ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"11" вересня 2017 р.Справа № 916/700/17

За позовом: 1) Міністерства оборони України та 2) Військової академії (м. Одеса);

до відповідача 1: Одеської міської ради;

до відповідача 2: Приватного підприємства НВКТФ "Лідер - Люкс";

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів Департамент комунальної власності Одеської міської ради;

за участю Військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України;

про визнання недійсним свідоцтва про право власності та договору купівлі-продажу

Суддя Щавинська Ю.М.

Представники сторін:

прокурор: Козачук О.О. - посвідчення № 045010 від 29.11.2016р.;

від позивача 1: ОСОБА_1 довіреність №220/435/д від 24.12.2016р.;

від позивача 2: ОСОБА_2 довіреність №26/5/7 від 06.01.2017р.;

від відповідача 1: ОСОБА_3 довіреність №279/исх-гс від 26.12.2016р.;

від відповідача 2: ОСОБА_4 довіреність №б/н від 21.11.2016р.;

від третьої особи: ОСОБА_5 довіреність №01-36/65 від 13.12.2016р.

СУТЬ СПОРУ: Господарським судом Одеської області розглядається справа за позовом Міністерства оборони України та Військової академії (м. Одеса) до Одеської міської ради та Приватного підприємства НВКТФ "Лідер - Люкс", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів Департаменту комунальної власності Одеської міської ради та за участю Військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України про визнання недійсним свідоцтва про право власності та договору купівлі-продажу.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачі зазначають, що відповідно до пункту 1 рішення звуженого виконкому Одеської міської ради депутатів трудящих № 27 від 29.05.1951р. "Про поновлення прав землекористування, а також прав на будівлі, відведені у довоєнні та післявоєнні періоди для потреб Одеського Військового Округу" підтверджено належність Одеському військовому округу власних будівель, розташованих на території військового містечка №17 (м.Одеса).

Крім того, позивачі вказують, що належність до державної власності нерухомого майна військового містечка №17 (зокрема будівлі за №105) підтверджується також внутрішніми документами квартирно-експлуатаційних органів, а саме планом будівлі сховища №105; індивідуальною карткою будівлі №105; генеральним планом військового містечка №17; актом приймання-передачі будинків, споруд та території військового містечка №17 від 20.08.2013р.; актом технічного стану будівлі №105 в/м №17.

Так, відповідно до ст.14 Закону України "Про збройні сили України" земля, води, інші природні ресурси, а також майно, закріплені за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройних сил України, є державною власністю, належить їм на праві оперативного управління.

Разом з тим, позивачі зазначають, що перевіркою фактичного стану фондів військового містечка №17 квартирно-експлуатаційним відділом міста ОСОБА_2, на балансовому та картковому обліку якого перебувало нерухоме майно цього військового містечка, установлено, що будівля №105 огороджена парканом та використовується сторонніми особами.

В подальшому позивачами було встановлено, що будівля №105, з присвоєнням їй адреси: м.Одеса, вул. Фонтанська дорога, 8/1-А, на виконання рішення Одеської міської ради від 18.06.2013р. №3509-VI "Про перелік обєктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси, що підлягають приватизації та відчуженню у 2013 році та внесення змін до рішень Одеської міської ради" та рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 04.07.2013р. №259 "Про реєстрацію обєктів комунальної власності м.Одеси" за договором купівлі-продажу від 05.09.2013р. Одеською міською радою реалізовано приватному підприємству НВКТФ "Лідер-Люкс".

Вказані рішення Одеської міської ради та виконавчого комітету Одеської міської ради були оскаржені першим заступником військового прокурора Південного регіону України у господарському суді (справа №916/654/15).

Так, 23.05.2016р. Вищим господарським судом України залишено в силі постанову Одеського апеляційного господарського суду у справі №916/654/15, якою задоволено позовні вимоги прокурора, визнано недійсним та скасовано рішення Одеської міської ради №3509-VI та рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №259.

