ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2017 року Справа № 912/408/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Полякова Б.М., - головуючого (доповідач у справі),
Коваленка В.М.,
Короткевича О.Є.,
розглянувши касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"
на ухвалу від 22.03.2017 господарського суду Кіровоградської області
та постановувід 27.04.2017 Дніпропетровського апеляційного господарського суду
у справі№ 912/408/16 господарського суду Кіровоградської області
за позовомпублічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"
доприватного підприємства "Еллада", м. Київ
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача приватне акціонерне товариство "Креатив", м. Київ
прозвернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості в сумі 6 405 757 доларів США, звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості в сумі 132 096 доларів США, визнання права власності, передання в управління предмету іпотеки, надання права отримання документів для управління та укладення договору купівлі-продажу предмету іпотеки

в судовому засіданні взяли участь представники:

позивача третьої особиАнанійчук О.А., Полтавець П.Ю., довір. Жданов В.Г., довір.

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" (далі - ПАТ "Ощадбанк", позивач) звернулося до господарського суду Кіровоградської області з позовом до приватного підприємства "Еллада" (далі - ПП "Еллада", відповідач) про: звернення стягнення на предмет іпотеки та предмет застави згідно з договором застави рухомого та нерухомого майна від 22.12.2010 № 24 та від 22.12.2010 № 31 шляхом набуття позивачем права власності на заставлене майно згідно переліку, вказаного в позовній заяві; передачу спірного заставленого майна в управління позивача на період до його реалізації.

Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 22.03.2017 у справі №912/408/16 (суддя Наливайко Є.М.) зупинено провадження у справі до винесення господарським судом м. Києва ухвали про затвердження реєстру вимог кредиторів у справі № 910/23852/16. Суд керувався ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та вказав на неможливість розгляду даної справи до вирішення долі грошових вимог позивача, які є предметом розгляду в даній справі, у межах справи про банкрутство відповідача.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.04.2017 (судді: Дармін М.О. - головуючий, Березкіна О.В., Іванов О.Г.) ухвалу від 22.03.2017 залишено без змін із тих же підстав.

Не погоджуючись із прийнятими судовими рішеннями, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, справу передати на розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована порушенням судами норм матеріального та процесуального права, а саме, ст.ст. 17, 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 N 4212-V, далі - Закон про банкрутство), ч. 1 ст. 79 ГПК України. Скаржник зазначає про те, що відповідач у справі не позичальник кредитних коштів, а є лише майновим поручителем за договорами застави та іпотеки. Отже, позивач є забезпеченим кредитором відповідача (боржника) у справі про банкрутство, на вимоги якого не розповсюджується дія введеного у справі про банкрутство мораторію на задоволення вимог кредиторів. У зв'язку з чим погашення таких вимог може безперешкодно відбуватися поза межами справи про банкрутство.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судами норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі, зокрема в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Як вбачається, предметом судового розгляду у справі № 912/408/16 є позовні вимоги ПАТ "Ощадбанк" про звернення стягнення на майно відповідача, який на підставі іпотечного договору від 22.12.2010 № 31 та договору застави від 22.12.2010 № 24 виступив майновим поручителем перед позивачем за виконання третьою особою - ПАТ "Креатив" кредитних зобов'язань.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 10.01.2017 порушено справу № 910/23852/16 про банкрутство ПП "Еллада" у порядку загальних норм Закону про банкрутство, введено процедуру розпорядження майном, призначено розпорядника майна та інше. Відповідне оголошення про порушення справи про банкрутство оприлюднено судом 11.01.2017. У зв'язку з чим на виконання вимог ст. 23 Закону про банкрутство позивач 07.02.2017 звернувся з заявою про грошові вимоги в межах справи про банкрутство відповідача.

Відповідно до імперативних приписів ч. 15 ст. 16 Закону про банкрутство з моменту порушення провадження у справі про банкрутство пред'явлення конкурсними та забезпеченими кредиторами вимог до боржника та їх задоволення може відбуватися лише у порядку, передбаченому цим Законом, та в межах провадження у справі про банкрутство.

Одночасно відповідно до частини 6 ст. 19 Закону про банкрутство, яка врегульовує питання мораторію на задоволення вимог кредиторів, задоволення забезпечених вимог кредиторів за рахунок майна боржника, яке є предметом забезпечення, допускається лише в межах провадження у справі про банкрутство.

Отже, спеціальними нормами Закону про банкрутство, які мають пріоритет у застосуванні щодо правовідносин банкрутства, встановлено, що з моменту порушення провадження у справі про банкрутство доля грошових вимог кредиторів боржника, які виникли до порушення справи про банкрутство ( у т.ч. забезпечених), а саме їх пред'явлення, розгляд, визнання та задоволення, відбувається виключно в межах провадження у справі про банкрутство.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що підстави виникнення заявлених позивачем у справі про банкрутство грошових вимог є тотожними з тими, що є предметом спору у даному позовному провадженні.

За таких обставин, враховуючи положення спеціальних норм Закону про банкрутство, висновок судів попередніх інстанцій про неможливість вирішення даного спору до розгляду грошових вимог позивача у справі про банкрутство відповідача є обгрунтованим та узгоджується з приписами ст. 79 ГПК України та ст. 17 Закону про банкрутство, якою передбачено порядок розгляду позовів за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство.

Посилання позивача на нерозповсюдження на його вимоги дії введеного у справі про банкрутство мораторію на задоволення вимог кредиторів спростовується положеннями ч. 1 ст. 19 Закону про банкрутство, згідно з якою мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань, термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань, застосованих до дня введення мораторію. Отже, в розумінні вказаної норми визначальним є саме момент виникнення заборгованості боржника (до порушення провадження у справі про банкрутство), а тому незалежно від забезпечення відповідних вимог майном боржника на них розповсюджується дія мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Отже, судом першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, правомірно, з дотриманням приписів ст. 79 ГПК України, зупинено провадження у даній справі до розгляду пов'язаної з нею справи про банкрутство № 910/23852/16.

Враховуючи викладене, оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін як такі, що прийняті з дотриманням норм процесуального права.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 16, 17, 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. ст. 79, 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Кіровоградської області від 22.03.2017 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.04.2017 у справі №912/408/16 залишити без змін.

Головуючий Б.М. Поляков

Судді В.М. Коваленко

О.Є. Короткевич