ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.09.2017 Справа № 904/7405/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна Компанія "Креп Тех", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний Дім "Тайгєр Стіл", м. Дніпро

про стягнення заборгованості за договором купівлі- продажу у розмірі 6 225, 91 грн.

Суддя Суховаров А.В.

Представники:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність від 26.07.17р.;

від відповідача - не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельна Компанія "Креп Тех" (далі - позивач) звернулось до господарського суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 21.08.17р., просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний Дім "Тайгєр Стіл" (далі - відповідач) на свою користь суму 5 429, 76 грн. основного боргу, 729, 21 грн. пені, 1 600, 00 грн. судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобовязань в частині оплати поставленого товару за договором купівлі-продажу продукції №ТК 21-01/2 від 21.01.2016р.

Позивач наполягає на задоволенні уточнених позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач вдруге не забезпечив явку уповноваженого представника у судове засідання, відзив на позов не надав. В матеріалах справи наявні поштові конверти з ухвалами суду про виклик у судове засідання, який було направлено на вказану у витягу з ЄДРПОУ адресу відповідача та повернуто до суду у звязку закінченням терміну зберігання.

Відповідно до п.3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п.3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Суд вважає можливим розглянути спір за відсутності представника відповідача згідно ст. 75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

В порядку ст. 85 ГПК України, у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

встановив:

21.01.2016 року між позивачем (продавцем) та відповідачем (покупцем) укладено договір купівлі-продажу продукції №ТК 21-01/2 (далі - Договір), згідно якого продавець продає, а покупець купує кріпильно-будівельні матеріали (далі - товар) в асортименті та кількості, вказаних у погоджених сторонами заявках, за цінами, вказаними у рахунку (розділ 2 Договору).

Відносини, що виникли між сторонами на підставі зазначеного вище Договору, є господарськими зобовязаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Замовник зобов'язаний оплатити товар після його прийняття, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ч.ч.1, 2 ст.692 ЦК України).

Загальна вартість і кількість продукції, яка постачається продавцем, визначається у видатковій накладній (п.5.1 Договору).

Згідно п.6.2 Договору розрахунок за товар здійснюється покупцем по 100% оплаті з відстрочкою платежу 14 календарних днів з дати отримання товару покупцем, яка підтверджується видатковими накладними, шляхом банківського переведення грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця у національній валюті України (гривня).

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

На виконання умов Договору позивачем було поставлено відповідачу товар, що підтверджується двосторонньою видатковою накладною та довіреністю на отримання матеріальних цінностей (а.с.14), проте відповідач взяті на себе зобовязання в частині оплати поставленого товару в обумовлені Договором строки не виконав, у звязку з чим у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 5 429, 76 грн.

На час розгляду спору відповідач не надав господарському суду доказів добровільної сплати спірної суми заборгованості, обставин наведених позивачем в обґрунтування позовних вимог не спростував.

Положеннями ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до приписів ст.ст. 525, 526, ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, цивільні та господарські зобовязання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання, а ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею).

Прострочення строків поставки або оплати товару тягне за собою право добросовісної сторони на стягнення пені з винної сторони в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої на момент прострочення від загальної суми заборгованості за кожне день прострочення (п.11.6 Договору).

Так, за змістом заяви про уточнення позовних вимог, позивач нарахував до сплати відповідачу пеню за період з 14.12.2016р. по 12.06.2017р. у розмірі 729, 21 грн.

Перевіривши здійснені позивачем нарахування, суд визнає їх обґрунтованими, а отже такими, що підлягають задоволенню.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).

Відповідно до вимог частин 1 і 7 ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів; одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається крім випадків, передбачених законом.

В силу положень ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів субєктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обовязку в натурі та застосування штрафних санкцій.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України сплата судового збору покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 32, 33, 36, 43, 44, 49, 75, 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний Дім "Тайгєр Стіл" (49005, м. Дніпро, провул. Біологічний, буд.2-А, оф. 16, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна Компанія "Креп Тех" (04128, м. Київ, вул. Академіка Туполєва, буд.17-Ж, ) суму 5 429, 76 грн. основного боргу, 729, 21 грн. пені, 1 600, 00 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 18.09.2017

Суддя ОСОБА_2