ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2017 Справа №917/1109/17

м. Полтава

за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго", 36008, м. Полтава, вул. Комарова, 2а

до Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, 36023, АДРЕСА_1

про стягнення 6 349,81 грн.

Суддя Пушко І.І.

Представники:

Від позивача: Стасовська Н.І., довіреність № 29-14/1 від 03.01.2017 року;

Від відповідача: не з'явився.

Суть справи: Розглядається позовна заява про стягнення з відповідача 6 349,81 грн. заборгованості за договором №540 від 01.07.2011 року на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води, з яких: 3163,48 грн. - основний борг; 3076,92 грн. пені; 25,23 грн. - 3% річних; 84,18 грн. інфляційних витрат.

Позивач позовні вимоги підтримує, на виконання вимог ухвали від 12.07.2017 року надав суду копії рахунків, актів приймання-передачі послуг за спірний період та докази їх направлення відповідачу, докази направлення на адресу відповідача акту звірки розрахунків.

Відповідач в засідання не з'явився, витребуваних доказів не надав, участі у звірці не прийняв, ухвала від 31.08.2017 року про відкладення розгляду справи повернута органом зв'язку як неотримана адресатом з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, про час та місце проведення судового засідання відповідач повідомлений належним чином.

Обставин, які б перешкоджали розглянути спір у даному судовому засіданні, судом не виявлено, суд надавав можливість учасникам судового процесу реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, тому приймає рішення по суті позовних вимог в даному судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

За змістом ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням господарського суду Полтавської області по справі №917/1307/15 від 10.09.2015 року встановлено наступне:

Між Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства "Полтаватеплоенерго" (теплопостачальна організація за Договором; позивач по справі) та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (споживач за Договором; відповідач по справі) 01.07.2011р. був укладений Договір № 540 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору теплопостачальна організація бере на себе зобов'язання постачати теплову енергію у вигляді гарячої води з метою забезпечення опалення приміщень споживача до межі розподілу будівлі по АДРЕСА_2 (п.1 Договору).

За умовами Договору відповідач зобов'язався сплачувати за одержану теплову енергію за встановленими тарифами та в строк, передбачений договором.

Згідно п. 24 Договору, договір укладений на період:

а) для опалення з 01.07.2011р. по 31.12.2015р.;

б) для гарячого водопостачання з 01.07.2011р. по 31.12.2015р.

в) в частині розрахунків до їх повного завершення

і вважається продовженим щорічно, якщо за місяць до закінчення його строку не надійде заяви від однієї із сторін про відмову від цього договору або його перегляду.

Додатковими угодами №1 від 01.08.2011р., №2 від 20.10.2011р., сторонами були внесені зміни до Договору 540 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води від 01.07.2011р.

За пунктом 14 Договору (зі змінами за Додатковою угодою № 2 від 20.10.2011р.) обсяг теплової енергії, який поставляється Споживачу в розрахунковому періоді визначається "Теплопостачальною організацією" розрахунковим способом відповідно до теплового навантаження об"єктів (згідно СНиП 2.04.05-91 "Отопление, вентиляция и кондиционирование") з урахуванням середньомісячної температури зовнішнього повітря, визначеної згідно СНиП 2.01.01-82 (Строительная климатиография и геофизика) та наведений в п.3 Додатку "Розрахунки обсягу теплової енергії", який є невід'ємною частиною даного договору.

Пунктом 14.1 Договору (зі змінами за Додатковою угодою № 2 від 20.10.2011р.) кінцевий розрахунок вартості спожитої теплової енергії, проводиться споживачем не пізніше 15 числа місяця наступного за розрахунковим.

Відповідно до п. 17 Договору (зі змінами за Додатковою угодою № 2 від 20.10.2011р.) факт отримання споживачем теплової енергії фіксується щомісячно Актом приймання-передачі теплової енергії.

При розгляді справи №917/1109/17 судом встановлено наступне.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про державне регулювання у сфері комунальних послуг" та згідно з абз. 7 ст. 16 Закону України "Про теплопостачання" Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг встановлює тарифи на теплову енергію суб'єктам природних монополій та суб'єктам господарювання на суміжних ринках у сфері теплопостачання.

Тариф на теплову енергію, що виробляється та постачається ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" встановлюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Комісією тарифи на теплову енергію для потреб інших споживачів встановлені в такому розмірі: 1153,45 грн./Гкал (без ПДВ) з 01 жовтня 2016 року на підставі постанови №1757 від 29.09.2016; 1389,88 грн./Гкал (без ПДВ) з 30 грудня 2016 року на підставі постанови №2126 від 02.12.2016; 1513,28 грн./Гкал (без ПДВ) з 24 лютого 2017 року на підставі постанови №151 від 01.02.2017.

Відповідно до п. 23 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03.10.2007 (далі Правила) розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку.

У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі.

Обсяг теплової енергії, який постачається споживачу в розрахунковому періоді на опалення приміщення, визначається теплопостачальною організацією розрахунковим способом відповідно до теплового навантаження об'єктів (згідно СПиП 2.04.05-91 «Отопление, вентиляція и кондиционирование») з урахуванням середньомісячної температури зовнішнього повітря, визначеної СПиП 2.01.01-82 (Строительная климатография и геофізика) та наведений в п. 5 Додатку «Розрахунок обсягу теплової енергії», який є невід'ємною частиною даного Договору (п. 14 Договору в редакції додаткової угоди №2 від 20.10.2011 року).

Зняття показань з приладів обліку проводяться «Споживачем», записуються в журналі встановленої форми і передаються «Теплопостачальній організації» 25 числа кожного місяця у письмовій формі, затвердженій підписом керівника та печаткою підприємства або по телефону (51-04-64) з обов'язковим наступним письмовим підтвердженням (п. 15 Договору).

Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 18 Договору, всі розрахунки по даному договору проводяться на підставі рахунку, виписаного «Теплопостачальною організацією» «Споживачу», з обов'язковим застосуванням діючих тарифів. «Споживач» зобов'язується сплачувати за опалення до 30 числа поточного місяця з урахуванням суми проміжних платежів, а також можливої попередньої оплати.

П. 24 Договору встановлено строк його дії до 31.12.2015 року, проте сторони не посилаються на припинення дії договору.

До матеріалів справи залучені рахунки на оплату за період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року за відпущену теплову енергію (а.с. 37-43) та акти приймання теплової енергії за жовтень 2016 року - квітень 2017 року (а.с. 44-50) з доказами їх відправки на адресу відповідача (а.с. 51-57), які свідчать про виконання зі сторони позивача договірних зобов'язань на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води та виникнення у відповідача обов'язку з їх оплати.

Згідно розрахунку позивача заборгованість відповідача за період з 01.10.2016 року по 30.04.2017 року складає 3163,48 грн. (детальний розрахунок в матеріалах справи, а.с. 9).

Заперечень щодо розміру заявленого позивачем боргу відповідач не надав.

Відповідно до п. 2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Згідно з п. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За п. 5 ст. 16 ЦК України одним із засобів захисту цивільних прав є примусове виконання обов'язку в натурі, яке в даному випадку полягає у виконанні відповідачем договірних зобов'язань з оплати вартості отриманої теплової енергії.

У відповідності до ст.ст. 525, 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Згідно п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.

Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. За ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

За таких обставин, позивачем доведено обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача основної заборгованості за спожиту теплову енергію на суму 58120,08 грн., тому вони підлягають задоволенню.

Виходячи зі ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настаються правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Стаття 625 ЦК України визначає обов'язок боржника сплатити грошову суму на вимогу кредитора урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми.

Позивач просить стягнути згідно ст. 625 ЦК України 3 % річних в сумі 25,23 грн. за період з 15.11.2016 до 15.05.2017 на грошові зобов'язання за жовтень 2016 року - квітень 2017 року та втрати від інфляційних процесів в сумі 84,18 грн. за грудень 2016 року - квітень 2017 року, які підлягають задоволенню, оскільки період та розмір їх нарахування є обґрунтованим.

Сторонами узгоджено в п. 18 Додаткової угоди №2 від 20.10.2011 року до Договору, що відповідач, в разі несвоєчасної оплати теплової енергії, сплачує пеню у розмірі 1% за кожен день простроченого платежу, але не більше 100% боргу згідно Закону України «Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги».

Позивачем заявлено до стягнення 3076,92 грн. за період з 15.11.2016 року до 15.05.2017 року на грошові зобов'язання за жовтень 2016 року - квітень 2017 року. При перевірці розміру заявленої пені судом не виявлено її завищення з боку позивача, розрахунок є обґрунтованим.

Приймаючи до уваги визначений Договором порядок та строки розрахунків за відпущену теплову енергію, строк виконання відповідачем обов'язку з оплати за отриману теплову енергію в період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року є таким, що настав.

Факт отримання теплової енергії відповідачем та порушення ним своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної оплати підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачем, тому суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог в стягнення заборгованості за Договором в повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ч. 2 ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 44-49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, 36023, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго", вул. Комарова, 2-а, м. Полтава, 36008, - 3163 грн. 48 коп. боргу; 3076 грн. 92 коп. пені; 25 грн. 23 коп. - 3 % річних; 84 грн. 18 коп. - інфляційні витрати; 1600 грн. 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ при набранні рішенням законної сили.

Суддя Пушко І.І.