ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2017 р.Справа № 922/2274/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

при секретарі судового засідання Рученко К.Д.

розглянувши справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Харків
до Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Харків
про скасувати рішення
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 (довіреність № 3620 від 07.08.2017 р.);

відповідача - Галік В.В. (довіреність № 34 від 24.11.2016 р.).

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2, м. Харків (далі за текстом - позивач) звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд скасувати рішення № 57-р/к від 04.05.2017 р. Адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Харків (далі за текстом - відповідач) як незаконне.

Позов мотивовано з посиланням на порушення відповідачем при прийнятті зазначеного рішення прав та інтересів позивача, а саме, на безпідставне та не обґрунтоване звернення до позивача з вимогою про надання інформації, та прийняття оскаржуваного рішення про накладення на позивача штрафу за її не надання.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11.07.2017 р. зазначену позовну заяву прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 31.07.2017 р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 31.07.2017 р. розгляд справи відкладено на 09.08.2017 р.

В судових засіданнях 09.08.2017 р. та 04.09.2017 р. оголошувалась перерва.

В процесі розгляду справи відповідач надав суду відзив на позовну заяву (вх. № 23786 від 25.07.2017 р.), в якому просить суд відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що вимоги відповідача про надання позивачем інформації відповідають вимогам ст. 17 Закону України «Про антимонопольний комітет України», та здійснювалися в зв'язку з необхідністю дослідження ринків. Оскільки позивач не виконав вимог відповідача про надання такої інформації, його було притягнуто до відповідальності згідно з оскаржуваним рішенням № 57-р/к від 04.05.2017 р. Адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України. Крім того, відповідач також зазначає, що Законом України «Про захист економічної конкуренції» не передбачено такого способу захисту своїх прав, як скасування рішення.

Позивач надав суду письмові пояснення (вх. № 28368 від 04.09.2017 р.) в яких спростовує доводи відповідача стосовно того, що ним нібито обрано неналежний спосіб захисту своїх прав та інтересів.

На судове засідання 12.09.2017 р. прибули представники позивача та відповідача.

Представник позивача підтримує позицію, викладену в позовній заяві, просить суд її задовольнити.

Представник відповідача просить суд в задоволенні позову відмовити.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив наступне.

Як свідчать матеріали справи, 01.07.2016 року відповідачем - Харківським обласним територіальним управлінням Антимонопольного комітету України за підписом в.о. начальника Н.Ф. Фастової направлено на адресу позивача вимогу № 02-16/2-1879 про надання інформації. Відповідна вимога мотивована розглядом справи про порушення учасниками торгів, які проводились територіальним управлінням ДСА України у Харківській області, законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідна вимога мотивована розглядом справи про порушення учасниками торгів, які проводились територіальним управлінням ДСА України у Харківській області, законодавства про захист економічної конкуренції, а саме, участі Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 в процедурі відкритих торгів на закупівлю послуг капітального ремонту адміністративної будівлі Валківського районного суду Харківської області, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (оголошення про проведення відкритих торгів № 124406 в Інформаційному бюлетені «Вісник державних закупівель» № 100 від 27.05.2016 р.).

Вказана вимога оскаржувалась позивачем в порядку адміністративного судочинства.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2016 у справі №820/4157/16, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.02.2017 у справі №820/4157/16 скасовано вимогу в.о. начальника Харківського обласного територіального управління Антимонопольного комітету України Н.Ф. Фастової від 01.07.2016 року №02-16/2-1879 про надання інформації.

Втім, 16.01.2017 року відповідачем на адресу позивача направлена нова вимога № 02-26/2-110 від 16.01.2017 року про надання інформації.

Відповідна вимога також мотивована розглядом справи про порушення учасниками торгів, які проводились територіальним управлінням ДСА України у Харківській області, законодавства про захист економічної конкуренції.

Згідно з вимогою позивачу необхідно в 14 - денний з дня отримання вимоги надати до відповідача наступну інформацію щодо участі Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 в процедурі відкритих торгів на закупівлю послуг капітального ремонту адміністративної будівлі Валківського районного суду Харківської області, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (оголошення про проведення відкритих торгів № 124406 в Інформаційному бюлетені «Вісник державних закупівель» № 100 від 27.05.2016 р.).

