ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2017 р.Справа № 922/1007/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Светлічного Ю.В.

при секретарі судового засідання Мороз Ю.В.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ
до Публічного акціонерного товариства "Харківгаз", м. Харків
про стягнення коштів в розмірі 1 920 671,27 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 довіреність №14-85 від 145.04.2017р.;

відповідача - ОСОБА_2 довіреність №007Д/0-20-16;

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Публічного акціонерного товариства "Харківгаз", в якій просить суд: стягнути з відповідача на користь позивача пеню в розмірі 812 810,27 грн., суму, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, що складає 1 032 698,65 грн., 3% річних у розмірі 75 162,35 грн. та відшкодувати за рахунок відповідача судові витрати. Позовні вимоги позивач обґрунтовує простроченням грошового зобов'язання за договором на купівлю-продаж природного газу №13-227-В від 04 січня 2013 року.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 06 вересня 2016 року призначено по справі №922/1007/16 судово-економічну експертизу. Проведення експертизи доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_3 Міністерства юстиції України. Провадження у справі зупинено до одержання судом результатів судово-економічної експертизи.

Відповідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.03.2017р. для розгляду справи №922/1007/16 було призначено суддю Светлічного Ю.В.

03 серпня 2017 року до господарського суду Харківської області надійшов висновок судово - економічної експертизи №1200 від 12.07.2017р. судових експертів Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_3 разом із матеріалами справи №922/1007/16.

Присутній представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримував та просив позов задовольнити.

Присутній представник відповідача у судовому засіданні проти позову не заперечував, та надав заяву про розстрочку виконання рішення суду строком на три роки рівними платежами, зазначав, про важке фінансове становище підприємства, викликане несвоєчасним проведенням розрахунків контрагентами боржника за поставлений природний газ, так станом на 31.08.2017р. дебіторська заборгованість за постачання природного газу становить 102275130,79грн., дебіторська заборгованість за розподіл природного газу становить 186594803,86 тис. грн.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення присутніх представників позивача та відповідача судом встановлено наступне.

04 січня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець за договором, далі по тексту - позивач) та Публічним акціонерним товариством "Харківгаз" (покупець за договором, далі по тексту відповідач) був укладений договір №13-227-В на купівлю-продаж природного газу (далі по тексту - договір).

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до розділу 1 договору (із змінами відповідно до додаткової угоди № 12) позивач зобов'язується передати у власність відповідача у 2013-2015 роках природний газ, виключно для забезпечення власних потреб об'єктів, які знаходяться на балансі відповідача, а позивач зобов'язується прийняти та оплатити газ на умовах цього договору.

Пунктом 2.1. договору (із змінами відповідно до додаткової угоди №13) встановлено, що позивач передає відповідачу з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2015 року газ обсягом до 3267,747 тис.куб.м.

На виконання п. 2.1. договору, позивач поставив протягом січня 2013 року - вересня 2015 року, а відповідач прийняв природний газ на загальну 15 785 788,78 грн., що підтверджуються актами приймання - передачі природного газу від 31.01.13р., від 28.02.13р., від 31.03.13р., від 30.04.13р., від 30.09.13р., від 31.10.13р., від 30.11.13р., від 31.12.13р., від 31.01.14р., від 28.02.14р., від 31.03.14р., від 30.04.14р., від 30.09.14р., від 31.10.14р., від 30.11.14р., від 31.12.14р., від 31.01.15р., від 28.02.15р., від 31.03.15р., від 30.04.15р., від 31.05.15р., від 30.06.15р., від 31.07.15р., від 31.08.15р. та від 30.09.15р. б/н на загальну суму 15 785 788,78 грн.

Таким чином, позивачем передано відповідачу за період січень 2013 су - вересень 2015 року природного газу на загальну суму 15 785 788,78 грн.

Пунктом 6.1. Договору (із змінами відповідно до додаткової угоди № 5) встановлено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця з поставки газу.

У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий розрахунок здійснюється Покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі газу.

На момент подачі позову позивачем вартість поставленого позивачем за період січень 2013 року - вересень 2015 року природного газу на загальну суму 15 785 788,78 грн. була сплачена повністю.

Проте у зв'язку із несвоєчасним виконанням відповідачем зобов'язання по оплаті природного газу у строки передбачені договором позивачем нараховано пеню в розмірі 812 810,27 грн., суму, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, що складає 1 032 698,65 грн., 3% річних у розмірі 75 162,35 грн.

Ч.1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За змістом ст. 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції та адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що у разі невиконання покупцем пункту 6.1. умов цього договору він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Пунктом 9.3 договору встановлено, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 3 (три) роки.

Згідно ч.1 та ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.6 ст.232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст.3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В силу вимог ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

В силу ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Судом було призначено судово-економічну експертизу, проведення експертизи доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_3 на предмет встановлення правомірності нарахування позивачем суми пені, 3% річних та інфляційних.

Судовими експертами Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_3 надано висновок №1200, та було перевірено арифметичні дії позивача при розрахунку сум пені, інфляційних та 3% річних та встановлено правомірне нарахування позивачем пені у розмірі 790611,95 грн., 3% річних у розмірі 73275,50 грн., що є сумами меншими, ніж вказав позивач, тому суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача суми: пеня у розмірі 790611,95 грн., 3% річних у розмірі 73275,50 грн. В іншій частині нарахування позивача з урахуванням висновку судового експерта є безпідставним, тому в іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Експерт у наданому висновку перевіривши нарахування інфляційних у розмірі 1032698,65 грн. погодився із нарахуванням, відповідно до цього суд вважає за необхідне позовну вимогу про стягнення з відповідача інфляційних обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідач у справі просив розстрочити виконання рішення строком на три роки.

Присутній представник позивача у судовому засіданні проти поданої відповідачем заяви заперечував та просив у ії задоволенні відмовити.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо

Відповідач вказує на те, що причиною неможливості виконання рішення суду у даній справі є важке фінансове становище підприємства, викликане несвоєчасним проведенням розрахунків контрагентами боржника за поставлений природний газ, так станом на 31.08.2017р. дебіторська заборгованість за постачання природного газу становить 102275130,79грн., дебіторська заборгованість за розподіл природного газу становить 186594803,86 тис. грн. Заявник зазначає, що предметом діяльності відповідача є створення, технічне обслуговування і експлуатація газових мереж, споруд, обладнання і приладів для газопостачання природного і скрапленого газу; виконання ремонтів газопроводів, газових приладів і пристроїв, локалізація та ліквідація аварійних ситуацій, тощо, та здійснюючи цю діяльність відповідач зобов'язаний забезпечувати безперебійне та безаварійне надання послуг, утримувати газові мережі, споруди на них, систему газопостачання та газифікації в належному стані, а отже стягнення з відповідача суми у розмірі 1920671,27 грн. одночасно в повному обсязі може призвести до скрутного майнового стану відповідача у господарській діяльності, несвоєчасним розрахункам з позивачем за поставлений природний газ та практично робить неможливим вчасне проведення поточних ремонтів газопроводів та споруд на них, що загрожує безпеці газопостачання та створить умови для виникнення непоправних наслідків . Також, відповідач зазначив, що розстрочення виконання рішення дозволить запобігти стабілізувати тяжке становище відповідача та дозволить одночасно поступово сплачувати заборгованість та виконувати функції оператора ГРМ.

Як зазначав Вищий господарський суд України у постанові пленуму від 17.10.12р. № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", п. 7.2.: підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому, слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Суд, розглянувши клопотання заявника (відповідача) про розстрочку виконання рішення суду, приймаючи до уваги те, що при наданні розстрочки суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але перш за все повинен врахувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення суду та не допустити їх настання, беручи до уваги тяжке фінансове становище відповідача, у зв'язку з чим відповідач на даний час не має можливості погасити заборгованість, суд дійшов висновку про задоволення заяви відповідача про розстрочку виконання рішення суду та розстрочити виконання рішення суду у справі №922/1007/16 в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми у розмірі 1896586,10 грн., на строк три роки, з щомісячною виплатою вказаної суми в рівних частинах.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судові витрати у даній справі покладаються на відповідача, з вини якого спір доведено до суду, пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Харківгаз" (61109, м. Харків, вул. Бездюдівська,1, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, ) пеня у розмірі 790611,95 грн., інфляційні у розмірі 1032698,65 грн., 3% річних у розмірі 73275,50 грн. та судовий збір у розмірі 28448,80 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Розстрочити виконання рішення суду у справі №922/1007/16 в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства "Харківгаз" (61109, м. Харків, вул. Бездюдівська,1, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, ) суми у розмірі 1896586,10 грн., на строк три роки, з щомісячною виплатою вказаної суми в рівних частинах.

4. В іншій частині позовних вимог - у задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 08.09.2017 р.

Суддя ОСОБА_4