Водночас, розглянувши заяву приватного підприємства НВКТФ "Лідер-Люкс" про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 23.05.2016р. у справі №916/654/15-г, Верховним судом України зазначено, що визнання частково недійсним та часткове скасування рішення міськради №3509-VI та рішення виконкому №259 не впливає на законність договору купівлі-продажу майна від 05.09.2013р., як правовстановлюючого документа щодо права власності, тобто не породжує юридичних наслідків, у зв'язку із чим позивачі були вимушені звернутись до суду із позовом, що розглядається в рамках даної справи.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи відзиву (т.1 а.с.105-112) та пояснень представника відповідача-1, наданих в судових засіданнях, Одеська міська ради проти позовних вимог позивачів заперечує в повному обсязі, зазначаючи, що на підставі постанови Кабінету Міністрів України рішенням Одеської обласної ради народних депутатів від 25.11.1991р. №266-ХХІ "Про розмежування державного майна між власністю обласної ради, міст обласного підпорядкування та районів області" затверджений Перелік державного майна, що передається у власність міст обласного підпорядкування.

Так, згідно п. 1 розділу "Житлово-комунальне господарство"- додатку 2 до вказаного рішення, у комунальну власність адміністративно-територіальної одиниці м.Одеси передано весь житловий та нежитловий фонд місцевих Рад народних депутатів, до категорії якого віднесено, зокрема, і спірне майно, таким чином територіальна громада м.Одеси набула право власності на будівлю загальною площею 55,1 кв.м., що розташована за адресою: м.Одеса, Фонтанська дорога, буд. 8/1-А, на законних підставах, а отже його відчуження в подальшому здійснювалось правомірно.

Також свою позицію було викладено Приватним підприємством НВКТФ "Лідер - Люкс" у наявному в матеріалах справи відзиві (т.2 а.с.4-10), в якому відповідач-2, заперечуючи проти заявлених позивачами вимог, зазначає, що на момент укладення нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, згідно якого ним було придбано спірну нежитлову будівлю, її єдиним власником була територіальна громада м.Одеси в особі Одеської міської ради, а відтак відповідач-1 мав всі передбачені чинним законодавством права на відчуження спірного майна, в свою чергу, відповідач-2 є добросовісним набувачем.

При цьому відповідач-2 вказує, що позивачами не надано жодного документа чи інших належних доказів, які могли б підтвердити виникнення права державної власності на будівлю №105 військового містечка №17, не надано доказів, які містили б ідентифікацію об'єкта нерухомості, не надано документів про технічну інвентаризацію будівлі №105 та немає жодних доказів, які могли б свідчити про тотожність будівлі №105 військового містечка №17 та нежитлової будівлі, що належить на праві власності ПП НВКТФ "Лідер - Люкс".

При цьому відповідач-2 наполягає на тому, що він не вважає, що будівля 105 військового містечка №17 та нежитлова будівля за адресою: м.Одеса, вул. Фонтанська дорога, 8/1-А є одним обєктом, та зазначає, що в матеріалах справи також відсутні докази введення в експлуатацію спірного нерухомого майна, проведення технічної інвентаризації вказаної будівлі №105. Немає підтвердження державної реєстрації спірної будівлі як обєкту державної власності, а також правовстановлюючих документів, які б відповідали вимогам чинного законодавства та засвідчували виникнення права державної власності на будівлю №105.

Крім того, відповідач-2 наполягає на тому, що відомості стосовно площі приміщення, які містяться в технічних документах на будівлю-сховище №105, не відповідають відомостям, що містяться в технічному паспорті стосовно будівлі, придбаної ПП НВКТФ "Лідер - Люкс", у зв'язку із чим, на думку відповідача-2, звязок будівлі №105 військового містечка №17 зі спірним приміщенням відсутній.

В судовому засіданні 22.05.2017р. судом на обговорення сторін було поставлене питання щодо необхідності призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи, у звязку із чим, для надання часу учасникам судового процесу підготувати свої пояснення з цього приводу, судом було оголошено перерву в судовому засіданні до 29.05.2017р.

