ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" вересня 2017 р. Справа № 911/1922/17

Суддя господарського суду Київської області Подоляк Ю.В. розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс»
до1. Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» 2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія»
простягнення 1140,94 грн.
за участю представників:

позивача: ОСОБА_1 - дов. від 02.06.2016
відповідачів:не зявились, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином
суть спору:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» (далі перший відповідач) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія» (далі другий відповідач) про солідарне стягнення з відповідачів 463,11 грн. інфляційних втрат, стягнення з другого відповідача 447,07 грн. пені та 230,76 грн. 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачами своїх зобовязань за договором купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу № 01-15-08 від 28.03.2008, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Тридента Агро» та другим відповідачем щодо здійснення розрахунку за поставлений товар у строк визначений договором, право вимоги по яким (зобовязанням) передано угодами про заміну кредитора у зобовязанні №191-ТА від 23.12.2010, № 121/07-12 від 02.07.2012 від первісного кредитора позивачу, та які (зобов'язання) забезпечені порукою згідно з договором поруки № 07-04-2014-86 від 07.04.2014.

В процесі розгляду справи позивач подав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог від 10.07.2017 № 10-26/07, якою в порядку ст. 22 ГПК України збільшив розмір позовних вимог та просив суд солідарно стягнути з відповідачів 2063,11 грн. інфляційних втрат, стягнути з другого відповідача 3731,25 грн. пені, 480,20 грн. 3% річних.

В процесі розгляду справи позивач подав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог від 17.08.2017 № 17-4/08, якою в порядку ст. 22 ГПК України збільшив розмір позовних вимог та просив суд солідарно стягнути з відповідачів 5000,00 грн. інфляційних втрат, стягнути з другого відповідача 32362,60 грн. пені, 3939,07 грн. 3% річних, 11176,28 грн. інфляційних втрат.

Також позивач подав до суду заяву про відмову від позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат, якою він в порядку ст.ст. 22, 78 ГПК України відмовився від позовних вимог в частині заявленої до стягнення з першого відповідача 5000,00 грн. інфляційних втрат.

Враховуючи обставини справи, а також те, що подана позивачем заява про відмову позивача від позову в частині вимог про стягнення з першого відповідача 5000,00 грн. інфляційних втрат не суперечить діючому законодавству, не порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, відповідає вимогам ГПК України, господарський суд вважає за можливе її прийняти, а провадження у справі в цій частині припинити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

За таких обставин, в даному провадженні суд розглядає остаточні вимоги позивача про стягнення з другого відповідача 32362,60 грн. пені, 3939,07 грн. 3% річних, 16176,28 грн. інфляційних втрат.

Присутній в судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги в редакції заяви про збільшення розміру позовних вимог від 17.08.2017 № 17-4/08, з урахування заяви про відмову від позовних вимог щодо першого відповідача в частині стягнення інфляційних втрат, та просить суд їх задовольнити з мотивів викладених в позові.

Відповідачі, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явились, відзиви на позовну заяву не надіслали, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що неявка відповідачів в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи відповідно до ст. 75 ГПК України за відсутності представників відповідачів за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, присутнього в судовому засіданні, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Тридента Агро» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія» укладено договір купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 28.03.2008 № 01-15-08 (далі - договір від 28.03.2008 № 01-15-08).

У зв'язку із неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія» грошового зобов'язання щодо оплати вартості товару, отриманого за договором від 28.03.2008 № 01-15-08, Товариство з обмеженою відповідальністю «Тридента Агро» звернулось до господарського суду Луганської області із позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія» суми заборгованості, інфляційних втрат, 3% річних та штрафних санкцій за період з 04.11.2008 до 17.04.2009.

Рішенням господарського суду Луганської області від 22.06.2009 у справі №19/103 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Тридента Агро» задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія» на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Тридента Агро» 99966,17 грн. заборгованості, 10845,45 грн. пені, 1351,35 грн. 3% річних, 8233,56 грн. інфляційних втрат, 14994,92 грн. штрафу, 6000,00 грн. витрат на послуги адвоката, 1353,91 грн. державного мита, 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

У зв'язку із подальшим неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія» грошового зобов'язання щодо оплати вартості товару, отриманого за договором від 28.03.2008 № 01-15-08, Товариство з обмеженою відповідальністю «Тридента Агро» звернулось до господарського суду Луганської області із позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія» пені, 3% річних та інфляційних втрат за період з 18.04.2009 до 31.08.2010.

