ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.09.2017 Справа № 904/6877/17
За позовом Дочірнього підприємства "Навчально-курсовий комбінат "Кривбасбуд" державного публічного акціонерного товариства "Будівельна компанія "Укрбуд"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАНД ПРЕСТИЖ ПЛЮС"

про стягнення заборгованості за договором суборенди нерухомого майна

Суддя Юзіков С.Г.

Представники:

Позивача - ОСОБА_1, дов. № 190 від 29.08.17р.

Відповідача - не з'явився (про час і місце засідання суду сповіщений належно)

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 29.08.17р., просить стягнути з Відповідача 127 824,66 грн. боргу, який складається з: 61 158,06 грн. - основний борг, 15 833,08 грн. пеня, 48 967,88 грн. штраф, 1 465,64 грн. 3 % річних. за договором суборенди нерухомого майна, посилаючись на неналежне виконання Відповідачем своїх зобов'язань за договором суборенди об'єкта нерухомості щодо внесення орендної плати.

Від Позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копій актів надання послуг за Договором суборенди.

Розгляд справи відкладався.

Відповідач явку повноважного представника у жодне судове засідання не забезпечив, відзив на позов, документи витребувані судом чи доказів відсутності боргу на час розгляду справи господарському суду не надав.

Відповідач повідомлений належним чином про слухання справи, про що свідчать наявні у матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 441 та поштове повернення № 748 з відміткою поштової установи "за закінченням терміну зберігання".

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Оскільки явка у судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Справа, згідно зі ст. 75 ГПК України, розглядається за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника Позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01.01.16р. Державним публічним акціонерним товариством "Будівельна компанія "Укрбуд" та Дочірнім підприємством "Навчально-курсовий комбінат "Кривбасбуд" укладено Договір оренди нерухомого майна (далі Договір), за п.1.1. якого, Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування нерухоме майно, згідно акту приймання-передачі в оренду нерухомого майна (Додаток 1), яке розташоване за адресою: вул. Вітчизни, буд. 9, м. Кривий Ріг, що належить Орендодавцю на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 13.07.2004р. №897 та перебуває на його балансі (надалі Майно).

Орендар вступає у строкове платне користування Майном з моменту приймання передачі, останнього в оренду, що підтверджується відповідним Актом, який підписано уповноваженими представниками та скріплено печатками Сторін (Додаток №1), і користується майном протягом, узгодженого в цьому Договорі строку (п.2.1. Договору).

Пунктом 3.1. визначено, що орендна плата за місяць оренди Майна визначається згідно узгодженого з Орендарем розрахунку (Додаток №2).

Орендна плата за поточний місяць провадиться Орендарем протягом 5 (пяти) банківських днів з моменту отримання від Орендодавця рахунку-фактури, але не пізніше 15 (пятнадцятого) числа поточного місяця (п.3.3. Договору).

01.01.16р. Позивачем з Відповідачем укладено Договір суборенди №16/16 нерухомого майна державного публічного акціонерного товариства "Будівельна компанія "Укрбуд" (далі Договір суборенди), за п.1.1. якого, Орендар передає Суборендареві, а Суборендар приймає на умовах суборенди в строкове платне користування приміщення площею та за цільовим призначенням згідно з актом приймання-передачі, що є Додатком № 1 до цього Договору, розміщені в адміністративному будинку, розташованому за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Вітчизни, буд. 9 (надалі майно) та зобовязується сплачувати Орендареві плату за суборенду Майна.

Суборендні платежі за місяць суборенди Майна є договірними і визначаються згідно узгодженого Сторонами розрахунку розміру щомісячного платежу Майна (Додаток 2). Розмір суборендних платежів збільшується у разі збільшення цін та тарифів на електричну та теплову енергію, воду та водовідведення, технічне обслуговування ліфтів, пожежної сигналізації, податку на землю, послуг по вивозу сміття та інших видів робіт по експлуатації та обслуговуванню будинку. Зміна розміру суборенд них платежів оформлюється новим, узгодженим Сторонами розрахунком розміру щомісячного платежу, який є невідємною частиною цього Договору (п.3.1. Договору суборенди).

Суборенді платежі щомісячно коригуються на індекс інфляції (п.3.2. Договору суборенди).

