ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2017р. Справа № 917/1403/17

за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз", вул. Козака, 2-а, м.Полтава, ідент. код 03351912

до Приватного підприємства "Крона", проспект Першотравневий, 19, м.Полтава, ідент код 30285045

про стягнення 3 140,76 грн.

Суддя Іванко Лідія Андріївна

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, дов.№ 70 від 15.12.2016 року

від відповідача: не з'явилися

В судовому засіданні відповідно до ст.85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглядається позовна заява Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» про стягнення з приватного підприємства "Крона" 3140,76 грн., з яких: 2423,41 грн. - сума основного боргу, 50,18 грн. - 3% річних, 446,64 грн.- пені, 220,53 грн. - інфляційних втрат.

Відповідач в судове засідання не з"явився, не скористався наданим йому правом та не направив до суду документально обґрунтованого відзиву на позов. При цьому, згідно наявного в матеріалах справи поштового повідомлення, ухвала суду від 22.08.2017 року про порушення провадження у справі та призначення справи до розгляду отримана відповідачем 01.09.2017 року.

В зв"язку з тим, що явка представників сторін не визнавалась обовязковою, необхідних для вирішення спору доказів наявних в матеріалах справи достатньо і суд належним чином повідомляв відповідача про час, дату і місце проведення судового засідання по даній справі, а неявка відповідача і неподача ним відзиву на позов не перешкоджає розгляду справи по суті, то справа розглядається за наявними матеріалами на підставі ст.75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, встановив:

20.01.2016 року між публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" (далі-Виконавець) та приватним підприємством "Крона" (далі-Замовник) укладено договір № 37/19 на експлуатацію складових газорозподільної системи (надалі Договір).

За цим договором Замовник передає Виконавцю в експлуатацію складові газорозподільної системи, які безпосередньо підключені (приєднані) до газових мереж Виконавця, який є Оператором газорозподільної системи, та використовується для забезпечення розподілу природного газу споживачам, підключеним (приєднаним) до складових газорозподільної системи Замовника (п.1 розділу 1 Договору).

Відповідно до розділу II п.1 Договору, вартість послуг (робіт) визначається Сторонами відповідно до переліку послуг (робіт) з експлуатації об"єкта газопостачання, що надаються Виконавцем Замовнику, та становить 3049,27 грн., крім того, податок на додану вартість 609,85 грн.

Фактичні обсяги наданих послуг (робіт) оформлюються щокварталу актом наданих послуг (робіт), який складається та подається Виконавцем на розгляд Замовника у двох примірниках (п.4 розділу II Договору).

Як передбачено в п.2 розділу II Договору Замовник сплачує Виконавцю вартість послуг (робіт) з експлуатації об"єкта Замовника, визначену в п.1 розділу II Договору на поточний рахунок Виконавця з урахуванням податку на додану вартість. Оплата послуг здійснюється не пізніше п"яти календарних днів від дати підписання акту наданих послуг.

В п.2 розділу Y Договору сторони погодили, що за несвоєчасну оплату послуг (робіт) Виконавця Замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховувалась пеня, за кожен день прострочення.

Відповідно до п.1 розділу YI Договору, цей Договір є укладеним та набирає чинності з дати підписання його Сторонами і діє до 31.12.2016 року.

Наявним в матеріалах справи Актом № 37/11/19/XIX приймання виконаних підрядних робіт за листопад 2016 року (30.11.2016 року) підтверджується, що ПАТ "Полтавагаз" виконало роботи на замовлення ПП "Крона" згідно Договору на загальну суму 2423,41 грн.

Відповідач (Замовник) вартість отриманих послуг (робіт) не оплатив.

Враховуючи невиконання зобов"язання відповідачем за цим Договором позивач нарахував та просить стягнути з нього 446,64 грн. пені, 220,53 грн. інфляційних втрат, 50,18 грн. - 3 % річних.

При винесенні рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Згідно ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За змістом статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

У відповідності до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вищевикладеного, в зв"язку з простроченням виконання грошового зобов"язання, позивачем заявлено до стягнення з відповідача: 50,18 грн. - 3% річних, 220,53 грн. - інфляційних.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку позовних вимог щодо стягненя з відповідача інфляційних втрат, три проценти річних, встановлено, що дані нарахування не суперечать вимогам чинного законодавства та обгрунтовано заявлені позивачем до стягнення.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 2423,41 грн., 50,18 грн. - 3%річних, 220,53 грн. - інфляційних втрат підтверджені належними доказами, відповідачем не заперечуються, а тому, підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім цього, в п. 2 розділу Y Договору передбачено, що за несвоєчасну оплату послуг (робіт) Виконавця Замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховувалась пеня, за кожен день прострочення.

Враховуючи невиконання зобов"язання відповідачем у встановлені Договором № 37/19 від 20.01.2016 року строки, позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 446,64 грн. пені за період з 06.12.2016 року по 14.08.2017 року.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку позовних вимог щодо стягнення з відповідача 446,64 грн. пені суд встановив, що позивачем неправильно визначено період її нарахування.

З розрахунку заборгованості, долученим до позовної заяви вбачається, що нарахування пені позивач здійснює, починаючи з 06.12.2016 року по 14.08.2017 року.

Позовна давність, за визначенням статті 256 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Отже, позовна давність є інститутом цивільного права і може застосовуватися виключно до вимог зі спорів, що виникають у цивільних відносинах, визначених у частині першій статті 1 ЦК України, та у господарських відносинах.

У ЦК України встановлено як загальну, тривалістю у три роки (стаття 257), так і спеціальну позовну давність (стаття 258), скорочену або більш тривалу порівняно із загальною.

За правилами п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання не може перевищувати одного року. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права (постанова Верховного Суду України по справі №6-100цс14 від 03.09.2014).

Відповідно до п. 4.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013 року, якщо відповідно до чинного законодавства або договору неустойка (пеня) підлягає стягненню за кожний день прострочення виконання зобов'язання, позовну давність необхідно обчислювати щодо кожного дня окремо за попередній рік до дня подання позову, якщо інший період не встановлено законом або угодою сторін. При цьому, однак, слід мати на увазі положення частини шостої статті 232 ГК України, за якими нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Даний шестимісячний строк не є позовною давністю, а визначає максимальний період часу, за який може бути нараховано штрафні санкції (якщо інший такий період не встановлено законом або договором).

В п.1 розділу YI Договору сторони визначили, що даний Договір діє до 31.12.2016 року.

Оплата по даному Договору здійснюється не пізніше п"яти календарних днів від дати підписання акту наданих послуг (п.2 розділу II Договору).

Акт приймання виконаних підрядних робіт за Договором № 37/19 від 20.01.2016 року підписано 30.11.2016 року.

Таким чином, враховуючи положення ч.6 ст.232 ГК України, період нарахування пені становить з 06.12.2016 року по 06.06.2017 року.

Отже, вимоги позивача в частині стягнення пені підлягають задоволенню частково в сумі 331,98 грн.(розрахунок пені здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга:Еліт 9.1.3").

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати щодо слати судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 43, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного підприємства "Крона" (проспект Першотравневий, 19, м.Полтава, ідент код 30285045) на користь публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз"(вул. Козака, 2-а, м.Полтава, ідент. код 03351912, п/р 545 в філії -Полтавське управління ПАТ "Державний ощадний банк України", МФО 331467) 2423,41 грн. - основного боргу, 50,18 грн. - 3% річних, 331,98 грн.- пені, 220,53 грн. - інфляційних втрат, 1600 грн. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 18.09.2017 року

Суддя Іванко Л.А.