ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2017 р.Справа № 922/370/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Погорелової О.В

при секретарі судового засідання Федоровій К.О.

розглянувши справу

за позовом Державного підприємства " "Національна енергетична компанія "Укренерго", м. Київ
до Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту "Укренергомережпроект" м. Харків
про стягнення 143043,35 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1,ОСОБА_2,

відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року до господарського суду Харківської області з позовом до ДПВНДІ "Укренергомережпроект" (далі - відповідач) звернулось ДП "НЕК "Укренерго" (далі - позивач). У позові останній просить суд стягнути з відповідача на свою користь 101331,47 грн. пені та 41771,88 грн. штрафу, нарахованих відповідачу за неналежне виконання умов договору №36-15, що був укладений між сторонами 12.08.2015, в частині строку виконання робіт. Витрати по оплаті судового збору позивач просить суд покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду від 27.01.2017 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та розгляд справи призначено на 22.02.2017 о 12:00.

Ухвалою суду від 22.02.2017 розгляд справи був відкладений до 01.03.2017 до 11:30. Ухвалою суду від 01.03.2017 розгляд справи відкладений до 15.03.2017 до 11:15.

Ухвалою суду від 15.03.2017 по справі було призначено судову експертизу, проведення якої доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. засл. проф. ОСОБА_3 та провадження по справі зупинено.

15.05.2017 до суду від судового експерта надійшло клопотання про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи №4669/6435 від 05.05.2017.

Ухвалою суду від 30.05.2017 провадження по справі було поновлено та призначено справу до розгляду у судовому засідання на 30.05.2017 об 11:15.

Ухвалою господарського суду від 30.05.2017 клопотання судового експерта про надання додаткових матеріалів задоволено, повернуто справу до інституту судових експертиз ім. засл. проф. ОСОБА_3 та провадження по справі зупинено.

14.08.2017 до господарського суду від ХНДІСЕ ім. засл. проф. ОСОБА_3 разом з матеріалами справи надійшло повідомлення про неможливість надати висновок експертів №4669/6435 від 24.07.2017 по справі №922/370/17 у зв'язку не оплатою вартості проведення експертизи.

Ухвалою суду від 04.09.2017 провадження по справі було поновлено та призначено справу до розгляду у судовому засідання на 11.09.2017 о 10:20.

В судовому засіданні 11.09.2017 представники позивача позов підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві та просили суд його задовольнити.

Відповідач правом на участь представника у судовому засіданні не скористався, причину неявки не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить телефонограма господарського суду від.04.09.2017, яка була прийнята представником відповідача.

Застосовуючи положення Господарського процесуального кодексу України та Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини при розгляді справи, суд зазначає, що ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, який кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Згідно з частиною другою статті 4-3 ГПК України та статтею 33 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, суд має створити належні умови всім учасникам судового процесу для виконання ними вказаного обовязку по доведенню своєї правової позиції. Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. На думку суду, обставини справи свідчать про наявність у ній матеріалів достатніх для розгляду справи по суті та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників позивача, суд встановив наступне.

Між державним підприємством Національна енергетична компанія Укренерго (далі - ДП НЕК Укренерго, Замовник) та державним проектно-вишукувальним та науково-дослідним інститутом Укренергомережпроект (далі - ДПВНДІ УкрЕМП, Проектувальник) був укладений договір від 12.08.2015 №36-15 (далі - Договір), відповідно до якого Проектувальник зобов'язався відповідно до Завдання на проектування Коригування проектної документації Реконструкція ВРУ-750 ПС 750 кВ Вінницька реакторної комірки ШР-750 ПУАЕС фаза С (Коригування проектної документації на заміну ШР-750 ф.С приєднання ПУАЕС РОДЦ-110000/750 на ПС 750 кВ Вінницька інв. № новий) та згідно з вимогами чинного законодавства України розробити, оформити проектну документацію, замовити проведення державною експертною організацією державної експертизи проектної документації та здійснювати супровід її проведення для отримання позитивного відгуку державної експертної організації за результатами проведеної експертизи (далі - Експертний звіт) і передати у власність Замовнику розроблену проектну документацію разом з Експертним звітом (далі - проектна робота), а Замовник зобов'язався прийняти та оплатити Проектувальнику проектну роботу на умовах Договору.

20.05.2016 між сторонами було укладено Додаткову угоду №4 до Договору від 12.08.2015 №36-15.

Відповідно до пункту 2.2. Договору (в редакції Додаткової угоди № 4 від 20.05.2016), вартість проектних робіт стадія Проект та проведення державної експертизи з отриманням Експертного звіту (з позитивним відгуком) становить 246687,60 грн., в тому числі ПДВ (20%) 41114,60 грн., вартість проектних робіт стадії Робоча документація становить 51254,40 грн., в тому числі ПДВ (20%) 8542,40 грн.

Згідно із підпунктом 3.1 п. 3 договору у редакції додаткової угоди № 4 від 20.05.2016, проектувальник виконує роботу протягом 2015-2016 стадіями, а саме:

1 стадія - "Проект" з проведення державної експертизи з отриманням Експертного звіту (з позитивним відгуком)- строк виконання 15.06.2016;

2 стадія - "Робоча документація" - строк виконання до 15.06.2016.

Відповідно до п. 3.7.1 - 3.7.4 Договору, Проектувальник зобов'язаний разом з актом приймання виконаної проектної роботи, який складається ним відповідно до вимог щодо складання первинних документів, надати Замовнику:

- проектну документацію, оформлену згідно з вимогами чинного законодавства України, Завдання на проектування, в тому числі її електронну версію, яка повинна бути повністю автентичною друкованій версії.

- Експертний звіт з позитивним відгуком державної експертної організації за результатами проведеної державної експертизи проектної документації.

- Акт приймання-передачі проектної документації;

- підтверджуючі документи щодо інших витрат (згідно з пунктом 2.5. Договору; за наявності таких витрат).

Відповідно до п. 3.8 Договору, у разі ненадання Проектувальником разом з актом приймання виконаної проектної роботи документів, зазначених у підпунктах 3.7.1. - 3.7.4. Договору, або будь-якого з них, Замовник не розглядає цей акт до їх отримання, про що письмово повідомляє Проектувальника.

Проектна робота є прийнятою Замовником з дати підписання ним акту приймання виконаної проектної роботи (п. 3.14 договору).

Відповідно до п. 3.16 Договору, дія гарантійних строків на виконану за Договором проектну роботу визначається згідно з статтею 891 Цивільного кодексу України та не залежить від строку дії Договору.

Однак, як свідчать матеріали справи, І стадію "Проект" Відповідач виконав лише 16.08.2016, що підтверджується Актами приймання виконаної проектної роботи від 16.08.2016 №№31/06-16, 31/06-16-1, 31/06-16-2.

II стадію "Робоча документація" Відповідач виконав повністю лише 20.09.2016, що підтверджується Актом приймання виконаної проектної роботи від 20.09.2016 № 48/09-16.

Пунктом 4.2.1 визначено, що у разі порушення встановленого умовами Договору строку виконання зобов'язань Проектувальник сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,5% ціни прострочених зобов'язань, за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 14% від вказаної ціни.

З посиланням на зазначені обставини, та на умови укладеного між сторонами договору, позивач керуючись пунктом 4.2.1 договору нарахував відповідачу:

-250587,00 грн. пені (76473,28 грн. за прострочення виконання І стадії Проект за період з 16.06.2016 р. по 16.08.2016 р.; та 24858,19 грн. за прострочення виконання ІІ стадії Проект за період з 16.06.2016 р. по 20.09.2016 р.);

- 77960,58 грн. штрафу (34536,26 грн. за прострочення виконання І стадії Проект за період з 16.06.2016 р. по 16.08.2016 р.; та 7175,62 грн. за прострочення виконання ІІ стадії Проект за період з 16.06.2016 р. по 20.09.2016 р.).

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку щодо стягнення з відповідача зазначених штрафних санкцій.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

У відповідності до ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 та 2 ст. 837 ЦК України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно з ч. 1 ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Стаття 610 ЦК України вказує на те, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач посилається на те, що підстави для нарахування штрафних санкцій відсутні, оскільки порушення строків передбачених Договором виникли у зв'язку з несвоєчасним наданням позивачем вихідних даних, у зв'язку з чим позивач просив суд призначити по справі судову експертизу та поставити на вирішення експертів наступні питання:

- які дані повинні були бути надані проектувальнику для виконання проектних робіт, що передбачені Договором №36-15 від 12.08.2015?;

- які дані були фактично надані проектувальнику?;

- чи в достатньому обсязі вони були надані проектувальнику в момент підписання Договору №36-15 від 12.08.2015?;

- чи відповідають надані вихідні дані в момент підписання договору фактичним даним зазначеним в проектній документації прийнятої замовником?

Окрім того, витрати по оплаті вартості проведення судової експертизи було покладено на відповідача - ДПВНДІ "Укренергомережпроект", який гарантував оплату цих витрат, згідно рахунків виставлених експертною установою.

Проте, до господарського суду від ХНДІСЕ ім. засл. проф. ОСОБА_3 надійшло повідомлення про неможливість надати висновок експертів №4669/6435 від 24.07.2017 по справі №922/370/17, оскільки рахунок вартості проведення експертизи не було сплачено відповідачем.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

В пункті 2.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", зокрема, роз'яснено, що будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи. Суд обґрунтовує своє рішення лише тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Подані докази не можуть бути відхилені судом з тих мотивів, що вони не передбачені процесуальним законом.

Розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку про порушення відповідачем зобов'язань за договором на виконання проектної документації №36-15 від 12.08.2015, оскільки останній не виконав його в строк, визначений умовами зазначеного договору.

Суд вважає безпідставними посилання відповідача на відсутність його вини в порушенні зобов'язань з тих підстав, що позивач нібито вчасно не передав йому вихідних даних на проектування, оскільки згідно з п. 1.1. договору відповідач, як проектувальних зобов'язався виконати роботи відповідно до Завдання на проектування Коригування проектної документації Реконструкція ВРУ-750 ПС 750 кВ Вінницька реакторної комірки ШР-750 ПУАЕС фаза С (Коригування проектної документації на заміну ШР-750 ф.С приєднання ПУАЕС РОДЦ-110000/750 на ПС 750 кВ Вінницька інв. № новий), яке є Додатком № 1 до Договору і такий додаток який містить відповідні технічні дані, і відповідач, всупереч вимогам ст. ст. 32-34 ГПК України не надав суду жодного доказу того, що він не міг виконати передбачені договором роботи згідно з цим додатком.

Окрім того, 12.05.2016 зі ініціативою ДПВНДІ "Укренергомережпроект" було скликано виробничу нараду з питання отримання та передачі виконавцям технічної документації по трансформаторах заміна яких передбачалися на підстанціях підприємства, що підтверджується протоколом наради (а.с.76-79). На зазначеній нараді було передано технічну інформацію на USB-носії відповідачу, а також на виробничій нараді відповідач без будь-яких заперечень фактично погодився виконати умови договору до 15.06.2016.

Суд також зазначає, що відповідач укладаючи з позивачем договір на відповідних умовах усвідомлював значення своїх дій, а відповідно усвідомлював той факт що він бере на себе зобов'язання виконати відповідні роботи на підставі документів, що є додатками до договору, та несе відповідні ризики пов'язані з прострочення виконання робіт.

Крім того, як вже було зазначено вище, умовами укладеного між сторонами договору (п. п. 3.7, 2.5.2.) передбачено, що виконані роботи засвідчуються підписаним обома сторонами актом приймання-передачі виконаних робіт.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Стаття 216 Господарського кодексу України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Згідно з п. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Оскільки пеня нараховується згідно договору за прострочення виконання робіт, а не за грошові зобов'язання, то застосування положень закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань щодо обмеження розміру пені до спірних правовідносин щодо стягнення з відповідача пені не застосовується .

Як зазначалося вище, п. 4.2.1 визначено, що у разі порушення встановленого умовами Договору строку виконання зобов'язань Проектувальник сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,5% ціни прострочених зобов'язань, за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 14% від вказаної ціни.

Зазначене, з урахуванням вимог п. 6 ст. 232 ГК України надає право позивача нараховувати відповідачу пеню та штраф у зв'язку з порушеннями встановленого умовами Договору строків виконання зобов'язань.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про правомірність нарахування пені та штрафу за вищезазначені періоди.

За змістом п. 3 ст. 83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно зі ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Пунктом 3 ст. 551 ЦК України також передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

В пункті 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", зокрема зазначено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. Ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України і статтею 233 Господарського кодексу України.

За своєю правовою природою штрафні санкції, виконують стимулюючу функцію, спонукаючи боржника до належного виконання своїх зобов'язань під загрозою застосування до нього цього виду відповідальності, та стягується в разі порушення такого зобов'язання.

Розглянувши матеріали справи суд встановив, що загальна вартість виконаних робіт за договором становить 297942,00 грн., в тому числі ПДВ (20%) 49657,00 грн. (вартість проектних робіт стадії "Проект" становить 246687,60 грн. в тому числі ПДВ (20%) 41114,60 грн.; вартість робіт стадій "Робоча документація" становить 51254,40 грн., в тому числі ПДВ (20%) 8542,40 грн.)

Таким чином, загальна вартість виконаних відповідачем робіт становить 347599,00 грн.

Як вже було зазначено вище, штрафні санкції які підлягають оплаті відповідачем за прострочення виконання зобов'язань за договором в межах даної справи становлять 101331,47 грн. пені та 41711,88 грн. штрафу, що становить майже 50% від суми вартості виконаних робіт. Таким чином, суд приходить до висновку, що в даному випадку штрафні санкції є надмірно великими в порівнянні з сумою договору.

Суд також враховує відсутність в матеріалах справи доказів понесення позивачем збитків в результаті прострочення виконання відповідачем робіт за договором.

Суд враховує факт вжиття відповідачем заходів з метою виконання умов договору, а також те, що станом на 20.09.2016 відповідач в повному обсязі виконав взяті на себе зобов'язання за спірним договором, про що сторони склали відповідні акти.

Суд зазначає, що сплата штрафних санкцій у всьому розмірі суттєво порушує майнові інтереси відповідача, оскільки таким чином відповідач в порівнянні з позивачем буде фактично поставлений в невигідне становище щодо виконання умов договору, так які він значною мірою буде позбавлений того, на що розраховував при укладанні договору.

Крім того, згідно з довідкою № 08-10/49 від 13.02.2017 Про фінансовий стан ДВПВ НДІ УкрЕМП, відповідача, як інститут, засновано на державній власності згідно із наказом Міністерства енергетики та електрифікації України від 29 січня 1996 року № 17 Про перетворення відкритого акціонерного товариства Укренергомережпроект та належить до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України.

Джерелом формування ОСОБА_4 є майно, передане в користуванню Уповноваженим органом управління - Міністерством енергетики та вугільної промисловості України та доходи, отримані в результаті реалізації продукції, виконання проектно-вишукувальних робіт.

Джерела бюджетного фінансування ОСОБА_4 з боку Держави та за рахунок кредитних чи сторонніх інвестиційних проектів відсутні.

Станом на 14.02.2017 на рахунках відповідача обліковується 383 000,00 грн., з яких понад 305 000,00 грн. перебувають під арештом за процедурою примусового стягнення перед кредиторами ОСОБА_4, що становить майже 80% всіх коштів. Крім того, ОСОБА_4, як юридична особа, відповідальна перед кредиторами ОСОБА_5 філії ОСОБА_4, яка перебуває в стадії ліквідації.

Станом на 14.02.17 заборгованість перед бюджетами різних рівнів та фондами, а також перед скороченими працівниками структурного підрозділу ОСОБА_4 без права юридичної особи - ОСОБА_5 філії, становить 1 292,00 тис. грн., з них 960,9 тис. грн. заборгованість із заробітної плати перед працівниками, скороченими в травні 2016 року.

За результатом діяльності в 2016 році ОСОБА_4 отримано збиток в розмірі 368000,00 грн. Діяльність філій інституту в звітному періоді була збитковою, що вплинуло на загальний показник збиткової діяльності інституту в цілому.

За змістом ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства України, а водночас і цивільного судочинства є судовий захист цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність.

Суд об'єктивно оцінивши зазначені обставини вважає даний випадок винятковим, та з власної ініціативи зменшує загальний розмір штрафних санкцій, які підлягають стягненню з відповідача на 40% від заявлених позивачем до стягнення сум.

Таким чином, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає пеня в розмірі 60798,89 грн. та штраф в розмірі 25027,13 грн.

В решті позову про стягнення штрафних санкцій суд відмовляє.

Дана правова позиція узгоджується з правовою позицією Харківського апеляційного господарського суду по аналогічним справам, зокрема, викладеною у постановах від 25.10.2016 по справі № 922/2536/16, від 18.05.2017 по справі №922/205/17, від 06.06.2017 по справі №371/17, від 04.07.2017 по справі №922/200/17.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту "Укренергомережпроект" (61050, м. Харків, вул. Червоношкільна набережна, буд. 2; ) на користь Державного підприємства Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, м. Київ. вул. Симона Петлюри, 25; ) 60798,89 грн. - пені, 25027,13 грн. - штрафу та 3200,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Відповідно до статті 93 Господарського процесуального кодексу України, рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області протягом десяти днів з дня підписання повного рішення.

Повне рішення складено 18.09.2017 р.

Суддя ОСОБА_6