ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

04 вересня 2017 р. Справа № 902/612/17

Господарський суд Вінницької області у складі судді Матвійчука Василя Васильовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (вул. Саксаганського, 1, м. Київ, 01033)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1ЕМ.ДЖІ" (вул. Соборна, 1, приміщення 3, м. Жмеринка, Вінницька область, 23100)

про стягнення 18184,43 грн.

за участю секретаря судового засідання Жиляк С.І.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2, довіреність № 823 від 30.12.2016 року;

відповідача - ОСОБА_3, довіреність б/н від 14.05.2016 року

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" звернулося до Господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1ЕМ.ДЖІ" заборгованості в розмірі 18 184,43грн..

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за Договором про надання послуг від 01.07.2014 року в частині проведення розрахунків за надані послуги.

Ухвалою суду від 21.06.2017 року за вказаним позовом порушено провадження у справі № 902/612/17 з призначенням до розгляду в судовому засіданні на 19.07.2017 року та зобов'язано сторін надати докази, необхідні для вирішення спору.

19.07.2017р. до суду від представника позивача надійшли письмові пояснення №2-4-ю/616 від 14.07.2017р. з додатками.

Ухвалою від 19.07.2017 року суд продовжив строк розгляду справи № 902/612/16 на 15 днів, розгляд справи відклав на 04.09.2017 року, зобов'язавши сторони надати необхідні для вирішення спору докази.

31.08.2017 року до суду надійшла зустрічна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1ЕМ.ДЖІ" про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" 75 830,77 грн. заборгованості за договором про надання послуг, яка ухвалою суду від 04.09.2017 року повернена позивачу за зустрічним позовом.

04.09.2017 року ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" подано до суду заперечення № 130-2-21/4908 від 01.09.2017 року щодо прийняття позовної заяви ТОВ "ОСОБА_1ЕМ.ДЖІ".

04.09.2017 року від ТОВ "ОСОБА_1ЕМ.ДЖІ" надійшов відзив № 371-10 від 01.09.2017 року на позовну заяву ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України", яким відповідач просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, а також заява № 369-10 від 01.09.2017 року про зменшення розміру позовних вимог за зустрічним позовом.

Окрім того, 04.09.2017 року ТОВ "ОСОБА_1ЕМ.ДЖІ" подано клопотання № 368-17 від 01.09.2017 року та № 371-17 від 01.09.2017 року про залучення до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору відповідно - Публічне акціонерне товариство "Аграрний фонд" та ліквідатора Публічного акціонерного товариства "Київмлин".

Розглянувши подані документи і матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

З урахуванням тієї обставини, що зутрічна позовна заява ТОВ "ОСОБА_1ЕМ.ДЖІ" про стягнення з ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" 75 830,77 грн. заборгованості за договором про надання послуг ухвалою суду від 04.09.2017 року повернена позивачу за зустрічним позовом, судом не приймаються до розгляду заперечення ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" № 130-2-21/4908 від 01.09.2017 року щодо прийняття позовної заяви ТОВ "ОСОБА_1ЕМ.ДЖІ" та заява ТОВ "ОСОБА_1ЕМ.ДЖІ" № 369-10 від 01.09.2017 року про зменшення розміру позовних вимог за зустрічним позовом як безпідставні та передчасні.

Стосовно клопотань відповідача про залучення до участі у справі третіх осіб суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 27 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити або допустити до участі у справі.

Відповідно до пункту 1.6 Постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" ГПК передбачає можливість участі в судовому процесі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на предмет спору, якщо рішення господарського суду зі спору може вплинути на права та обов'язки цієї особи щодо однієї із сторін (стаття 27 ГПК). Така третя особа виступає в процесі на стороні позивача або відповідача - у залежності від того, з ким із них у неї існують (або існували) певні правові відносини.

Питання про допущення або залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, до участі у справі вирішується ухвалою суду про прийняття позовної заяви до розгляду (із зазначенням про це в ухвалі про порушення провадження у справі) або під час розгляду справи, але до прийняття господарським судом рішення, з урахуванням того, чи є у цієї особи юридичний інтерес у даній справі.

Що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має з'ясовувати, чи буде у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому.

Таким чином, слід зазначити, що метою участі третіх осіб у справі є обстоювання ними власних прав і законних інтересів, на які може справити вплив рішення чи ухвала суду.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, виступає в процесі на боці тієї сторони, з якою в неї існують певні правові відносини. Допущення або притягнення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, до участі у справі вирішується господарським судом з урахуванням того, чи є у цієї особи юридичний інтерес до даної справи.