Також, вказаною вимогою відповідачем звернуто увагу позивача на те, що відповідно до ст. ст. 22, 22-1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" вимоги голови територіального комітету України щодо надання інформації є обов'язковими для виконання у визначені ним строки; неподання інформації, подання інформації в неповному обсязі у встановлені головою територіального відділення строки, подання недостовірної інформації територіальному відділенню тягне за собою відповідальність згідно зі ст. ст. 50, 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

У вимозі позивач попереджався, що неподання інформації, подання інформації в неповному обсязі у встановлені головою територіального відділення строки або подання недостовірної інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України тягне за собою відповідальність згідно зі статтями 50, 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції», а також зазначалось, що вимоги голови територіального відділення щодо надання інформації є обов'язковими для виконання у визначені ним строки.

В зв'язку з невиконанням позивачем вимоги № 02-26/2-110 від 16.01.2017 року про надання інформації, рішенням Адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 04.05.2017 р. № 57-р/к по справі № 2/12-13-17:

- визнано, що позивач, не подавши інформацію, передбачену вимогою голови відділення від 16.01.2017 № 02-26/2-110 (надалі - вимога), у встановлений строк, вчинив порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 13 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки;

- за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, наведене в пункті 1 резолютивної частини рішення № 57-р/к, відповідно до ст.. 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» накласти на позивача штраф у розмірі 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Документи, які витребував відповідач у позивача в вимогі № 02-26/2-110 від 16.01.2017 року містить інша вимога Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 02-16/2-1879 від 01.07.2016 р., яка скасована відповідно до постанови Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2016 р. по справі № 820/4157/16.

За таких обставин, позивач вважає дії відповідача щодо надсилання вимоги № 02-26/2-110 від 16.01.2017 року про надання інформації незаконними, та в зв'язку з цим, в поданому в межах даної справи позові просить суд скасувати рішення Адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 04.05.2017 р. № 57-р/к по справі № 2/12-13-17, як незаконне.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 1 ст. 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

В пункті 2.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", зокрема, зазначено, що будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи. Суд обґрунтовує своє рішення лише тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Подані докази не можуть бути відхилені судом з тих мотивів, що вони не передбачені процесуальним законом.

Порівнюючи вимоги № 02-16/2-1879 від 01.07.2016 року та №02-26/2-110 від 16.01.2017 року судом встановлено, що обидві вимоги направлялись позивачеві з підстави дослідження наявності ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції передбаченого пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», в обох вимогах витребовувались тотожна по суті інформація щодо участі позивача в процедурі відкритих торгів на закупівлю послуг капітального ремонту за ДСТУ Б Д. 1.1-1:2013 (Капітальний ремонт і реставрація) за кодом CPV за ДК 021:2015-45453000-7, а саме капітального ремонту адміністративної будівлі Валківського районного суду Харківської області, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 проведених Територіальним управлінням ДСА України у Харківській області (оголошення про проведення відкритих торгів №124406 в Інформаційному бюлетені «Вісник державних закупівель» від 27.05.2016 №100); перелік питань в обох вимогах, за винятком доданого пункту про надання копії документації Торгів та виключеного пункту про структурні підрозділи позивача у вимозі №02-26/2-110 від 16.01.2017 року, в обох вимогах є однаковим.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що вимоги № 02-16/2-1879 01.07.2016 року та №02-26/2-110 від 16.01.2017 року фактично є тотожними та винесеними у зв'язку з однією підставою і не можуть розглядатись як самостійні та окремі адміністративні акти відповідача.

Крім того, Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2016 у справі №820/4157/16 залишеною без змін Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.02.2017 у справі №820/4157/16 скасовано вимогу в.о. начальника Харківського обласного територіального управління Антимонопольного комітету України Н.Ф. Фастової від 01.07.2016 року № 02-16/2-1879 про надання інформації.

