донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

04.09.2017 справа №905/916/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів: при секретарі судового засідання: за участю представників сторін: від позивача: від відповідача:ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 представник за довіреністю б н від 21.07.2017 р. не з»явились
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод», м. Маріуполь, Донецька область
на рішення господарського суду Донецької області
від29.06.2017 р.
у справі№905/916/17 (суддя: Матюхін В.І.)
за позовом доТовариства з обмеженою відповідальністю «Мединський і К», м. Дружківка, Донецька область Приватного акціонерного товариства ««Єнакієвський металургійний завод», м. Маріуполь, Донецька область
про стягнення 4 780 053,58 грн.

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2017 Товариство з обмеженою відповідальністю «Мединський і К», м. Дружківка, Донецька область звернулось до Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод», м. Маріуполь, Донецька область с позовною заявою б/н від 10.04.2017 р. про стягнення заборгованості у розмірі 4 769 977,47 грн. та 3% річних від простроченої суми у розмірі 10 076,11 грн. (а.с. 3-6).

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору на виконання робіт №14000916 від 01.01.15р. в частині своєчасності та повноти оплати наданих робіт.

12.05.2017 р. через канцелярію господарського суду Донецької області від Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод», м. Маріуполь, Донецька область недійшла зустрічна позовна заява б/н, б/д (копія якої міститься в матеріалах справи), в якій останній просить звільнити Приватне акціонерне товариство «Єнакієвський металургійний завод» від сплати судового збору за подання зустрічної позовної заяви. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мединський і К» на користь Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод» суму штрафу в розмірі 193 735,90 грн. (а.с.61-62).

16.05.2017р. ухвалою господарського суду Донецької області зустрічний позов не прийнято, оскільки його подано з порушенням вимог ст.60 Господарського процесуального кодексу України, а саме: подано після початку розгляду справи господарським судом Донецької області по суті (а.с.110).

Рішенням господарського суду Донецької області від 29.06.2017 р. позовні вимоги задоволені частково у сумі 4 779 993,40грн. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Єнакієвський металургійний завод (87504, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Ілліча, 54, корп..4, , п/р 2881 в ПАТ ПУМБ, МФО 334851) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Мединський і К (86400, Донецька область, м. Дружківка, вул. Енгельса, 110, , п/р 1 в АТ ОСОБА_6 ОСОБА_5, м. Київ, МФО 380805) заборгованості за надані послуги в розмірі 4 769 977,47 грн., 3% річних в розмірі 10 015,93 грн., відшкодування витрат по оплаті судового збору в розмірі 71 699,90грн. В іншій частині позову відмовлено (а.с. 161-163).

Не погодившись з прийнятим рішенням Приватне акціонерне товариство «Єнакієвський металургійний завод», м. Маріуполь, Донецька область звернулось до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою б/н, б/д на рішення господарського суду Донецької області від 29.06.2017 р. по справі №905/916/17 за змістом якої просить рішення господарського суду Донецької області від 29.06.2017 р. по справі №905/916/17 скасувати. Прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовної заяви ТОВ «Мединський і К» в повному обсязі.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що рішення господарського суду Донецької області від 29.06.2017 року є незаконним, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального законодавства.

Вказує, на те що в якості підтвердження виконання робіт за договором з боку позивача надано акти здачі-приймання робіт №8377 від 12.12.2016 р., №8538 від 19.12.2016 р., №8760 від 26.12.2016 р., №8834 від 31.12.2016 р., №427 від 09.01.2017 р., №579 від 16.01.2017 р., №646 від 23.01.2017 р. №866 від 01.02.2017 р., ОСОБА_5, зазначені акти підписані, на думку відповідача не уповноваженою особою. Враховуючи наведене, судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не було враховано норму статті 246 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

Також, стверджує, що при винесенні оскаржуваного рішення, судом першої інстанції було порушено ч.1 ст.43 Господарського процесуального кодексу України. Також, звертає увагу на те що, судом першої інстанції безпідставно відхилено клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення по справі, зважаючи на тяжке матеріальне становище, що підтверджувалось звітом про фінансові результати та захопленням всього майна підприємства і порушеною з цієї підстави кримінальною справою.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.07.2017р. було сформовано судову колегію у складі: головуючий суддя Чернота Л.Ф., судді: Зубченко І.В., Марченко О.А. (а.с.165).

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 14.07.2017 р. було прийнято апеляційну скаргу у справі №905/916/17 до провадження, справу призначено до розгляду на 04.09.2017 р. на 14:30 год. (а.с.166).

У зв'язку з перебуванням у відпустці судді-члена колегії ОСОБА_7 для подальшого розгляду справи розпорядженням керівника апарату Донецького апеляційного господарського суду від 01.09.2017 р. №1537 було призначено повторний автоматизований розподіл справи, за результатами якого протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів сформовано склад колегії суддів : головуючий Чернота Л.Ф., судді Зубченко І.В., Радіонова О.О. (а.с.183-184).

Представник позивача в судовому засіданні 04.09.2017 р. надав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує на те, що як було встановлено судом першої інстанції згідно Додатку 2 до договору сторонами погоджено примірний зразок акту прийому передачі виконаних робіт, яким передбачено можливість підписання актів директорами виробництва замовника за договором. Також, позивач зазначив, що фактом часткової сплати боргу підтверджується згода відповідача на виконання визначених обсягів робіт та належність оформлення актів прийому-передачі виконаних робіт. Також, позивач стверджує, що не отримував від відповідача копії заяви про відстрочення виконання рішення суду, чим на його думку порушено порядок розгляду даної заяви. Відтак, позивач, заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив рішення господарського суду Донецької області від 29.06.2017р. по справі №905/916/17 залишити без змін. Судова колегія розглянула та долучила вищезазначений відзив до матеріалів справи.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, але через канцелярію Донецького апеляційного господарського суду 01.09.2017 р. надіслав клопотання б/н, б/д (з додатками), у якому зазначає, що у звязку із відпусткою повноважного представника та неможливістю іншого повноважного представника взяти участь та мати змогу захистити свої права та інтереси під час розгляду даної справи, просить суд відкласти розгляд апеляційної скарги по справі №905/916/17 на іншу дату з метою надання можливості представнику Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод» взяти участь у судовому засіданні (а.с. 178-180). Ухвалою суду не було зобовязано обовязкову явку сторін, тому судова колегія розглянула вищезазначене клопотання та відхилила його, як необґрунтоване.

Судове засідання апеляційної інстанції здійснювалось за допомогою звукозаписувального технічного засобу у порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.ст. 4-4, 81-1,99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до статті 101 Господарського процесуального кодексу України на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. А тому вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу, оскільки для з`ясування фактичних обставин справи достатньо матеріалів, що знаходяться в матеріалах справи №905/204/17.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 01.01.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Мединський і К в особі генерального директора ОСОБА_8, який діє на підставі Статуту (виконавець) з однієї сторони та Публічним акціонерним товариством Єнакієвський металургійний завод, яке у подальшому змінило тип товариства з Публічного на Приватне і стало найменуватись Приватне акціонерне товариство Єнакієвський металургійний завод, (замовник) в особі генерального директора ОСОБА_9, який діє на підставі Статуту з другої сторони був укладений договір на виконання робіт №14000916 (а.с.11- 19).

Відповідно до п.1.1 договору, в порядку та на умовах, передбачених цим договором, виконавець зобовязується на свій ризик виконати роботи:-з перевезення шлаків металургійного виробництва, металевого брухту, товарно-матеріальних цінностей замовника;-з розроблення і планування шлаків на складах і відвалах замовника, навантаженню шлаків і їх відходів в транспортні засоби; - з очищення території замовника, у тому числі підїзних шляхів, від шлаку та іншого сміття; - робіт з використанням автокрана виконавця; - з розробки і планування матеріалів високої щільності на території замовника спеціалізованою технікою виконавця, а замовник зобовязується прийняти і оплатити виконані роботи.

Пунктом 2.1.2 договору в редакції додаткової угоди №12 від 31.01.2017р., початком виконання робіт виконавцем є 01.01.2015р., закінченням 28.02.2017р.

Вимогами п.4.1 договору встановлено, що здавання-приймання виконаних робіт оформлюється 4 рази на місяць - 8, 16, 24 та останнього числа звітного місяця актом здавання-приймання виконаних робіт, який підписується уповноваженими представниками сторін і скріплюється печатками сторін.