В судовому засіданні 29.05.2017р. представниками позивачів було надано клопотання про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи, відповідно до якого вони просили суд поставити на вирішення судовому експерту наступне питання:

- як співвідносяться обєкт військового нерухомого майна військового містечка №17 м.Одеса (будівлі-сховища за ГП №105) та одноповерхова будівля, загальною площею 55,1 кв.м., що розташована за адресою: м.Одеса, Фонтанська дорога, 8/1-А.

Вказаним клопотанням позивачі просили суд доручити проведення судової будівельно-технічної експертизи Товариству з обмеженою відповідальністю "Одеський регіональний центр незалежних експертиз", витрати за проведення експертизи покласти на Військову академію (м. Одеса).

В судовому засіданні 29.05.2017р. представником відповідача-2 було надано письмові пояснення щодо проведення судової будівельно-технічної експертизи (т.2 а.с.51-53), в яких, заперечуючи проти її призначення, відповідач-2 зазначає, що оскільки позивачі звернулись до суду з вимогами про визнання недійсним свідоцтва про право власності та договору купівлі-продажу, вирішення жодного з перелічених у Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.98 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 30.12.2004 № 144/5), питань не сприятиме встановленню обставин, які підлягають доказуванню у цій справі.

При цьому, ПП НВКТФ "Лідер - Люкс" наполягає на тому, що призначення у справі судової експертизи сприятиме лише безпідставному затягуванню процесу, оскільки обставини, які мають значення для вирішення цієї справи, можуть бути встановлені на підставі письмових доказів та пояснень сторін.

Представник відповідача-1 проти призначення у справі судової експертизи також заперечував, наполягаючи на відсутності підстав для її проведення.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази та заслухавши пояснення представників сторін у судових засіданнях, суд дійшов до висновку про необхідність проведення у справі судової будівельно-технічної експертизи.

Так, ухвалою суду від 29.05.2017р. у справі №916/700/17 призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено судовому експерту Товариства з обмеженою відповідальністю Одеський регіональний центр незалежних експертиз ОСОБА_6 та на вирішення якої поставлено наступне питання:

- чи є обєкт нерухомого майна (обєкт військового нерухомого майна військового містечка №17 м. Одеса, будівлі-сховища за ГП №105), що зазначений у індивідуальній картці обліку будівлі за адресою №10, по вул. Фонтанській дорозі, у м.Одесі (т.1 а.с.26) та визначений у плані будівлі-складу військового містечка (т.1 а.с.25), та одноповерхова будівля, загальною площею 55,1 кв.м., що розташована за адресою: м.Одеса, Фонтанська дорога, буд. 8/1-А (свідоцтво про право власності від 21.08.2013р. (т.1 а.с.32), одним і тим самим обєктом нерухомості, якщо є, визначити площу та технічні характеристики вказаного обєкту.

Вказаною ухвалою суду витрати по сплаті експертизи покладено на Військову академію (м. Одеса), провадження у справі №916/700/17 зупинено до закінчення проведення експертизи та повернення матеріалів справи до Господарського суду Одеської області.

23.08.2017р. до Господарського суду Одеської області від Товариства з обмеженою відповідальністю Одеський регіональний центр незалежних експертиз надійшли матеріали справи № 916/700/17 із повідомленням експертної установи про неможливість проведення експертизи, з огляду на несплату її вартості.

Приймаючи до уваги вищевикладене, ухвалою суду від 30.08.2017р. провадження у справі №916/700/17 поновлено з 11.09.2017р. із призначенням її до розгляду в засіданні суду на вказану дату.

В судовому засіданні 11.09.2017р. представником Військової академії (м. Одеса) було надано письмові пояснення (т.2 а.с.114-115), в яких він зазначив, що академія є бюджетною установою, та, оскільки кошти на сплату судової експертизи не були заплановані з початку року, позивачем було подано до Департаменту військової освіти, науки, соціальної та гуманітарної політики Міністерства оборони України обґрунтування та заявку щодо перерозподілу кошторисного призначення, після чого 28.08.2017р. до Військової академії надійшла довідка про зміни до кошторису, якою розподілено кошти на оплату судової експертизи.

