РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2017Справа №910/10975/17

За позовомЖитлово-будівельного кооперативу «Теремки-2»
до Київської міської державної адміністрації
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Публічне акціонерне товариство «Київенерго»
простягнення 920519,58 грн

Суддя Смирнова Ю.М.

Представники:

від позивачаТерегейло А.Ю. - керівник
від відповідачаКрук Р.Р. - представник
від третьої особине з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Житлово-будівельний кооператив «Теремки-2» звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Київської міської державної адміністрації майнової шкоди у розмірі 920519,58 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за період з 01.12.2006-31.12.2010 позивачем на виконання умов укладеного з третьою особою договору на постачання теплової енергії у гарячій воді №540385 від 01.10.1998 сплачувалась Публічному акціонерному товариству «Київенерго» вартість спожитої теплової енергії, виходячи із тарифів, затверджених розпорядженнями Київської міської державної адміністрації, які не були зареєстровані у встановленому законодавством порядку та частину з яких в подальшому визнано незаконними. Відтак, позивач вказує на наявність підстав для стягнення з Київської міської державної адміністрації шкоди, яка становить собою різницю між фактично сплаченими за спірний період коштами та коштами, що відповідали останнім чинним тарифам, встановленим Київською міською державною адміністрацією.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.07.2017 за вказаним позовом порушено провадження у справі №910/10975/17, залучено до участі у справі Публічне акціонерне товариство «Київенерго» третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача та призначено розгляд справи на 03.08.2017.

В судовому засіданні 03.08.2017 оголошувалась перерва до 07.09.2017.

В судове засідання, призначене на 07.09.2017, представник позивача з'явися, позов підтримав.

Відповідач проти задоволення позову заперечує та просить суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності щодо заявлених позивачем вимог. Так, за твердженням відповідача, з квітня 2012 року відповідач був обізнаний про невідповідність спірних розпоряджень вимогам закону, зокрема, не проходження розпорядженнями процедури реєстрації в органах Мін'юсту, відповідно, міг дізнатись про порушення свого права з моменту прийняття оскаржуваних розпоряджень.

Від третьої особи через канцелярію суду надійшли письмові пояснення, в яких третя особа просить суд розглядати справу без участі її представника у зв'язку із встановленням остаточним рішенням у справі №5011-22/10699-2012 преюдиціальних фактів щодо відносин Публічного акціонерного товариства «Київенерго» та Житлово-будівельного кооперативу «Теремки-2».

Клопотання третьої особи про розгляд справи без участі її представника судом задоволено.

У судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.10.1998 між Акціонерним товариством «Київенерго» та Житлово-будівельним кооперативом «Теремки-2» укладено договір на постачання теплової енергії у гарячій воді №540385 (надалі - Договір), предметом якого є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді на умовах, передбаченим договором.

Відповідно до п. 2.1 Договору сторони зобов'язуються керуватися тарифами, затвердженими Київською міською державною адміністрацією.

Згідно п. 1 Додатку № 3 до Договору розрахунки з ЖБК «Теремки-2» за відпущену теплову енергію проводяться згідно з тарифами, затвердженими розпорядженням КМДА. Пунктом 3 даного Додатку передбачено можливість змінення тарифів на теплову енергію в період дії Договору, оскільки тарифи на теплову енергію не мають сталого (фіксованого, постійного) вартісного показника та коригуються відповідними розпорядженнями КМДА.

Вказаний Договір сторонами виконувався, зокрема, Публічним акціонерним товариством «Київенерго» у спірний період поставлено позивачу теплову енергію в обсязі 10609,90 Гкал, за яку нараховано до сплати 1269877,34 грн.

Нарахування Публічним акціонерним товариством «Київенерго» вартості спожитої теплової енергії за період з 01.12.2006 по 31.12.2010 здійснювалось за тарифами, які встановлені Розпорядженнями Київської міської державної адміністрації від 30.10.2006 №1575 в редакції згідно розпорядження №1786 від 15.12.2006, від 30.05.2007 №643, від 29.04.2009 № 520, від 31.08.2009 № 981, від 15.10.2009 №1192, від 30.11.2009 №1333, від 31.05.2010 №392.

Наведені обставини встановлені рішенням Господарського суду міста Києва від 21.06.2016 у справі №5011-22/10699-2012 за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Теремки-2» до Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про зобов'язання провести перерахунок, а тому в силу ст. 35 Господарського процесуального кодексу України повторного доказування не потребують.

В свою чергу, постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 30.09.2014 у справі №761/8760/14-а, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.01.2015, визнано незаконними і нечинними з моменту прийняття та скасовано розпорядження Київської міської державної адміністрації від 30.05.2007 №643 «Про затвердження тарифів на теплову енергію».

