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Відкритим акціонерним товариством «Агромаш», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Козятинське районне підприємство «Агромаш» було отримано право власності на нерухоме майно, згідно переліку, наведеного в додатку № 2 до свідоцтва про власність, реєстраційний номер 413 від 20.11.1997 року. У вказаному переліку нерухомого майна значиться 20 об'єктів, у томі числі контора, спец цех, КПП, кузнечний цех, технічний обмінний пункт, та інше. Водночас, в зазначений перелік помилково не був пропущений гараж площею 39,6 кв.м., з оглядовою ямою площею 2,4 кв.м., зазначений на плані в технічному паспорті під літерою «В-1». Оскільки ПрАТ «Козятинське районне підприємство «Агромаш» є правонаступником ВАТ «Агромаш», до якого перейшло майно від Державного підприємства «Агромаш», то ПрАТ «Козятинське районне підприємство «Агромаш» являється власником цього майна зі всіма правами, передбаченими Законом. Однак, скористатися своїми правами позивач не може через відсутність правовстановлюючих документів на гараж.

Ухвалою суду від 06.07.2017 року за вказаним позовом порушено провадження у справі № 902/656/17, призначено до розгляду на 27.07.2017 року та зобов'язано сторін надати суду докази необхідні для вирішення спору в даній справі.

25.07.2017 року до суду надійшов відзив № 10-07/2362 від 25.07.2017 року за підписом представника відповідача за довіреністю ОСОБА_2, в якому наведено заперечення проти позову.

Ухвалою суду від 27.07.2017 року, за клопотанням представника позивача, продовжено строк вирішення спору на 15 днів, розгляд справи відкладено на 12.09.2017 року.

Перевіривши доводи представників сторін поданими доказами, дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.

Державне Козятинське підприємство «Агромаш» створене на підставі рішення Вінницької обласної Ради народних депутатів від 23.11.1989 року № 259 та наказу Вінницького обласного агропромислового комітету від 12 грудня 1989 року № 145.

Рішенням 12 сесії 21 скликання Вінницької обласної Ради народних депутатів від 14.05.1993 року, на підставі постанов Кабінету Міністрів України від 05.11.1991 року № 311 та від 13.10.1992 року № 577 визначено, що Обласне виробниче об' єднання «Агромаш» із 43 спеціалізованими підприємствами, в тому числі і Козятинським спеціалізованим підприємством «Агромаш», віднесені до комунальної власності обласної Ради народних депутатів.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Вінницької обласної Ради народних депутатів від 24.03.1995 року № 66 затверджено переліки об'єктів комунальної власності області, що підлягають приватизації в 1995 році, шляхом перетворення у відкрите акціонерне товариство, до якого включено і Козятинське районне підприємство «Агромаш».

Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій області від 08.08.1995 року № 749-К надано дозвіл на приватизацію майна Козятинського районного підприємства «Агромаш» з визначенням способу приватизації - перетворення у відкрите акціонерне товариство.

Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій області від 10.08.1995 року № 779-К затверджено склад комісії з приватизації Козятинського районного підприємства «Агромаш» та встановлено двомісячний строк на проведення інвентаризації майна, оцінки його вартості та підготовки проекту плану приватизації.

За результатами проведеної інвентаризації цілісного майнового комплексу Козятинського районного підприємства «Агромаш» комісією складено акт, який затверджено начальником Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій області.

На підставі проведеної інвентаризації цілісного майнового комплексу Козятинського районного підприємства «Агромаш» складено та затверджено акт оцінки вартості майна, за яким, майно, що підлягає приватизації 9розмір статутного фонду акціонерного товариства) становить 12647 млн.крб. також складено відомість розрахунку вартості будівель, споруд і передавальних пристроїв.

Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій області від 10.11.1995 року № 1375-к затверджено вищевказаний акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу.

Згідно розділів П та VI плану приватизації Козятинського районного підприємства «Агромаш», який затверджено наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій області від 30.11.1995 року № 1587-к, вартість майна підприємства складає 12647 млн. крб., а його приватизація здійснюється шляхом аукціонування, тобто перетворення у відкрите акціонерне товариство.

Зазначеним наказом від 30.11.1995 року. № 1587-к зобов'язано керівника Козятинського районного підприємства «Агромаш» розробити та подати на затвердження до регіонального відділення статут відкритого акціонерного товариства, а даний наказ вважати установчим документом і рішенням про випуск акцій товариства.

Відповідно до пункту 5.1. тимчасового статуту Відкритого акціонерного товариства «Козятинське районне підприємство «Агромаш», який затверджено начальником Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій області 15.03.1996 року та зареєстровано на підставі розпорядження Козятинської районної державної адміністрації від 29.03.1996 року № 82 статутний фонд товариства становить 12647 млн. крб .

Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій області від 10.07.1997 року № 227-к затверджено протокол підсумків продажу акцій Відкритого акціонерного товариства «Козятинське районне підприємство «Агромаш» та завершено процес приватизації.

Відповідно до реєстраційного посвідчення на обєкти нерухомого майна від 07.11.2001 року за відкритим акціонерним товариством «Козятинське районне підприємство «Агромаш» зареєстроване нерухоме майно, що знаходиться по вул. Довженко, 22 у м. Козятин, що реально складається з: контори літ. «А», загальною площею 1008,3 квм.; контрольно-пропускного пункту літ. «Б», загальною площею 295,4 кв.м.; ремонтної майстерні літ. «Г», загальною площею 3205,2 кв.м.; спеццеху літ. «Д», загальною площею 383,3 кв.м.; кузнечного цеху літ. «Д 1», загальною площею 172,0 кв.м. АЗС, загальною площею 25,1 кв.м.; технічно-обмінного пункту літ. «Ж», загальною площею 844,8 кв.м.; гараж (навіс для огляду машин) літ. «Е», загальною площею 842,9 кв.м., резервуари - № 4 5 куб.м., № 5- 25 куб.м., № 6 25 куб.м., № 7 25 куб.м., № 8 5 куб.м., мостового крану літ. «Р».

Відповідно до п. 1.2. Статуту приватного акціонерного товариства «Козятинське районне підприємство «Агромаш» є єдиним та повним правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Козятинське районне підприємство «Агромаш», заснованого відповідно до рішення засновника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій області від 30.11.1995 року № 1587-к шляхом перетворення в процесі приватизації Козятинського районного підприємства «Агромаш» у відкрите акціонерне товариство відповідно до Декрету Кабінету Міністрів від 17.05.1993 року № 51-93 «Про особливості приватизації майна в аграрному комплексі», «Порядку перетворення в процесі приватизації державних підприємств у відкриті акціонерні товариства», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.1992 року № 696.

За твердженням позивача, в перелік майна, що передано у власність ВАТ «Козятинське районне підприємство «Агромаш» в процесі приватизації Державного підприємства «Козятинське районне підприємство «Агромаш», помилково не включено гараж площею 39,6 кв.м. з оглядовою ямою площею 2,4 кв.м. Наголошує на тому, що позивач є правонаступником ВАТ «Козятинське районне підприємство «Агромаш», а гараж знаходиться у нього на балансі та використовується для збереження і ремонту службового автотранспорту. Однак, позивач не має документів, що підтверджують право власності на нього.

З метою оформлення даного права, позивач звернувся до відповідача з заявою № 3 від 18.05.2017 року та просив внести дані про гараж під літ. «В-1», розташований в м. Козятин по вул. Довженка, 103 (колишній № 22), до Реєстру обєктів нерухомого майна, що передавалися від Козятинського державного підприємства «Агромаш» Відкритому акціонерному товариству «Козятинське підприємство «Агромаш».

За результатами розгляду зазначеної заяви Регіональне відділення Фонду державного майна України по Вінницькій області листом № 11-08/1894 від 19.06.2017 року повідомило про те, що у звязку з тим, що на момент приватизації гараж не перебував на балансі Козятинського районного підприємства «Агромаш», регіональне відділення не має законних підстав внести відомості про це майно до переліку нерухомого майна, що передається у власність ВАТ «Козятинське районне підприємство «Агромаш». Також повідомлено, що спірний обєкт нерухомості підлягає включенню до переліку обєктів спільної власності територіальних громад Вінницької області, що підлягають приватизації, який затверджується рішенням сесії Вінницької обласної ради, а право власності може бути оформлено лише після його приватизації.

Окрім того, листом від 05.07.2017 року № 05-08/2143 Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Вінницькій області повідомлено Вінницьку обласну раду про наявність нерухомого майна комунальної власності, що під час приватизації не увійшло до статутного фонду ВАТ «Козятинське районне підприємство «Агромаш» та можливість прийняття рішення щодо його включення до переліку обєктів спільної власності територіальних громад Вінницької області, що підлягають приватизації.

За повідомленням Управління спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області № 01-03-04/1051 від 26.07.2017 року, у звязку з тим, що на момент приватизації гараж не перебував на балансі Козятинського РП «Агромаш», він не переданий у власність ВАТ «Козятинське РП «Агромаш» та залишається обєктом спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Вінницької області.

Не погоджуючись з даною позицією, позивач, посилаючись на положення ст.ст. 133, 139, 144 Господарського кодексу України, звернувся до суду з позовом про визнання права власності на гараж площею 39,6 кв.м. з оглядовою ямою площею 2,4 кв.м. .

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Стаття 16 Цивільного кодексу України встановлює, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема визнання права.

Позов про визнання права подається у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою або у разі відсутності в неї документів, що засвідчують приналежність їй права. Тобто, метою подання цього позову є усунення невизначеності у суб'єктивному праві, належному особі, а також створення сприятливих умов для здійснення суб'єктивного права особою. Такі позови можуть подаватися щодо визнання права власності чи інших речових прав на певне майно.