Вартість робіт, виконаних за цим договором, оплачується замовником протягом 60 календарних днів з моменту підписання сторонами акту здавання-приймання виконаних робіт (додаток №2 до цього договору) і отримання від виконавця рахунку на оплату, згідно п.5.3 договору.

Договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 28.02.2017р., відповідно до п.8.1 договору в редакції додаткової угоди №12 від 31.01.2017р.

На виконання умов договору, позивачем протягом грудня 2016 року і січня 2017 року були здійснені автоперевезення вантажів і виконані обумовлені договором роботи, що підтверджується актами здавання-приймання виконаних робіт, які містяться в матеріалах справи (а.с.29-33). Загальна сума наданих послуг складає 5 128 656,99грн. З боку замовника всі вищезазначені акти підписані директором з виробництва.

Для оплати наданих послуг позивачем були передані відповідачеві відповідні рахунки. Копії яких містяться в матеріалах справи ( а.с.39-46).

Із матеріалів справи вбачається, що здійснені перевезення і виконані роботи були оплачені відповідачем частково у сумі 358 679,52 грн., що ним не заперечується.

Але, у звязку з порушенням відповідачем п.5.3 договору та неповною оплатою наданих товариству послуг, позивач звернувся до останнього з претензією б/н від 15.03.2017р. (а.с.47-48), в якій вимагав погасити заборгованість за надані послуги в розмірі 3 030 118,65 грн. Однак, вказана претензія була залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Як вбачається із матеріалів справи, заборгованість у сумі 4 769 977,47 грн. відповідачем не сплачена, доказів зворотного суду першої інстанції не було надано.

Приписами ст.526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу;

Пунктом 1 ст.193 Господарського кодексу України унормовано, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Частиною 1 ст.530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст.612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Із матеріалів справи вбачається, що загальна сума 3% річних за прострочення платежу за період з 13.02.2017р. (позивачем помилково зазначено 2016р.) по 03.04.2017р. складає 10 015,93грн., позивачем заявлена більша сума, а саме 10 076,11грн.

3% річних, з огляду на невірний розрахунок, підлягають задоволенню частково у сумі 10 015,93грн.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що акти, підписані не уповноваженою особою. Але, судова колегія погоджується з судом першої інстанції в тому, що дані заперечення відповідача є нобгрунтованими з огляду на таке.

Згідно довіреності від 01.01.2016р. № 73/5-15, виданою на один рік, директор з виробництва мав право підписувати акти здавання-приймання виконаних робіт.

Додатком №2 до договору на виконання робіт №14000916 від 01.01.15р. сторони узгодили зразок акта здавання-приймання виконаних робіт, у якому зазначено, що акти з боку замовника має підписувати саме директор з виробництва.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідачем виконані роботи у спірний період частково оплачені і тим самим відповідач підтвердив як факт виконання позивачем робіт, так і правомірність складених сторонами документів. На рахунках, які містяться в матеріалах справи є відмітка про отримання їх представником відповідача. Умовами укладеного між сторонами договору і чинним законодавством не передбачено, що рахунки мають передаватись генеральному директорові заводу.

Відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що уповноваженою особою на підписання подібних документів з боку Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод» є виключно генеральний директор, крім того, позивач, надав належно завірену копію довіреності від 01.01.2016р. № 73/5-15 (а.с.106)

Апелянтом у скарзі зазначається про те, що позивачем до позовної заяви не було надано графіку роботи на місяць. У даному випадку, відсутність графіку не є підставою для звільнення відповідача від оплати виконання робіт.

Щодо клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення на 3 роки судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо залишення його без задоволення, оскільки ним не доведено наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, а саме, належними і допустимими документами не доведено свій реальний фінансовий і майновий стан.

Згідно п.7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 р. «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господ повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Донецької області від 29.06.2017 року у справі №905/916/17 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права України, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статями 33, 34, 43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод», м. Маріуполь, Донецька область на рішення господарського суду Донецької області від 29.06.2017 р. у справі №905/916/17 залишити без задоволення, а рішення господарського суду Донецької області від 29.06.2017 р. у справі №905/916/17 без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий Л.Ф. Чернота

Судді І.В.Зубченко

ОСОБА_3

Надруковано :4 прим.

1 позивачу

1 відповідачу

1 у справу

1 ГСДО