Дослідивши матеріали справи, клопотання відповідача, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення даних клопотань про залучення Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд" та ліквідатора Публічного акціонерного товариства "Київмлин" до участі у справі № 902/612/17 в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, оскільки відповідачем не вказано, яким чином рішення господарського суду зі спору може вплинути на права та обов'язки цих осіб та на чиїй стороні їх слід залучити до участі у справі. Мотиви зазначених клопотань базуються на припущеннях, які не підтверджені належними та допустимими доказами.

За таких обставин, оскільки клопотання відповідача № 368-17 від 01.09.2017 року та № 371-17 від 01.09.2017 року про залучення до участі у справі Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд" та ліквідатора Публічного акціонерного товариства "Київмлин" в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору не відповідають приписам ст. 27 ГПК України, суд приходить до висновку про відмову в їх задоволенні.

З'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

01.07.2014 року між Філією ПАТ "ДПЗКУ" "Бровківський ХПП" (виконавець) та ТОВ "ОСОБА_1ЕМ.ДЖІ" (замовник) укладено Договір № 01/07/14 (а.с. 11), за яким виконавець надає замовнику послуги по відвантаженню зерна пшениці ПАТ "Аграрного фонду" згідно Договору про надання послуг № 12-04/14 від 17.02.2014 року між виконавцем та ПАТ "Аграрний фонд", дозволу на переміщення зерна від 16.06.2014 року № 41-09/218 та довіреності від 16.06.2014 року № 3544 (п. 1.1.). Замовник зобов'язується оплачувати виконавцю надані послуги в розмірі 66,00 грн. (в т.ч. 11,00 ПДВ) за відвантаження та зважування однієї тонни зерна пшениці залізничним транспортом згідно виставлених рахунків виконавця, виконавець зобов'язується вчасно виставляти рахунки замовнику на оплату послуг згідно даного Договору (п.п 2.1., 2.2.). У випадку порушення своїх зобов'язань за цим Договором сторони несуть відповідальність, визначену цим Договором та чинним в Україні законодавством (п. 3.1.). Термін дії Договору з моменту підписання і до 31.12.2014 року (п. 5.1.).

Позивач на умовах Договору надав відповідачу послуги по відвантаженню пшениці 3 класу урожаю 2013 року в обсязі 139,900 МТ на загальну суму 9 233,40грн., про що складено Акт виконаних робіт (наданих послуг) від 17.07.2014 року (а.с. 15).

З метою оплати вартості наданих послуг позивачем виставлено рахунок-фактуру № 31 від 17.07.2014 року на суму 9 233,40грн. (а.с. 16).

Дані обставини також встановлені Господарським судом м. Києва при розгляді справи № 906/605/15 (рішення від 22.07.2015 року, а.с. 111-115), зокрема, що між ТОВ "ОСОБА_1ЕМ.ДЖІ" (перевізник) та ПАТ "Аграрний фонд" (власник) укладено Договір про надання послуг № 12-04/14, за умовами якого перевізник взяв на себе зобов'язання на підставі дозволів власника надавати останньому комплекс послуг із перевезення. 01.07.2014 року між ТОВ "ОСОБА_1ЕМ.ДЖІ" (замовник) та ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" в особі філії ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" "Бровківське ХПП" (виконавець) укладено Договір № 01/07/14, за умовами якого виконавець надає замовнику послуги по відвантаженню зерна пшениці ПАТ "Аграрного фонду" згідно Договору про надання послуг № 12-04/14 від 17.02.2014 року між виконавцем та ПАТ "Аграрний фонд", дозволу на переміщення зерна та довіреності. ТОВ "ОСОБА_1ЕМ.ДЖІ", на підставі наданих ПАТ "Аграрний фонд" дозволу на переміщення зерна та довіреності, здійснено переміщення зерна з ПАТ "Бровківське ХПП" на ПрАТ "Київмлин" у вагоні № 95616314 та № 95524716 (залізнична накладна № 33738337), зерно пшениці 3 класу 2013 року урожаю в кількості 139,900 тонн, яке належить ПАТ "Аграрний фонд". В зв'язку з невідповідністю якості зерна нормам ДСТУ ТОВ "ОСОБА_1ЕМ.ДЖІ" повернуло вказану партію зерна ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" в особі філії ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" "Бровківське ХПП", в зв'язку з чим понесло затрати в розмірі 39 071,66грн..

З урахуванням наведеного, суд вважає встановленим факт виконання позивачем взятих на себе зобов'язань за Договором № 01/07/14 від 01.07.2014 року, а саме послуг по відвантаженню пшениці 3 класу урожаю 2013 року в обсязі 139,900 МТ на загальну суму 9 233,40грн..

