ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2017 р. Справа № 911/2123/17

Розглянувши матеріали справи за позовом Комунального підприємства Київської обласної ради Бородянкатепловодопостачання

до Бородянської селищної ради

про стягнення 148618,00 грн.

Суддя Т.П. Карпечкін

В засіданні приймали участь:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність № 17 від 05.07.2017 року);

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність № 01-26-191 від 02.02.2017 року).

обставини справи:

В провадженні Господарського суду Київської області знаходиться справа за позовом Комунального підприємства Київської обласної ради Бородянкатепловодопостачання до Бородянської селищної ради про стягнення 148618,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.07.2017 року порушено провадження у справі № 911/2123/17 та призначено справу до розгляду на 07.08.2017 року.

07.08.2017 року представником позивача подано письмові пояснення по суті спору.

В судове засідання 07.08.2017 року представник відповідача не зявився, сторони вимоги ухвали Господарського суду Київської області від 12.07.2017 року не виконали, відповідач про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, у звязку з чим розгляд справи відкладався до 04.09.2017 року.

Ухвалою від 04.09.2017 року розгляд справи відкладався до 13.09.2017 року у звязку з невиконанням відповідачем вимог ухвали Господарського суду Київської області від 12.07.2017 року та необхідністю витребування нових доказів.

В судовому засіданні 04.09.2017 року представниками сторін в порядку ст. 69 Господарського процесуального кодексу України було подано клопотання про продовження строку розгляду спору, яке задоволено судом та продовжено строк розгляду спору.

11.09.2017 року через канцелярію суд від представника позивача надійшли письмові пояснення по суті спору.

В судовому засіданні 13.09.2017 року позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні 13.09.2017 року проти задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за період січень квітень 2017 року заперечував, просив суд в цій частині відмовити позивачу в задоволенні позову. Позовні вимоги в сумі 61200,92 грн. за період жовтень грудень 2016 року визнав, в підтвердження чого надав Акт звірки взаєморозрахунків, підписаний відповідачем.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши надані докази, господарський суд,

встановив:

Як вбачається з викладених у позові обставин та підтверджується матеріалами справи, 20.01.2016 року між Комунальним підприємством Київської обласної ради Бородянкатепловодопостачання (далі - Виконавець, позивач) та Бородянською селищною радою (далі Споживач, відповідач) було укладено Договір про надання послуг з постачання теплової енергії № Ю/2 (далі - Договір).

Розділом 1 Договору передбачено, що Виконавець зобовязується надавати Споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з постачання теплової енергії, а Споживач зобовязується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених Договором, дотримуватись режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання у відповідності до умов цього Договору та вимог діючого законодавства України у сфері теплопостачання.

Розрахунковим періодом є календарний місяць, в якому здійснюється надання Послуг за Договором (п. 3.1 Договору).

Споживач за 3 дні до початку розрахункового періоду сплачує Виконавцеві зазначену в Договорі вартість кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період, із урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця (п. 3.4 Договору).

Якщо Споживач розраховується за показниками приладів обліку, то при перевищенні фактичного використання теплової енергії понад заявленим та сплаченим до початку розрахункового періоду, це перевищення окремо сплачується Споживачем не пізніше 25-го числа поточного місяця, а у випадку, коли фактичне використання теплової енергії нижче від заявленого та сплаченого до початку розрахункового періоду, залишок сальдо розрахунків визначається за фактичними показниками приладів обліку (п. 3.5 Договору).

Різниця між заявленою та фактично спожитою у розрахунковому періоді тепловою енергією сплачується Споживачем не пізніше 15-го числа місяця наступного за розрахунковим. Підставою для проведення розрахунків є виставлений до оплати Виконавцю рахунок-фактура і акт приймання-передачі спожитої у розрахунковому періоді теплової енергії, які надаються для узгодження відповідальній за теплове господарство Споживача особі.

Відповідальна особа Споживача протягом трьох днів з моменту отримання рахунку-фактури і акту приймання-передачі спожитої у розрахунковому періоді теплової енергії зобовязана передати їх Споживачу. У випадку відмови відповідальною особою Споживача погодити кількість спожитої теплової енергії до 30-го числа поточного місяця, - Виконавець надсилає рахунок і акт Споживачу цінним з описом вкладення/ до 1-го числа місяця наступного за розрахунковим - для їх погодження і оплати (п. 3.6 Договору).

Споживач в 7-ми денний термін з моменту отримання виставленого до оплати рахунку-фактури і акту прийому-передачі теплової енергії, погодивши і завіривши печаткою акт про обсяги фактично спожитої теплової енергії, повертає його Виконавцеві.

Якщо, протягом 10-ти днів з моменту отримання вказана у акті кількість теплової енергії Споживачем письмово не заперечується, або Виконавець в зазначений термін не отримає на свою адресу погодженого акту, то зазначені в ньому кількість і вартість теплової енергії вважаються узгодженими (п. 3.7 Договору).

