РІШЕННЯ

14 вересня 2017 року Справа № 913/616/17

Провадження №13/913/616/17

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ерлайт», м. Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Свердловантрацит",м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 154 688 грн 39 коп.

Суддя Яресько Б.В.

Секретар судового засідання Андрющенко С.Т.

У засіданні брали участь:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю б/н від 14.04.2017 року;

від відповідача: представник не прибув.

Суть спору: позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Ерлайт», м. Київ звернувся 01.08.2017 р. до господарського суду Луганської області з позовом в якому просить суд:

- стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Свердловантрацит" (ідентифікаційний код 37596090, адреса: 93400, Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Гоголя, буд. 24А) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Ерлайт» (ідентифікаційний код 30487486, адреса: 04053, м. Київ, вул. Артема, буд. 49) 145 440,00 грн - боргу по договору поставки №1816-СА від 07.12.2016, 6 180, 20 грн - пені, 2 327,04 грн інфляційних втрат, 741,15 грн - трьох процентів річних.

- стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Свердловантрацит" (ідентифікаційний код 37596090, адреса: 93400, Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Гоголя, буд. 24А) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Ерлайт» (ідентифікаційний код 30487486, адреса: 04053, м. Київ, вул. Артема, буд. 49) 2 320,33 грн судового збору.

Розгляд справи призначено на 09.08.2017 р.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги.

Відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду участі своїх представників у судовому засіданні не забезпечили, витребувані судом матеріали, відзив на позовну заяву не надав, в звязку з чим розгляд справи було відкладено на 14.09.2017 р.

22.08.2017 р. до канцелярії суду від відповідача надійшло клопотання від 22.08.2017 р. про припинення провадження у справі відповідно до ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України оскільки відповідно до п. 7.5 договору на поставку продукції № 1816-СА сторони передбачили вирішення всіх спорів за договором в третейському суді для розгляду конкретного спору «ad hoc».

14.09.2017 р. у судове засідання прибув представник позивача який в повному обсязі підтримав позовні вимоги. Проти клопотання відповідача щодо припинення провадження у справі він заперечував, посилаючись на те, що угоди про передачу спору на розгляд третейського суду не існує, оскільки при укладені спірного договору сторонами були врегульовані розбіжності і зокрема виключені з умов договору умови щодо розгляду спорів третейським судом.

Як вбачається з матеріалів справи при укладені спірного договору на поставку продукції № 1816-СА відповідачем був складений протокол розбіжностей від 07.12.2016 р., та сторонами був підписаний протокол погодження розбіжностей до договору № 1816-СА від 07.12.2016 р. відповідно до якого зокрема п. 7.5. був викладений у новій редакції, яка передбачає розгляд спорів за договором господарським судом, п. 7.6-7.15 виключені.

За таких обставин відсутні підстави для припинення провадження у справі, в звязку з чим суд відмовляє в задоволені клопотання відповідача.

Відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи участі свого представника не забезпечив, відзиву на позовну заяву та витребуваних судом матеріалів не надав, в звязку з чим суд розглядає справу за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представника позивача, суд

В С Т А Н О В И В:

07.12.2016 р. сторонами по справі був укладений договір поставки № 1861-СА за яким поставщик (позивач) зобовязався поставити покупцю (відповідач) продукцію та/або обладнання виробничо-технічного призначення, а останній прийняти та оплатити.

Договір № 1816-СА від 07.12.2016 р. був підписаний з протокол розбіжностей та протоколом погодження розбіжностей. 28.12.2016 р. сторонами була укладена додаткова угода № 1 до договору поставки № 1816-СА від 07.12.2016 р. якою були внесені зміни до реквізитів поставщика.

Згідно п. 5.4. договору розрахунки за поставлену постачальником продукцію по даному договору здійснюються покупцем в порядку і строки, визначені сторонами у відповідних специфікаціях, які є невідємними частинами даного договору.

27.01.2017 р. сторонами складено специфікацію на поставку наступної продукції: «Лєнта конвеєрна 2,2-1200-5-ЕР-200-5-2-И-РБ в кількості 120 м2 ціна за 1 м2 1000 грн, ціна разом з ПДВ 144000 грн 00 коп.

Згідно п. 2 специфікації місце поставки DDP («ІНКОТЕРМС-2000») ОП ГОФ Краснопартизанская Луганська область, м. Червонопартизанськ. В п. 3 специфікації сторони передбачили, що кількість продукції може бути змінено в межах 10%.

Відповідно до п. 5 специфікації розрахунки за продукцію, поставлену постачальником по даній специфікації до договору, здійснюється покупцем шляхом безготівкового перерахунку грошових коштів на поточний рахунок постачальника на протязі 5 (пяти робочих днів з 90 (девяностого) календарного дня з дати поставки продукції на підставі отриманого покупцем рахунку.

16.02.2017 р. відповідно до договору так специфікації від 27.01.2017 р. позивач поставив, а відповідач прийняв продукцію у кількості 121,2 м.кв. всього на суму 145440 грн 00 коп., що підтверджується наступними документами:

видаткова накладна № ЭР-00019 від 16.02.2017 р.

рахунок фактура № ЭР-0000023 від 16.02.2017 р.

податкова накладна № 13 від 16.02.2017 р.

квитанція № 1 від 17.02.2017 про підтвердження реєстрації податкової накладної № 13 від 16.02.2017 р.

товарно-транспортна накладна № 00019 від 16.02.2017 р.

Відповідач не надав суду заперечень щодо одержання ним зазначеної продукції.

Строк оплати відповідачем одержаної продукції настав 18.05.2017 та сплив 24.05.2017 р.

В звязку з несплатою в строк одержаної продукції позивач 01.08.2017 р. звернувся до господарського суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 145440 грн 00 коп. боргу, 6180 грн. 20 коп. пені нарахованої відповідно до п. 6.7. договору за період з 25.02.2017 р. по 25.07.2017 р. , та 2327 грн 04 коп. інфляційних втрат за період з 25.05.2017 р. по 25.07.2017 р. та 741 грн 15 коп. 3% річних за той же період відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України.

Відповідач заперечень проти позову, або доказів оплати боргу суду не надав.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав:

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Пунктом 1 ст.612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Виходячи зі змісту ч.2 ст.193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Якщо зобовязання виконано неналежним чином, то воно не припиняється, а, навпаки, на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові обовязки, в тому числі встановлені статтею 625 Цивільного кодексу України.

Згідно частини 2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За таких обставин вимоги позивача щодо стягнення 145440 грн 00 коп. боргу, 6180 грн. 20 коп. пені нарахованої відповідно до п. 6.7. договору за період з 25.02.2017 р. по 25.07.2017 р. , та 2327 грн 04 коп. інфляційних втрат за період з 25.05.2017 р. по 25.07.2017 р. та 741 грн 15 коп. 3% річних за той же період є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи, розрахунком позивача та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 44,49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по справі покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 44,49,75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ» 93400 Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Гоголя буд. 24А ідентифікацій код 37596090 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ЕРЛАЙТ» 04053 м. Київ, вул. Артема буд. 49 ідентифікаційний код 30487486 - 145440 грн 00 коп. боргу, 6180 грн. 20 коп. пені, 2327 грн 04 коп. інфляційних втрат, 741 грн 15 коп. 3% річних, судові витрати 2320 грн. 35 коп., наказ видати.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено і підписано 18.09.2017 р.

Суддя Б.В. Яресько