Статтею 328 Цивільного кодексу України унормовано, що право власності набувається на підставах, не заборонених законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до позиції, викладеної в листі Верховного Суду України від 01.07.2013 року «Аналіз деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ», за нормами Цивільного кодексу України підставами виникнення (набуття) права власності є різні правопороджуючі юридичні факти, або правовідносини.

Право власності може набуватись різними способами, які поділяються на дві групи: первинні, тобто такі, які не залежать від прав попереднього власника на майно, та похідні, за яких право власності на майно переходить до власника від його попередника в порядку правонаступництва.

За Цивільним кодексом України (в подальшому ЦК) до первинного способу набуття права власності відноситься: набуття права власності на новостворену (виготовлену) річ (у т. ч. на об'єкт незавершеного будівництва), на яку раніше не було і не могло бути встановлене нічиє право власності (ст. 331 ЦК); набуття права власності на перероблену річ чи на зібрані плоди або привласнені (добуті) загальнодоступні дари природи, у т.ч. в результаті полювання на диких звірів, вилову риби (ч. 2 ст. 189, статті 332, 333 ЦК); визнання права власності за певних умов на самочинне будівництво (ст. 76 ЦК); набуття права власності на скарб, знахідку, бездоглядну домашню тварину або інше безхазяйне майно, у т. ч. на майно, від якого відмовився або на яке втратив право попередній власник (статті 335, 336, 337, 338, 340, 341, 343 ЦК); набуття права власності на майно добросовісним набувачем від не уповноваженого відчужувача у разі відмови власнику у задоволенні позову про його витребування (статті 330, 388, 389 ЦК); набуття права власності за набувальною давністю на окремі об'єкти (ст. 344 ЦК).

До похідних способів належить набуття цього права: на підставі правочинів (ст. 334 ЦК); в порядку спадкування після смерті громадянина (ст. 1216 ЦК); в порядку правонаступництва при реорганізації юридичної особи (ч. 2 ст. 104, статті 107, 109 ЦК); у випадку приватизації державного майна та майна, що перебуває у комунальній власності (ст. 345 ЦК).

Відповідно до статей 316, 317, 319 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з положеннями ст. 345 Цивільного кодексу України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється в порядку, встановленому законом.

Преамбулою закону України «Про приватизацію майна державних підприємств (редакція від 15.02.1995 року) встановлено, що цей Закон регулює правові, економічні та організаційні основи приватизації підприємств загальнодержавної, республіканської (Республіки Крим) та комунальної власності з метою створення багатоукладної соціально орієнтованої ринкової економіки України.

За змістом ст. 1 Закону Приватизація майна державних підприємств України (надалі - приватизація) - це відчуження майна, що перебуває у загальнодержавній, республіканській (Республіки Крим) і комунальній власності, на користь фізичних та недержавних юридичних осіб.

Відповідно до ст. 18 Закону продаж часток (акцій, паїв), що належать державі в майні господарських товариств, здійснюється шляхом перетворення державних підприємств у акціонерні товариства. При перетворенні державного підприємства в акціонерне товариство його засновником виступає відповідний орган приватизації, який діє в межах повноважень, передбачених для засновників акціонерного товариства законодавством. Створене акціонерне товариство є правонаступником приватизованого підприємства.

В силу положень ст. 20 Закону визначення початкової ціни об'єкта приватизації або розміру статутного фонду господарського товариства, що створюється на основі державного підприємства, здійснюється виходячи з оцінки у відновній вартості основних фондів за вирахуванням їх зносу, фактичної вартості оборотних фондів та врахування дебіторської та кредиторської заборгованості відповідно до методики, що затверджується Кабінетом Міністрів України. У випадках, передбачених Державною та місцевими програмами приватизації, початкову ціну майна державного підприємства може бути змінено з урахуванням потенційної прибутковості.

Як встановлено судом, та підтверджується сторонами, гараж площею 39,6 кв.м. з оглядовою ямою площею 2,4 кв.м. не увійшов до переліку майна при формуванні статутного фонду Відкритого акціонерного товариства «Козятинське районне підприємство «Агромаш», що передавалось в процесі приватизації. Відтак, зазначене майно не було приватизовано, та залишається обєктом спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Вінницької області.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Отже, розподіл тягаря доказування визначається предметом спору. За загальним правилом обов'язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги положення статті 345 Цивільного кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, позивачем при зверненні до суду не доведено наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання права власності на гараж площею 39,6 кв.м., з оглядовою ямою площею 2,4 кв.м. по вул. Довженка, 103 у м. Козятин.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, не доведеними позивачем належними та допустимими доказами, а тому не підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.43, 33, 43, 49, 82, 84, 85, 115 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.

Повне рішення складено 15 вересня 2017 р.

Суддя Матвійчук В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи