донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

12.09.2017р. справа №905/1118/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
секретар судового засідання ОСОБА_4
за участю представників сторін:
від позивача:не зявився;
від відповідача:ОСОБА_5 (за довіреністю №34/05 від 19.07.2017р.)
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуПублічного акціонерного товариства «Норд», м. Краматорськ Донецької області
на рішення господарського суду Донецької області
від10.07.2017р.
по справі№905/1118/17 (суддя Левшина Г.В.)
за позовомЛьвівського міське комунального підприємства «Львівтеплоенерго», м. Львів
до Публічного акціонерного товариства «Норд», м. Краматорськ Донецької області
простягнення заборгованості в сумі 25160,62грн.

В С Т А Н О В И В:

Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго», м. Львів (Позивач) звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Норд», м. Краматорськ Донецької області (Відповідача) про стягнення 25160,62грн. за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді №185/А від 01.10.2011р., з яких основного боргу в розмірі 22968,48грн., пені в розмірі 435,58грн., 3% річних в розмірі 385,93грн. та інфляційних втрат в розмірі 1370,63грн.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 10.07.2017р. у справі №905/1118/17 позовні вимоги Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» були задоволені в повному обсязі з мотивів доведеності матеріалами справи факту неналежного виконання Відповідачем своїх зобовязань з повної та своєчасної оплати за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді №185/А від 01.10.2011р.

Публічне акціонерне товариство «Норд», не погодившись з прийнятим рішенням суду, звернулось з апеляційною скаргою до Донецького апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду Донецької області від 10.07.2017р. у справі №905/1118/17 скасувати та прийняти нове, яким припинити провадження у справі.

Підставою для скасування рішення суду першої інстанції апелянт зазначає не вивчення останнім та залишення поза увагою доказів та документів відносно власника нерухомого майна, що розташоване за адресою: м. Львів, пр. Червоної Калини, 109, площею 90,60кв.м., яке лише до 08.10.2014р. належало Відповідачу на праві власності та відповідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 08.10.2017р. перейшло у власність іншої юридичної особи. Таким чином, Відповідач не був власником майна протягом заявленого в позовних вимогах періоду (01.10.2015р. - 28.02.2017р.), не міг отримувати комунальні послуги з постачання теплової енергії та бути їх користувачем по означеному обєкту нерухомості, а отже є неналежним Відповідачем у справі. Окрім того, судом було не враховано проведення АТО на території міста Відповідача, як обставин непереборної сили, які не залежали від волі останнього та негативно позначились на його господарській діяльності, що у розумінні п.3 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України свідчить про наявність підстав для відмові у задоволені позовних вимог, що також узгоджується зі ст.617 Цивільного кодексу України, а також зумовлює необхідність зменшення розміру стягуваної пені.

За результатами автоматизованого розподілу справи сформовано колегію суддів у наступному складі: ОСОБА_1, судді Радіонова О.О. і ОСОБА_3

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 16.08.2017р. було порушено апеляційне провадження із призначенням розгляду скарги на 12.09.2017р. об 15:20.

Фіксація судового засідання апеляційної інстанції здійснювалась за допомогою засобів аудиофіксації у порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.ст. 4-4, 81-1, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

Представник Скаржника у судове засідання 12.09.2017р. підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги та надав лист Позивача №195-08 від 18.08.2017р., яким останній прийняв пропозицію ПАТ «Норд» про розірвання договору №185А від 01.10.2011р. на постачання теплової енергії до нежитлового приміщення за адресою пр. Червоної Калини, 109.

Представник Позивача у судове засідання 12.09.2017р., попри належну обізнаність (а.с.90), не зявився, але надіслав факсограмою відзив від 08.09.2017р. на апеляційну скаргу, яким наголосив на законності і обґрунтованості оскаржуваного рішення.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, 01.10.2011р. між Публічним акціонерним товариством «Норд» (Споживач) та Львівським міським комунальним підприємством «Львівтеплоенерго» (Теплопостачальна організація) було підписано договір №185/А про постачання теплової енергії в гарячій воді (а.с.а.с.7-10), за умовами розділу 1 якого, Теплопостачальна організація бере на себе зобовязання постачати Споживачеві теплову енергію для опалення та здійснювати гаряче водопостачання в потрібних йому обсягах, а Споживач зобовязується отримувати та оплачувати одержану теплову енергію для опалення та гаряче водопостачання за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені договором.

Відповідно до п.2.1 договору, теплова енергія постачається Споживачу в обсягах згідно Додатком №1 до договору (а.с.11) у вигляді гарячої води на такі потреби:

- опалення та вентиляцію в період опалювального сезону;

- гаряче водопостачання протягом року відповідно до графіка, затвердженого органами місцевої влади.

В свою чергу, початок та закінчення опалювального сезону встановлюється відповідними органами влади (п.2.2 договору).

Згідно з додатками до договору (Додаток №1 Обсяги постачання теплової енергії, Додаток№2 Схема розмежування балансової належності теплових мереж та експлуатаційної відповідальності між Теплопостачальною організацією та Споживачем (а.с.а.с.12), Додаток №3 умови припинення постачання теплової енергії (а.с.а.с.13), теплопостачання здійснюється до наступного обєкту: Майстерня «Норд», пр. Червоної Калини, 109, площею 90,60кв.м.

Згідно з п.5.5 договору, у випадку відсутності у Споживача приладів обліку теплової енергії для опалення та у випадку пошкодження або некоректної роботи даних приладів обліку кількість фактично спожитої енергії для опалення визначається виходячи з теплового навантаження, зазначеного в Додатку №1 до даного договору, з врахуванням середньомісячної фактичної температури зовнішнього повітря та кількості діб (годин) роботи теплоспоживального обладнання Споживача в розрахунковому періоді.

В п.п.6.1-6.3 договору було встановлено, що розрахунки за гаряче водопостачання та теплову енергію для опалення проводяться в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів та іншими незабороненими законодавством формами. Розрахунковим періодом є календарний місяць. Споживач до 15-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, сплачує Теплопостачальній організації вартість гарячого водопостачання, фактично спожитої теплової енергії для опалення та щомісячну величину плати за приєднане теплове навантаження.

Означений договір, згідно з п.10.1 останнього, набуває чинності з дня його підписання та діє до 01.10.2012р. Припинення дії договору не звільняє Споживача від обовязку повної сплати вартості спожитої теплової енергії (п.10.1 договору).

Також в п.10.4 договору сторони узгодили, що договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо не менше ніж за шістдесят календарних дні до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін.

Так, в матеріалах справи наявні акти про включення системи теплоспоживання від 19.10.2015р. та 24.10.2016р. (а.с.а.с.14,15) по приміщенню: Майстерня «Норд» за адресою: пр.Червоної Калини, буд.109

Між тим, як було встановлено судом першої інстанції, за період з 01.10.2015р. по 28.02.2017р. Позивачем було поставлено Відповідачу теплову енергію на загальну суму 22968,48грн. (з урахуванням часткового погашення заборгованості), яку останній в повному обсязі наразі не сплатив.

Згідно п.7.2.3 договору, за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію Споживач сплачує Теплопостачальній організації пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який стягується пеня, від суми прострочення платежу за кожен день прострочення.

Відтак, враховуючи неповний розрахунок Відповідача за послуги з теплопостачання на загальну суму 22968,48грн., Теплопостачальна організація - Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» звернулась з відповідними вимогами до господарського суду, нарахувавши на означену суму заборгованості пеню в розмірі 435,58грн., 3% річних в розмірі 385,93грн. та інфляційні втрати в розмірі 1370,63грн.

В свою чергу, місцевий господарський суд своїм рішенням позовні вимоги задовольнив в повному обсязі, стягнувши з Відповідача основного боргу за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді №185/А від 01.10.2011р. в розмірі 22968,48грн., пені в розмірі 435,58грн., 3% річних в розмірі 385,93грн. та інфляційних втрат в розмірі 1370,63грн.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Виходячи із приписів ст.1 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у Позивача певного захищуваного суб'єктивного права або інтересу, порушення такого суб'єктивного права (інтересу) з боку Відповідача та належність (передбаченість законодавством та адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

Виходячи з правової природи та змісту укладеного між сторонами договору про постачання теплової енергії в гарячій воді №185/А від 01.10.2011р., який у розумінні ст.ст.173, 174 Господарського кодексу України та ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України є належною підставою для виникнення у його сторін кореспондуючих прав і обовязків, спірні правовідносини регламентуються, насамперед, положеннями Законів України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги» та «Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій», а також відповідними нормами Господарського та Цивільного кодексів України.

Сутність заявленого позову полягає у спонуканні Відповідача до примусового виконання обовязку зі сплати коштів за спожиту теплову енергію за договором №185/А від 01.10.2011р. та застосуванні наслідків його невиконання у вигляді додаткового стягнення пені, 3% річних та інфляційної індексації відносно періоду споживання послуг з теплопостачання з 01.10.2015р. по 28.02.2017р.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Наразі, такі вимоги до виконання грошових зобовязань Споживача теплової енергії встановлено, зокрема, ст.19 Закону України «Про теплопостачання», із змісту ч.5 якої випливає обовязок Споживача щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію та умовами укладеного договору.

Таким чином, Відповідач не мав жодних правових підстав для ухилення від виконання обовязку з повного розрахунку за фактично отримані послуги з опалення, передбаченого п.6.3 укладеного договору №185/А від 01.10.2011р.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції зазначає, що подані заявнику разом с апеляційною скаргою додаткові докази, а саме копія договору купівлі-продажу нерухомого майна від 08.10.2014р., не приймаються судом та повертаються Відповідачу (заявнику) в світлі ст.101 Господарського процесуального кодексу України, положення якої вимагають наявності обґрунтування від останнього неможливості подання таких додаткових доказів з обєктивних причин до суду першої інстанції, що в означеному випадку заявником зроблено не було матеріали справи містять належні докази вжиття місцевим судом повних і своєчасних заходів з повідомлення Відповідача про судовий розгляд, який, попри обізнаність (а.с.47), не скористався процесуальними правами з надання доказів в обґрунтування своєї позиції.

При цьому, апеляційний суду зауважує, що матеріали справи не містять жодних доказів припинення укладеного договору про постачання теплової енергії в гарячій воді №185/А від 01.10.2011р. згідно з п.10.2 цього договору або в іншому, встановленому діючим законодавство порядком, що зумовлює сприйняття його в якості належної правової підстави для існування грошових зобовязань у Відповідача перед Позивачем в розглядуваний проміжок часу надання послуг.

Наданий до апеляційного суду на вимогу ухвали лист Позивача №195-08 з погодженням з пропозицією Відповідача про розірвання з 28.10.2014р. договору №185А від 01.20.2011р. не спростовує означеного висновку суду, остільки обмін листами стосовно розірвання договору відповідає письмовій формі укладання відповідної угоди щодо такого розірвання у розумінні ч.1 ст.181 Господарського кодексу України, але ч.3 цієї статті встановлює 20-ти денний строк на прийняття такої пропозиції Відповідача, викладеної в листі №3554 від 01.11.2016р., отриманого лише в січні 2017р. (а.с.96). В свою чергу, представлений акцепт пропозиції датовано 18.08.2017р. тобто вже після спливу означеного строку акцепту, та після винесення переглядуваного рішення за позовною заявою Позивача, сутність якої заперечує прийняття пропозиції, адже полягає в існуванні грошових зобовязань за чинним договором в період їх формування з 01.10.2015р. по 28.02.2017р.

В означеному контексті висловлена після прийняття оскаржуваного рішення місцевого суду згода Позивача на розірвання договору (акцепт із запізненням), у світлі положень ч.2 ст.645 Цивільного кодексу України слід розглядати як нову пропозицію відносно розірвання договору. І така пропозиції не може мати наслідком припинення правовідносин у хронологічно попередній період, оскільки ч.3 ст.631 Цивільного кодексу України передбачає можливість розповсюдження умов укладеного у подальшому договору на передуючи йому фактичні правовідносини сторін, а не визначати відсутність правовідносин за діючим на момент їх вчинення договором шляхом подальшої ревізії їх існування, що узгоджується і зі змістом ч.3 ст.653 цього Кодексу.

Відповідно до ст.202 Господарського кодексу України та ст.598 Цивільного кодексу України зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Наразі, будь-яких доказів своєчасної сплати стягуваної заборгованості або припинення відповідних грошових зобовязань перед Позивачем у будь-який інший передбачений законом спосіб, Відповідачем всупереч ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України до матеріалів справи не надано, так само, як і не спростовано фактичного надання Позивачем комунальних послуг відносно визначеного в договорі обєкту.

Таким чином, невиконання означеного грошового зобовязання цілком правомірно було визначено судом першої інстанції як їх порушення у розумінні ст.610 Цивільного кодексу України, а сам Відповідач вважається таким, що прострочив їх виконання у розумінні ч.1 ст.612 цього Кодексу.

В свою чергу, за змістом ст.ст.549, 611, 625 Цивільного кодексу України та ст.ст.216-218 Господарського кодексу України наслідком прострочення виконання грошового зобовязання є право кредитора вимагати, зокрема, сплати заборгованості, з нарахованими впродовж періоду прострочення на неї 3% річних, інфляційної індексації та пені, передбаченої п.7.2.3 договору.

Посилання заявника в апеляційній скарзі на наявність підстав, які у розумінні п.3 ч.1 ст.83 Господарського кодексу України свідчать про наявність підстав для зменшення розміру пені, також відхиляється судом апеляційної інстанції, оскільки вимоги про таке зменшення до місцевого господарського суду Відповідачем не заявлялись, тоді як обставини щодо знаходження підприємства на території проведення АТО, що негативно позначилось на його господарській діяльності, не є підставою для звільнення останнього від відповідальності за невиконання грошових зобовязань у розумінні ст.625 Цивільного кодексу України, тим більше, що розглядувані правовідносини (надання і споживання комунальних послуг) відбувалося на контрольованій українською владою території держави.

Таким чином, перевіривши розрахунки позовних вимог, які були надані Позивачем на підтвердження права вимоги (а.с.а.с.16-20) та розрахунки суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з правомірністю стягнення з Відповідача пені за період з 16.09.2016р. по 15.03.2017р. в розмірі 435,58грн., 3% річних за період з 16.11.2015р. по 15.03.2017р. в розмірі 385,93грн. та інфляційних втрат з грудня 2015р. по лютий 2017р. в розмірі 1370,63грн.

Враховуючи наведене, а також те, що будь-яких інших підстав, передбачених ст.104 Господарського процесуального кодексу України для зміни чи скасування оскаржуваного рішення апеляційним судом встановлено не було, апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Норд» залишається без задоволення, а переглядуване рішення без змін, що за змістом ст.49 вказаного Кодексу має наслідком віднесення на рахунок Скаржника витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Норд», м. Краматорськ Донецької області на рішення Господарського суду Донецької області від 10.07.2017р. у справі №905/1118/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Донецької області від 10.07.2017р. у справі №905/1118/17 залишити без змін.

3. Постанова апеляційної інстанції набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя: Д.О. Попков

Судді: О.О. Радіонова

ОСОБА_3

Надрук. 4 примірників: 1-2 - сторонам, 3- у справу, 4- ГСДО