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 17.07.2009 N842-р «Про зупинення дії деяких розпоряджень голови Київської міської держадміністрації з питань встановлення (погодження) тарифів на житлово-комунальні послуги в м. Києві» зупинено дію розпорядження голови Київської міської держадміністрації від 29.04.2009 №520 «Про затвердження тарифів на теплову енергію, встановлення та затвердження тарифів на комунальні послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води для населення» (як такого, що суперечить ст. 6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації»).

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 21.03.2014 у справі № 2-а-118/11 (Провадження №2-а/761/4/2014), залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.07.2014, визнано незаконними і нечинними з моменту прийняття Розпорядження Київської міської державної адміністрації: № 981 від 31.08.2009 «Про затвердження тарифів на теплову енергію, встановлення та погодження тарифів на комунальні послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води для населення»; №1141 від 30.09.2009 «Про продовження дії розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31.08.2009 № 978, № 979, № 980 та №981»; №1192 від 15.10.2009 «Про затвердження тарифів на теплову енергію, встановлення та погодження тарифів на комунальні послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води для населення»; №1333 від 30.11.2009 «Про затвердження тарифів на теплову енергію, встановлення та погодження тарифів на комунальні послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води для населення»; № 392 від 31.05.2010 «Про затвердження тарифів на теплову енергію, встановлення та погодження тарифів на комунальні послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води для населення».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Житлово-будівельним кооперативом «Теремки-2» як споживачем теплової енергії за спожиту протягом 01.12.2006-31.12.2010 теплову енергію було сплачено на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго» суму коштів у розмірі 1198654,30 грн, виходячи із тарифів, встановлених вищевказаними розпорядженнями Київської міської державної адміністрації №№ 1575 (в редакції згідно розпорядження №1786 від 15.12.2006), 643, 520, 981, 1192, 1333 та 392. Оскільки розпорядження №1575 та №520 не були зареєстровані у встановленому законом порядку у зв'язку з чим не мали застосуватись при нарахуванні вартості спожитої теплової енергії, а розпорядження №№ 643, 981, 1192, 1333 та 392 в судовому порядку визнані незаконними, позивач зазначає, що вартість поставленої теплової енергії у спірному періоді мала визначатись згідно останнім чинним тарифам, встановленим розпорядженням Київської міської державної адміністрації №1907 від 14.10.2003, яким внесені зміни і доповнення до розпорядження Київської міської державної адміністрації №1245 від 20.06.2002 «Про встановлення тарифів на виробництво теплової енергії та житлово-комунальні послуги для населення» (зареєстроване в Київському міському управлінні юстиції 27.06.2002 за №46/429), яке, в свою чергу, втратило чинність публікацією 30.05.2008 розпорядження Київської міської державної адміністрації №578 від 18.04.2008.

Оскільки за спірний період фактично позивачем сплачено на користь третьої особи 1198654,30 грн, а сплаті за останніми чинними у м.Києві тарифами, за твердженням позивача, підлягало 278134,72 грн (і лише до 30.05.2008), враховуючи, що за результатами розгляду справи №5011-22/10699-2012 права позивача як споживача теплової енергії не відновлено, позивач з посиланням на ст. 1173 Цивільного кодексу України вказує на наявність підстав для стягнення з відповідача коштів у розмірі 920519,58 грн (що становить собою різницю між фактично сплаченими на користь третьої особи коштами (1198654,30 грн) та коштами, що відповідали останнім чинним тарифам (278134,72 грн) як майнової шкоди.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Стаття 1166 Цивільного кодексу України визначає загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, зокрема, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, за приписами вказаної норми, для застосування такої міри відповідальності як стягнення шкоди необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме:

- протиправної поведінки;

- шкоди;

- причинного зв'язку між протиправною поведінкою та шкодою;

- вини.

Відповідно до ст. 1173 Цивільного кодексу України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Дана норма є спеціальною, тобто в ній передбачені особливості, які відрізняють її від загальних правил деліктної відповідальності. До таких особливостей відносяться: а) суб'єктний склад заподіювачів шкоди: органи державної влади, яка відповідно до ст. 6 Конституції України здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову, органи влади Автономної республіки Крим та органи місцевого самоврядування, якими відповідно до положень ст. 140 Конституції України є сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи; б) завдання шкоди при здійсненні владно-адміністративних повноважень: 1) діяння, які можуть мати різноманітні види та форми (накази, розпорядження, вказівки або інші владні приписи, які підлягають обов'язковому виконанню фізичними та юридичними особами, яким вони адресовані), 2) протиправна бездіяльність; в) завдання шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю; г) відсутність необхідності доведення вини.