Договір набуває чинності з 01.01.2016 року і діє до 31.12.2016 року (п. 10.1 Договору).

Як зазначає позивач, протягом жовтня 2016 року квітня 2017 року були надані відповідачу передбачені Договором послуги з теплопостачання на загальну суму 148618,00 грн., в підтвердження чого позивачем надано Акт звірки взаєморозрахунків станом на 01.10.2016 року на суму 1159,14 грн., Акт надання послуг № 3990 від 30.11.2016 року на суму 26811,64 грн. за Договором № 2 від 20.01.2016 року, Акт надання послуг № 4039 від 15.12.2016 року на суму 33230,14 грн. за Договором № 2 від 20.01.2016 року, Акт надання послуг № 110 від 24.01.2017 року на суму 37898,02 грн. за Договором № 2 від 20.01.2016 року, підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені їх печатками, рахунок на оплату № 312 від 28.02.0217 року на суму 28101,14 грн. за Договором № 2 від 20.01.2016 року, рахунок на оплату № 134 від 31.03.0217 року на суму 21017,58 грн. за Договором № Ю/2 від 24.01.2017 року (як стверджує позивач рахунки на оплату вручені відповідачу нарочно, що відповідачем не заперечено і не спростовано).

Проте, відповідач в порушення вимог чинного законодавства України та умов розділу 3 Договору, своєчасно та в повному обсязі свої зобовязання з оплати наданих послуг не виконав, у звязку з чим за ним утворилась заборгованість за спірним Договором в сумі 148618,00 грн.

З метою досудового врегулювання спору, позивач направляв відповідачу ОСОБА_3 № 201/10 від 12.05.2017 року з вимогою сплатити заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії в сумі 148618,00 грн., яка отримана відповідачем 05.05.2017 року, про що свідчить штамп останнього на відповідній претензії ,яка залишена відповідчачем без відповіді та задоволення.

У звязку з чим, позивач звернувся до суду з даним позовом і просить стягнути з відповідача 148618,00 грн. заборгованості за Договором про надання послуг з постачання теплової енергії № Ю/2 від 20.01.2016 року.

В ході розгляду спору позивач надав письмові пояснення, в яких зазначив про допущені помилки в реквізитах Договору, зазначеного в спірних Актах і виставлених рахунках на оплату, на підставі якого надавались відповідні послуги та звертав увагу на те, що іншого Договору на постачання теплової енергії між сторонами укладено не було.

Відповідач в судовому засіданні 13.09.2017 року надав до суду підписаний останнім Акт звірки взаєморозрахунків станом на 01.09.2017 року, з якого вбачається, що останній визнає заборгованість за спірним Договором за 2016 рік на загальну суму 61600,92 грн., щодо спірного періоду січень квітень 2017 року зазначає, що Договір на постачання теплової енергії на 2017 рік не укладався і, відповідно, у відповідача не виникло зобовязань щодо оплати наданих послуг за січень квітень 2017 року.

Такі твердження відповідача спростовуються п. 10.2 Договору, яким передбачено що Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії, про його припинення, не буде заявлено однією із сторін.

Враховуючи, що спірний Договір дійсний і на даний час, оскільки ні позивачем, ні відповідачем у передбачений строк не було заявлено вимоги про припинення такого, у відповідача існує обовязок розрахуватися з позивачем за надані послуги за спірним Договором, в т.ч. і за період січень квітень 2017 року.

Згідно з ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч. 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Укладений між сторонами Договір за правовою природою є договором про надання послуг, за яким, згідно ст. 901 Цивільного кодексу України, одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 202 Господарського кодексу України, ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання, зокрема, припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, за наслідками розгляду спору судом встановленого обовязок відповідача сплатити заборгованість за Договором про надання послуг з постачання теплової енергії № Ю/2 від 20.01.2016 року за період жовтень 2016 року квітень 2017 року.

Однак, судом було виявлено помилки в наданому позивачем розрахунку позову, а саме арифметичні помилки при додаванні сум заборгованості за кожен місяць надання послуг. Судом було здійснено правильний розрахунок позову, згідно з яким з відповідача підлягає стягненню 148217,66 грн. боргу.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем обґрунтовані, відповідачем належним чином не спростовані, однак підлягають задоволенню частково в сумі 148217,66 грн., у звязку з помилкою в розрахунку позову. В частині стягнення 400,34 грн. боргу позов задоволенню не підлягає.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Київської області, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Бородянської селищної ради (07801, Київська обл., смт. Бородянка, вул. Центральна, буд. 30, код 04363662) на користь Комунального підприємства Київської обласної ради Бородянкатепловодопостачання (07801, Київська область, смт. Бородянка, вул. Вокзальна, буд. 1А, ) 148217 (сто сорок вісім тисяч двісті сімнадцять) грн. 66 коп. боргу та 2223 (дві тисячі двісті двадцять три) грн. 26 коп. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

3. В решті позов задоволенню не підлягає.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 19.09.2017 р.

Суддя Т.П. Карпечкін