Приймаючи до уваги, що на сьогоднішній день кошти на оплату експертизи знаходяться на рахунку Військової академії, позивач просить суд повторно призначити у справі судову будівельно-технічну експертизу, що була призначена ухвалою суду від 29.05.2017р.

Представник Міністерства оборони України та прокурор у судовому засіданні 11.09.2017р. підтримали позицію Військової академії, наполягали на необхідності проведення у справі судової будівельно-технічної експертизи.

Водночас, 11.09.2017р. представником відповідача-2 до канцелярії суду було подано додаткові пояснення, відповідно до яких він заперечує проти проведення у справі судової будівельно-технічної експертизи саме з таким формулюванням питання, яке було поставлено судом перед експертом.

Так, ПП НВКТФ "Лідер - Люкс" вважає, що формулюванням питання, яке наведено в ухвалі суду від 29.05.2017р. (зазначенням аркушів справи), обмежує коло документів, якими може керуватись експерт при проведенні дослідження.

При цьому, на думку відповідача-2, копії документів, що знаходяться на вказаних аркушах, містять дані, які суперечать іншим матеріалам справи, таким чином суд при визначенні питання з чітким посиланням на аркуші справи, якими слід керуватись при проведенні експертизи, обмежує можливості експерта в отриманні повної інформації, що необхідна для проведення належного дослідження.

Також, ПП НВКТФ "Лідер - Люкс" наполягає на дорученні проведення експертизи Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, оскільки останній є державною спеціалізованою установою, при цьому вартість з проведення експертизи в даній установі є меншою, ніж у приватній установі, що має суттєве значення, оскільки проведення експертизи фінансується Військовою академією за рахунок державних коштів.

Представники Одеської міської ради та Департаменту комунальної власності Одеської міської ради додаткових пояснень не надали, підтримавши позицію, яка була викладена ними раніше в судових засіданнях.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін у судових засіданнях, суд зазначає наступне.

Положеннями ст. 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів.

Згідно до ст. 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

На підставі пункту 5 статті 65 та пункту 1 частини другої статті 79 ГПК судову експертизу може бути призначено судом як у порядку підготовки справи до розгляду, так і в процесі розгляду справи.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Судова експертиза призначається у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" до актів законодавства, якими слід керуватись у вирішенні питань призначення судової експертизи в судовому процесі, відносяться, зокрема, Інструкція про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 08.10.98 N 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 30.12.2004 N 144/5, далі - Інструкція), з урахуванням Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, також затверджених згаданим наказом Міністерства юстиції України.

Відповідно до п. 1.2.2. Інструкції одним із видів експертиз є, зокрема, будівельно-технічна експертиза.

Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги, заявлені позивачами, направлені на захист права власності держави на нерухоме майно будівлю №105 військового містечка №17 у місті ОСОБА_2.

Як стверджують позивачі, вищезазначеному приміщенню було присвоєно адресу м. Одеса, Фонтанська дорога, буд. 8/8, та право власності на вказане майно було зареєстроване за гр.ОСОБА_7 на підставі заочного рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 20.10.2011р.

Разом з тим, позивачі зазначають, що під час перегляду рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 19.03.2014р. у справі №521/12120/13 Апеляційним судом Одеської області було встановлено, що приміщення, за якими визначено адреси: м.Одеса, вул. Фонтанська дорога 8/8, та м.Одеса, Фонтанська дорога, 8/1-А, є одним і тим же обєктом нерухомості.

Таким чином, вирішуючи питання щодо недійсності оскаржуваних позивачами свідоцтва про право власності на нерухоме майно та договору купівлі-продажу, суду необхідно встановити не тільки наявність підстав порушеного права позивачів, необхідним у даному випадку є також визначення та ідентифікація самого обєкта нерухомого майна, з огляду також на заперечення Приватного підприємства НВКТФ "Лідер - Люкс" проти того, що будівля №105 військового містечка №17 та нежитлова будівля за адресою: м.Одеса, вул. Фонтанська дорога, 8/1-А, є одним і тим же обєктом.

Статтею 115 ГПК України встановлено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Положеннями статті 41 Господарського процесуального кодексу України передбачено право учасників судового процесу пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом, однак остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі.

Приймаючи до уваги, що ухвала господарського суду від 29.05.2017р. про призначення у справі судової будівельно-тіхнічної експертизи є чинною та обовязковою для виконання, суд доходить до висновку про необхідність її проведення із поставленням того ж питання, яке було поставлене експерту відповідно до вказаної ухвали.

При цьому, приймаючи до уваги вищевикладені відповідачем-2 зауваження, суд вважає за необхідне роз'яснити судовому експерту, що зазначення у питанні, яке підлягає дослідженню, аркушів справи ніяким чином не позбавляє судового експерта обовязку дослідження матеріалів господарської справи №916/700/17 в повному обсязі.

Згідно до ч.3 ст.41 ГПК України проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу". Особа, яка проводить судову експертизу, користується правами і несе обов'язки, зазначені у статті 31 цього Кодексу.

Згідно до п.1.6 вищезазначеної Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, експертизи та дослідження проводяться експертними установами за зонами регіонального обслуговування згідно з Переліком регіональних зон обслуговування науково-дослідними установами судових експертиз Міністерства юстиції України, наведеним у додатку 1 до цієї Інструкції.

З урахуванням викладеного та приймаючи до уваги вищевказані пояснення відповідача-2 щодо експертної установи, суд вважає за необхідне проведення судової земельно-технічної експертизи доручити Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (65026, м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 21).

Витрати, повязані з проведенням у справі судової будівельно-технічної експертизи, слід покласти на Військову академію (м.Одеса).

Враховуючи вищевикладене, провадження у справі, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 79 ГПК України, підлягає зупиненню до закінчення проведення експертизи та повернення матеріалів справи до господарського суду Одеської області.

Керуючись ст.41, ч.2 п.1 ст.79, ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Призначити у справі № 916/700/17 судову будівельно-технічну експертизу.

2. Доручити проведення судової будівельно-технічної експертизи Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (65026, м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 21).

3. Направити до Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України матеріали господарської справи №916/700/17 для проведення експертизи.

4. Поставити перед судовою будівельно-технічною експертизою наступне питання:

- чи є обєкт нерухомого майна (обєкт військового нерухомого майна військового містечка №17 м. Одеса, будівлі-сховища за ГП №105), що зазначений у індивідуальній картці обліку будівлі за адресою №10, по вул. Фонтанській дорозі, у м.Одесі (т.1 а.с.26) та визначений у плані будівлі-складу військового містечка (т.1 а.с.25), та одноповерхова будівля, загальною площею 55,1 кв.м., що розташована за адресою: м.Одеса, Фонтанська дорога, буд. 8/1-А (свідоцтво про право власності від 21.08.2013р. (т.1 а.с.32), одним і тим самим обєктом нерухомості, якщо є, визначити площу та технічні характеристики вказаного обєкту.

5.Керівнику Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України доручити проведення експертизи необхідному колу експертів відповідної галузі знань.

6. Попередити осіб, які безпосередньо проводитимуть судову будівельно-технічну експертизу, про кримінальну відповідальність згідно ст.ст. 384, 385 Кримінального кодексу України.

7. Витрати з проведення експертизи покласти на Військову академію (м.Одеса).

8. Зобовязати Військову академію м.Одеса надати до суду докази оплати експертизи.

9. Зобовязати сторін забезпечити судовому експерту безперешкодний доступ до обєкту дослідження за їх участю.

10. Якщо під час проведення судової експертизи будуть встановлені обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, з приводу яких експерту не були поставлені питання, зобовязати та надати можливість експерту у висновку викласти свої міркування і доводи щодо цих обставин.

11. Провадження у справі №916/700/17 зупинити до закінчення проведення експертизи та повернення матеріалів справи до господарського суду Одеської області.

Суддя Ю.М. Щавинська