Рішенням господарського суду Луганської області від 18.11.2010 у справі №1/254 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Тридента Агро» задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія» на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Тридента Агро» 27675,04 грн. пені, 3683,39 грн. % річних, 9842,15 грн. інфляційних втрат, 1949,32 грн. витрат на послуги адвоката, 412,01 грн. державного мита, 230,01 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Тридента Агро» як первісним кредитором, та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 як новим кредитором, укладено угоду про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України) від 23.12.2010 № 191-ТА (далі угода від 23.12.2010) згідно умов якої первісний кредитор відступив новому кредитору право вимоги виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія» (боржником) зобовязання щодо сплати пені, 3 % річних та інфляційних витрат, набутих первісним кредитором на підставі договору купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 28.03.2008 № 01-15-08, у звязку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобовязання згідно зазначеного договору купівлі-продажу.

Відповідно до п. 6.1. угоди від 23.12.2010 угода набуває чинності з моменту її підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань за угодою.

Статтею 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, за вказаним правочином Товариство з обмеженою відповідальністю «Тридента Агро» відступило Фізичній особі підприємцю ОСОБА_1 належні йому права вимоги, які витікають із вищезазначеного договору від 28.03.2008 № 01-15-08, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Тридента Агро» та другим відповідачем у справі.

На виконання угоди від 23.12.2010 Товариство з обмеженою відповідальністю «Тридента Агро» 31.03.2014 надіслало на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія» повідомлення про заміну кредитора у зобовязанні від 23.12.2010, що підтверджується фіскальним чеком УДППЗ «Укрпошта» №1560 від 31.03.2014 з відповідним описом вкладення у цінний лист.

Між Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 як первісним кредитором, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» як новим кредитором, укладено угоду про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України) від 02.07.2012 № 121/07-12 (далі угода від 02.07.2012), згідно умова якої первісний кредитор відступив новому кредитору право вимоги виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія» (боржник) зобовязання щодо сплати пені, 3% річних та інфляційних витрат, набутих первісним кредитором на підставі договору купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 28.03.2008 № 01-15-08 та згідно угоди про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст. 512-519 ЦК України) від 23.12.2010 № 191-ТА, у звязку з неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобовязання згідно договору від 28.03.2008 № 01-15-08.

Відповідно до п. 6.1. угоди від 02.07.2012 угода набуває чинності з моменту її підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань за угодою.

Отже, за вказаним правочином Фізична особа підприємець ОСОБА_1 відступив Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» належні йому права вимоги, які витікають із вищезазначеного договору від 28.03.2008 № 01-15-08, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Тридента Агро» та другим відповідачем у справі.

На виконання угоди від 02.07.2012 Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 31.03.2014 надіслав на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія» повідомлення про заміну кредитора у зобовязанні від 02.07.2012, що підтверджується фіскальним чеком УДППЗ «Укрпошта» №1562 від 31.03.2014 з відповідним описом вкладення у цінний лист.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» (поручитель) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» (кредитор) укладено договір поруки від 07.04.2014 № 07-04-2014-86 (далі договір поруки), згідно з яким поручитель поручається перед кредитором за виконання обовязку Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія» щодо виконання грошового зобовязання щодо сплати розміру інфляційних витрат у звязку з неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобовязання згідно з договором купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 28.03.2008 № 01-15-08 та угоди від 02.07.2012 № 121/07-12.

Згідно з п.3.1. договору поруки відповідальність поручителя перед кредитором обмежується сплатою інфляційних втрат у розмірі 5000 грн.

Відповідно до п. 4.1. договору поруки у разі порушення (невиконання чи неналежного виконання) боржником обовязку за основною угодою, кредитор вправі звернутися із вимогою про виконання як до боржника, так і до поручителя, які несуть солідарну відповідальність перед кредитором.

Пунктом 6.1. договору поруки передбачено, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін і діє до моменту припинення поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Частинами 1-3 ст. 553 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

У звязку з подальшим неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія» зобовязання щодо оплати вартості товару, отриманого на підставі договору від 28.03.2008 № 01-15-08, Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» звернулось до господарського суду Київської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія» пені за період з 01.09.2010 по 22.03.2012 згідно з договором купівлі-продажу № 01-15-08 від 28.03.2008, угодою № 121/07-12 від 02.07.2012 та на підставі договору поруки № 07-04-2014-12 від 07.04.2014.

Рішення господарського суду Київської області від 19.08.2014 у справі № 911/2447/14 позов задоволено повністю, стягнуто солідарно з відповідачів 23546,24 грн. пені, 1500,00 грн. витрат на послуги адвоката та 1827,00 грн. судового збору.

У звязку з подальшим неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія» зобовязання щодо оплати вартості товару, отриманого на підставі договору від 28.03.2008 № 01-15-08, Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» звернулось до господарського суду Київської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія» пені за період з 23.03.2012 по 03.10.2014, 3 % річних та інфляційних втрат за період з 01.09.2010 по 03.10.2014 згідно з договором від 28.03.2008 № 01-15-08, угодою від 02.07.2012 № 121/07-12 та на підставі договору поруки від 07.04.2014 № 07-04-2014-12.

Рішення господарського суду Київської області від 25.11.2014 у справі № 911/4371/14 позов задоволено частково, солідарно стягнуто з відповідачів 6599,73 грн. 3% річних, стягнуто з другого відповідача 34584,36 грн. пені, 15981,39 грн. інфляційних втрат, 708,33 грн. судового збору, 1938,49 грн. витрат на послуги адвоката, стягнуто з першого відповідача 708,33 грн. судового збору та 1938,49 грн. витрат на послуги адвоката.

У звязку з подальшим неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія» зобовязання щодо оплати вартості товару, отриманого на підставі договору від 28.03.2008 № 01-15-08 Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» звернулось до господарського суду Київської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія» пені, 3 % річних, інфляційних втрат за період з 04.10.2014 по 29.10.2015 згідно з договором від 28.03.2008 № 01-15-08, угодою від 02.07.2012 № 121/07-12 та на підставі договору поруки від 07.04.2014 № 07-04-2014-12.

Рішення господарського суду Київської області від 30.10.2015 у справі № 911/4236/15 позов задоволено частково, солідарно стягнуто з відповідачів 5000,00 грн. інфляційних втрат, стягнуто з другого відповідача 47565,02 грн. пені, 3044,19 грн. 3% річних, 37487,19 грн. інфляційних втрат, 2919,44 грн. витрат на послуги адвоката, 100,07 грн. судового збору, стягнуто з першого відповідача 80,56 грн. витрат на послуги адвоката, 37,56 грн. судового збору.

Згідно з ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 115 Господарського процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України.

З огляду на зазначене та враховуючи, що перелічені рішення судів, набрали законної сили, в них брали участь ті самі особи, що і в даній справі, обставини встановлені щодо них в зазначених рішеннях суду, мають преюдиціальне значення та не потребують доказування в даній справі.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач зазначає, що другим відповідачем зобовязання згідно з договором від 28.03.2008 № 01-15-08 щодо оплати вартості отриманого товару в розмірі 97447,49 грн. не виконано. Доказів протилежного сторони у справі, суду не надали.

Відтак у звязку з неналежним виконанням другим відповідачем своїх грошових зобовязань за договором, позивач заявляє до стягнення з другого відповідача 32362,60 грн. пені за загальний період прострочення з 30.10.2015 по 31.07.2016, 3939,07 грн. 3% річних за загальний період прострочення з 30.10.2015 по 06.03.2017 та 16176,28 грн. інфляційних втрат за загальний період прострочення з листопада 2015 року по лютий 2017 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснений позивачем розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат є арифметично вірним, відповідає вказаним нормам законодавства та обставинам справи, а відтак вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Як зазначено в ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою.

Згідно з частинами 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

В ч. 2 ст. 217 Господарського кодексу України зазначається, що у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства, як це передбачено ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України.

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Згідно з п. 8.2. договору від 28.03.2008 № 01-15-08 за прострочення виконання зобовязання покупець зобов'язаний сплатити на користь продавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення.

Пунктом 8.3. договору від 28.03.2008 № 01-15-08 передбачено, що сторони відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України, домовились про те, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязань за даним договором, здійснюється без обмеження строку.

Згідно з правильним арифметичним розрахунком, який був зроблений судом, з врахуванням зазначеного позивачем періоду нарахування пені, стягненню підлягає пеня в розмірі 30078,18 грн. В решті вимог щодо заявленої до стягнення суми пені в сумі 2284,42 грн. суд відмовляє, з огляду на їх безпідставність.

За таких обставин вимоги позивача про стягнення з другого відповідача 30078,18 грн. пені, 3939,07 грн. 3% річних та 16176,28 грн. інфляційних втрат є доведеними, обґрунтованими, відповідачами не спростовані, а відтак підлягають задоволенню. В решті вимог суд відмовляє з огляду на їх безпідставність.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України відшкодування понесених позивачем витрат по сплаті судового збору покладається судом на позивача та другого відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 43, 33, 44, 49, 75, п. 4 ч. 1 ст. 80, ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Припинити провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» 5000,00 грн.

2. Позов задовольнити частково.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія» (03022, м. Київ, вул. Васильківська, 30, ідентифікаційний код 31531059) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» (03187, м. Київ, проспект Академіка Глушкова, 40, офіс 315, ідентифікаційний код 38039872) 30078 (тридцять тисяч сімдесят вісім) грн. 18 коп. пені, 3939 (три тисячі девятсот тридцять дев'ять) грн. 07 коп. 3% річних, 16176 (шістнадцять тисяч сто сімдесят шість) грн. 28 коп. інфляційних втрат, 1530 (одну тисячу п'ятсот тридцять) грн. 35 коп. витрат по сплаті судового збору.

4. В решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду Київської області набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання та може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Суддя Ю.В. Подоляк

Дата підписання рішення 15.09.2017.