Відповідно до п. 3.4. Договору суборенди у подальшому Суборендар зобовязаний сплачувати суборендні платежі за поточний місяць не пізніше десятого числа поточного місяця відповідно до узгодженого розміру щомісячного платежу та рахунку-фактури, який Суборендар не пізніше пятого числа поточного місяця повинен отримати у Орендаря. Несвоєчасне отримання Суборендарем рахунку-фактури у Орендаря не звільняє Суборендаря від зобовязання вчасно сплачувати суборендні платежі.

За даними Позивача, Відповідач договірні зобовязання з оплати за суборенду приміщень не виконував належним чином, у звязку з чим у нього утворився борг у розмірі 61 558,06 грн. Позивач не одноразово звертався до Відповідача з вимогами про виконання зобовязань у частині оплати суборенди за нерухоме майно та звільнення орендованого нерухомого майна, що підтверджується: претензією №282 від 28.07.16р. на суму 15864,31 станом на 29.07.16р., №324 від 13.09.16р. на суму 27 732,37 грн., попередженням №340 від 22.09.16р., повідомленням №384 від 27.10.16р.про розірвання договору суборенди №16/16 від 01.01.16р., повідомленням № 463 від 25.11.16р. про припинення дії Договору та повідомленням №467 від 30.11.16р. про припинення доступу до суборендних приміщень, які залишені Відповідачем без відповіді й задоволення.

З посиланням на п. 9.2 Договору суборенди, на прострочений борг Відповідача Позивач нарахував пеню 14 678,93 грн. та штраф у розмірі 55 011,85 грн. за період прострочки з 15.01.16р. по 29.12.16р.

Посилаючись на ст. 625 ЦК України, на прострочений борг Відповідача Позивач нарахував 3 % річних - 527,18 грн. за період з 15.01.16р. по 29.12.16р.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобовязаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1, 2, 6 ст.283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендодавцеві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ). До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст.284 ГК України встановлено, що істотними умовами договору оренди є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Статтею 193 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач не надав суду доказів відсутності боргу чи контррозрахунку стягуваної суми, доводи Позивача не спростував.

Перевіривши доводи та надані Позивачем документи, суд визнає обґрунтованими та підтвердженими матеріалами справи розрахунки основного боргу; розрахунки річних, штрафу та пені Позивачем проведено неправильно. Так, неправильно враховано оплату Відповідача від 11.02.16р. зазначену в розрахунку, як проведену 11.03.16р на суму 9 000,12 грн. і оплату від 08.05.16р. на суму 9 651,09 грн. зазначену в розрахунку як проведену 08.06.16р.; крім того, за рахунком від 05.05.16р. строк оплати настав 15.05.16р., а оскільки ця дата припала на вихідний день, строк оплати переноситься на перший наступний робочий день 16.05.16р., відповідно, прострочення Відповідача почалося з 17.05.16р.; за рахунком від 06.10.16р. строк оплати настав 15.10.16р., а оскільки ця дата припала на вихідний день, строк оплати переноситься на перший наступний робочий день 17.10.17р., відповідно, прострочення Відповідача почалося з 18.10.16р.

Отже, 3 % річних за весь період прострочки становить 1 396,14 грн., пеня 12 360,40 грн., штраф 46 717,85 грн.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, до стягнення належать 61 558,06 грн. - основного боргу, 12 360,40 грн. - пені, 1 396,14 грн. - 3 % річних, 46 717,85 грн. - штрафу, решта позовних вимог не підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 49 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на сторін, пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82-84, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАНД ПРЕСТИЖ ПЛЮС", 50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Орджонікідзе, буд. 21, офіс 103 (код 38032149) на користь Дочірнього підприємства "Навчально-курсовий комбінат "Кривбасбуд" державного публічного акціонерного товариства "Будівельна компанія "Укрбуд", 50051, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Вітчизни, 9 (код 33407618) 61 558,06 грн. основного боргу, 46 717,85 грн. штрафу, 1 396,14 грн. 3 % річних, 12 360,40 грн. пені, 1 830,49грн. - судового збору.

У решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання його повного тексту, якщо не буде оскаржено в апеляційному порядку.

Повний текст рішення виготовлено 11.09.2017

Суддя С.Г.Юзіков