Відповідач згідно наданих до суду заперечень підкреслив, що в жодному з абзаців оскаржуваної вимоги щодо надання інформації відсутні посилання про розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, натомість зазначалось, що згідно з пунктом 1 частини 3 статті 7 Закону України «Про антимонопольний комітет України» у сфері реалізації конкурентної політики, сприяння розвитку конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження вимагати від суб'єктів господарювання, їх посадових осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом, необхідну для дослідження ринків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що вимоги № 02-16/2-1879 01.07.2016 року та №02-26/2-110 від 16.01.2017 року винесені з підстави дослідження наявності ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції передбаченого пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», а не у зв'язку з дослідженням ринків, як про це наголошував відповідач.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, доведення законності вимог про надання інформації напряму залежить від доведення факту здійснення органами АМК того чи іншого повноваження, з яким закон пов'язує їх право вимагати інформацію (постанова Верховного Суду України від 08.09.2015 р. у справі 21-1902а15).

Відповідно до ст. 11128 ГПК України Висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Матеріали справи не містять будь-яких доказів проведення відповідачем дослідження ринків, а не перевірки наявності ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції передбаченого пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» не містять.

Зокрема, відповідачем не надано відповідних доказів проведення дослідження ринків в т.ч. доручення голови Антимонопольного комітету України від 22.07.2016 року №8-01/5843. Втім, зміст самих вимог № 02-16/2-1879 від 01.07.2016 року та №02-26/2-110 від 16.01.2017 року свідчить про направлення вимог з підстави дослідження наявності ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції передбаченого пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Обґрунтовуючи необхідність отримання визначеної в оскаржуваній вимозі інформації та копій документів, відповідач посилався на приписи статей 3, 7, 12, пунктів 5, 12 частини першої статті 17, статті 22, частини першої та другої статті 22-1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», статей 1, 4 Закону України «Про захист економічної конкуренції», пунктів 1, 3, 8, 9 Положення про територіальне відділення Антимонопольного комітету України, затвердженого розпорядженням Антимонопольного комітету України від 23.02.2001р.№ 32-р (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30.03.2001р. за № 291/5482.

При цьому, згідно оскаржуваної вимоги щодо надання інформації вказано про інформацію депутата Харківської обласної ради Булаха Д.А., за якою, як він вважає, є ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачені пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» при здійсненні торгів на закупівлю послуг капітального ремонту адміністративної будівлі Валківського районного суду Харківської області в АДРЕСА_1.

Як встановлено судом, вказана інформація про можливі порушення вимог Закону України «Про захист економічної конкуренції» міститься в депутатському зверненні, направленому депутатом Харківської обласної ради Булах Д.А. на адресу голови Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України.

Відповідно до пункту 17 статті 1 Закону України «Про здійснення державних закупівель» (чинного на момент подання відповідного звернення) органом оскарження щодо проведення державних закупівель є Антимонопольний комітет України, а не його територіальні відділення.

У зв'язку із встановленими обставинами суд зауважує, що згідно з пунктом 5 частини першої статті 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має такі повноваження, зокрема, при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Відповідно до частини другої статті 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» у сфері здійснення контролю за узгодженими діями, концентрацією Антимонопольний комітет України має такі повноваження: при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

У свою чергу, згідно з пунктом 1 частини третьої статті 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет» у сфері формування та реалізації конкурентної політики, сприяння розвитку конкуренції, нормативного і методичного забезпечення діяльності Антимонопольного комітету України та застосування законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, зокрема, вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб інформацію, у тому числі з обмеженим доступом, необхідну для дослідження ринків, а також інформацію про реалізацію конкурентної політики.

За результатами аналізу наведених норм суд доходить висновку, що Антимонопольний комітет України має повноваження на витребування від суб'єктів господарювання необхідної для здійснення його повноважень інформації. У той же час реалізація зазначених повноважень має бути обумовлена настанням певних передбачених законом обставин.

Так, зокрема, у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції та у сфері здійснення контролю за узгодженими діями та концентрацією реалізація зазначених повноважень безпосередньо пов'язана із розглядом заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції або ж проведенням перевірки.

У той час, повноваження Антимонопольного комітету України щодо витребування інформації, необхідної для дослідження ринків, а також інформації про реалізацію конкурентної політики у сфері формування та реалізації конкурентної політики, сприяння розвитку конкуренції, нормативного і методичного забезпечення діяльності зазначеними умовами - розгляд заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції або ж проведенням перевірки, не обмежуються.

У спірних правовідносинах направлення позивачеві вимоги про надання інформації обумовлено проведенням дослідження ринків послуг з реконструкції нежитлових приміщень в зв'язку з інформацією депутата Харківської обласної ради Булаха Д.А. про наявність у діях учасників торгів, які проводилися Територіальним управлінням ДСА України в Харківській області ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції, що передбачені пунктом 4 частини 2 статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Суд погоджується з доводами позивача про те, що дослідження на предмет дотримання вимог законодавства про захист економічної конкуренції за своїм функціональним призначенням та спрямованістю не є дослідженням ринків: так само, зважаючи на характер та обсяг запитуваної інформації, остання не є інформацією про реалізацію позивачем конкурентної політики.

Відповідно до частини першої статті 36 Закону України «Про захист економічної конкуренції» органи Антимонопольного комітету України розпочинають розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції за:

- заявами суб'єктів господарювання, громадян, об'єднань, установ, організацій про порушення їх прав внаслідок дій чи бездіяльності, визначених цим Законом як порушення законодавства про захист економічної конкуренції;

- поданнями органів державної влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю про порушення законодавства про захист економічної конкуренції;

- власною ініціативою органів Антимонопольного комітету України.

Матеріалами справи не підтверджено наявності розгляду відповідачем справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції чи проведення відповідачем перевірки в порядку, передбаченому Положенням про порядок проведення перевірок додержання законодавства про захист економічної конкуренції, затвердженим розпорядженням Антимонопольного комітету України від 25.12.2001р. № 182-р. Відповідач не заперечує відсутність факту порушення зазначеної вище справи чи проведення перевірки.

За вказаних обставин, зважаючи на недоведеність з боку відповідача виникнення будь-яких обставин, з якими закон пов'язує наявність підстав для реалізації відповідачем повноважень на витребування інформації, суд доходить висновку про протиправність вимоги щодо надання інформації як такої, що висунуто відповідачем із перевищенням наданих законом повноважень.

З огляду на зазначене, у відповідача не було жодних фактичних та правових підстав для винесення оскаржуваного рішення про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу згідно з рішенням від 04.05.2017 р. № 57-р/к у справі № 2/12-13-17.

Суд також зазначає, що враховуючи необґрунтованість вимог, що направлялись відповідачем позивачеві, недоведеність порушень позивачем законодавства про захист економічної конкуренції, повторність направлення відповідних вимог за наявності факту скасування в судовому поряду попередньої вимоги винесеної з аналогічних підстав, суд приходить до висновку про зловживання відповідачем своїми повноваженнями та створення перешкод позивачеві в здійсненні його господарської діяльності.

В ст. 56 Закону України про захист економічної конкуренції передбачено, що у випадку оскарження рішення заявляються вимоги про визнання рішення про порушення законодавства про захист економічної конкуренції недійсним.

Позивачем заявлені вимоги про скасування рішення №57 р/к у справі № 2/12-13-17 від 04.05.2017 року як незаконного.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 ГК України, кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом, зокрема, визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів.

Зазначені приписи Господарського кодексу України кореспондуються з п. 10 ст. 16 ЦК України, відповідно до якого захист цивільного права особи здійснюється шляхом визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст. ст. 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням (Постанови Верховного Суду України по справах №6-20цс11 від 21.05.2012 року, №6-32-цс13 від 12.06.2013 року).

Відповідно до ст. 11128 ГПК України Висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З огляду на зазначене, суд вважає вимоги позивача про скасування рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №57 р/к у справі № 2/12-13-17 від 04.05.2017 ефективним засобом захисту, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням та приходить до висновку, що вказане рішення підлягає скасуванню як незаконне.

Відповідно до вимог ст. 13 Цивільного кодексу України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, а так само не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку про задоволення позову та скасування рішення Адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 57-р/к від 04.05.2017 р. по справі № 2/12-13-17.

Крім того, з урахуванням вимог ст. 44, 49 ГПК України, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір в сумі 1600,00 грн.

Керуючись ст. ст. 4-2, 4-3, 4-5, 22, 32-33, 44, 49, 84, 85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати рішення № 57-р/к від 04.05.2017 р. Адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України як незаконне.

Стягнути з Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (адреса: 61022, м. Харків, м.-н Свободи, буд. 5, Держпром, 6 під'їзд, кімн. 35; ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2; ІПН: НОМЕР_1) 1600,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 18.09.2017 р.

Суддя О.І. Байбак