В ході розгляду справи №5011-22/10699-2012 судами було встановлено, що розпорядження про встановлення тарифів на теплову енергію за спірний період, які було застосовано Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (№№1786, 643, 520, 981, 1192, 1333 та 392) не були зареєстровані у встановленому законом порядку, відтак вони не мали застосуватись при нарахуванні вартості спожитої теплової енергії за даний період (рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2016, залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.10.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 02.02.2017). Більш того, розпорядження №№ 643, 981, 1192, 1333 та 392 в судовому порядку визнані незаконними і нечинними з моменту прийняття, а дію розпорядження №520 зупинено Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 17.07.2009 N842-р як такого, що суперечить приписам законодавства.

Таким чином, доводи позивача про відсутність підстав для здійснення розрахунків за поставлену у період з 01.12.2006 по 31.12.2010 теплову енергію, виходячи із тарифів, встановлених розпорядженнями Київської міської державної адміністрації від 30.10.2006 №1575 в редакції згідно розпорядження №1786 від 15.12.2006, від 30.05.2007 №643, від 29.04.2009 № 520, від 31.08.2009 № 981, від 15.10.2009 №1192, від 30.11.2009 №1333, від 31.05.2010 №392, є обґрунтованими.

Водночас, суд відзначає, що сума коштів у розмірі 920519,58 грн, яка, за твердженням позивача, становить собою різницю між фактично сплаченими на користь третьої особи коштами та коштами, що відповідали останнім чинним тарифам, та яку відповідач кваліфікує як завдану йому шкоду, була сплачена Житлово-будівельним кооперативом «Теремки-2» Публічному акціонерному товариству «Київенерго» саме в рамках укладеного між ними господарського договору - Договору на постачання теплової енергії у гарячій воді №540385 від 01.10.1998, а не безпосередньо на виконання розпоряджень Київської міської державної адміністрації №№ 1786, 643, 520, 981, 1192, 1333 та 392.

Умовами вищевказаного Договору передбачено, що розрахунки з ЖБК «Теремки-2» за відпущену теплову енергію проводяться згідно з тарифами, затвердженими розпорядженням КМДА, а також передбачено можливість змінення тарифів на теплову енергію в період дії Договору, оскільки тарифи на теплову енергію не мають сталого (фіксованого, постійного) вартісного показника та коригуються відповідними розпорядженнями КМДА.

Таким чином, з положень Договору слідує, що при розрахунку належної до сплати вартості спожитої теплової енергії сторони самостійно визначають та застосовують чинне у відповідний період розпорядження КМДА.

Тобто, в даному випадку відсутній такий обов'язковий елемент для застосування відповідальності у вигляді стягнення шкоди (в тому числі в порядку ст. 1173 Цивільного кодексу України) як наявність причинного зв'язку між протиправною поведінкою та шкодою (який виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди).

Відтак, різниця між фактично сплаченими позивачем на користь третьої особи коштами та вартістю спожитої теплової енергії, розрахованої на підставі останніх чинних тарифів, встановлених розпорядженням Київської міської державної адміністрації, не є шкодою в розумінні ст.ст. 22, 1166, 1173 Цивільного кодексу України, а вважаючи відсутність правових підстав для сплати на користь енергопостачальної організації коштів у відповідному розмірі, питання про їх повернення має вирішуватися виключно між сторонами такого правочину (в даному випадку - позивачем та Публічним акціонерним товариством «Київенерго»).

При цьому, той факт, що рішенням суду у справі №5011-22/10699-2012 відмовлено у задоволенні позову Житлово-будівельного кооперативу «Теремки-2» про зобов'язання Публічного акціонерного товариства «Київенерго» здійснити на підставі чинних нормативних актів перерахунок оплати за теплову енергію по Договору на постачання теплової енергії у гарячій воді №540385 від 01.10.1998, наведених висновків суду не спростовує.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оскільки позивачем належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу не доведено наявності правових підстав для застосування до відповідача відповідальності у вигляді стягнення шкоди шкоди в порядку ст.1173 Цивільного кодексу України, вимоги Житлово-будівельного кооперативу «Теремки-2» про стягнення з Київської міської державної адміністрації заявленої до стягнення суми коштів у розмір 920519,58 грн задоволенню не підлягають.

При цьому, враховуючи, що у задоволенні позовних вимог судом відмовлено з підстав необґрунтованості, клопотання відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності залишається судом без задоволення.

У відповідності до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 18.09.2017

Суддя Ю.М. Смирнова