В порушення взятих на себе зобов'язань за Договором, відповідач не провів розрахунків за надані послуги, в зв'язку з чим позивач цінним листом направив на адресу відповідача лист-вимогу № 130-2-21/3040 від 24.05.2017 року, до якого повторно додано Акт виконаних робіт (наданих послуг) від 17.07.2014 року та дублікат рахунку-фактури № 31 від 17.07.2014 року.

Станом на день розгляду справи № 902/612/17 сума боргу ТОВ "ОСОБА_1ЕМ.ДЖІ" за надані послуги в розмірі 9 233,40грн. не сплачена.

Заперечуючи щодо позовних вимог, відповідач зазначає про те, що позивач, у відповідності до умов укладеного Договору, повинен був відвантажити зерно пшениці 3 класу 2013року урожаю, яке належить ПАТ "Аграрний фонд", проте, в порушення вказаних умов, відвантажив зерно пшениці із зараженістю довгоносиком 1 ступеня та не властивим запахом зерна, що призвело до необхідності відповідачу відправити партію пшениці назад до станції відправлення, тобто до Філії ПАТ "ДПЗКУ" "Бровківське ХПП". Відтак, за твердженням відповідача, позивач позбавлений права вимагати оплати за Договором.

Суд вважає вказані твердження відповідача безпідставними, оскільки, як встановлено вище, позивач належним чином виконав умови Договору, відвантаживши зерно пшениці 3 класу 2013 року урожаю в кількості 139,900 тонн, при цьому обов'язку позивача щодо визначення якості зерна Договором не визначено.

З врахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Ст. 11 ЦК України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст.174 ГК України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Беручи до уваги зміст договору укладеного між сторонами, характер взятих на себе сторонами зобов'язань, суд дійшов висновку про те, що між сторонами виникли правовідносини з договору про надання послуг, регулювання яких здійснюється в главі 63 "Послуги. Загальні положення", ст.ст.901-907 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Ч. 1 ст. 903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 526 ЦК України, ст.193 ГК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України, ч. 7 ст. 193 ГК України).

Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Виходячи з встановлених обставин справи та наведених вище законодавчих приписів, за відсутності доказів оплати боргу, суд вважає вимогу позивача про стягнення боргу в розмірі 9 233,40грн. правомірною та обґрунтованою, з огляду на що задовольняє її в повному обсязі.

Поряд з цим, за порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань, позивачем заявлено до стягнення 8 151,14 грн. інфляційних втрат та 799,89 грн. - 3% річних.

Розглядаючи зазначені вимоги, суд виходить з наступного.

Порушенням зобов'язання, згідно ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, суд вважає, що вимоги щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних є правомірними, оскільки відповідають чинному законодавству.

Разом з тим, перевіривши за допомогою системи "ЛІГА ЗАКОН" правильність наданого розрахунку інфляційного збільшення суми боргу у вказаному позивачем періоді, суд визначив його в більшій сумі, але, враховуючи, що визначення ціни позову є правом та прерогативою позивача, до задоволення підлягають інфляційні втрати в сумі, заявленій останнім.

Перевіривши правильність нарахування 3 % річних у вказаному періоді, суд визначив їх в сумі 799,13грн. (розрахунок додається), тоді як позивачем заявлено до стягнення 799,89грн., а відтак 3% річних підлягають частковому задоволенню в сумі 799,13грн. відповідно до розрахунку, здійсненого в системі "Ліга Закон".

Як визначає ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обов'язковим.

За змістом ст. 33 ГПК України обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Всупереч наведеним вище нормам, відповідач не подав до суду доказів в спростування позовних вимог.

Зважаючи на наведене вище, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з розподілом судових витрат за правилами ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 43, 32, 33, 34, 43, 49, 75, 82, 84, 85, 115 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1ЕМ.ДЖІ" (вул. Соборна, 1, приміщення 3, м. Жмеринка, Вінницька область, 23100, ідентифікаційний код юридичної особи 38328431) на користь Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (вул. Саксаганського, 1, м. Київ, 01033, ідентифікаційний код юридичної особи 37243279) 9 233,40грн. основного боргу; 8 151,14грн. інфляційних втрат; 799,13грн. - 3% річних та 1 599,93грн. витрат зі сплати судового збору.

3. В задоволенні позову в частині стягнення 0,76грн. 3% річних - відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 07 вересня 2017 р.

Суддя Матвійчук В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи.