ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"05" вересня 2017 р. Справа № 903/558/17

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до відповідача 1: Державного підприємства Укрриба

відповідача 2: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Волинській області

про визнання недійсним договору

Суддя: Філатова С.Т.

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача: ОСОБА_2, дов. № HMI 179520 від 31.07.2017 р.

від відповідача 1: н/в

від відповідача 2: ОСОБА_3, дов. від 02.02.2017р. №9

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу розяснено право відводу судді. Відводу судді не заявлено. В судовому засіданні згідно ст. 22 ГПК України розяснено процесуальні права та обовязки сторін.

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся з позовом до Державного підприємства Укрриба, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Волинській області про визнання недійсним договору зберігання державного майна № 27/13 від 25.12.2013 р. та додаткової угоди до нього від 01.03.2014 р., укладених між ДП Укрриба та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1

Позовні вимоги обґрунтовані наступним:

25.12.2013 року між позивачем та Державним підприємством Укрриба було укладено договір № 27/13 зберігання державного майна.

Відповідно до умов договору відповідач 1 зобов'язався передати позивачу на відповідальне зберігання гідротехнічні споруди рибницьких ставів, а останній прийняти їх. Передані на зберігання гідротехнічні споруди знаходяться за адресою: Волинська область, Горохівський район, с. Угринів.

Пунктом 6.1. договору передбачено, що цей договір набуває чинності з дня його підписання та діє до укладення договору оренди державного майна.

До договору 01 березня 2014 року була укладена додаткова угода, якою відповідач 1 надав дозвіл позивачу користуватися майном, переданим на зберігання, та встановив плату за це в розмірі 488,63 грн.

Однак, стало відомо, то ДП Укрриба не мало необхідного обсягу повноважень на укладення договору зберігання, а пізніше додаткової угоди.

Спільним наказом Міністерства аграрної політики України та Фонду державного майна України від 06.05.03 №126/752 Про передачу гідротехнічних споруд до сфери управління Мінагрополітики України, на баланс Державного підприємства Укрриба були передані гідротехнічні споруди, включаючи ставкові рибоводні споруди та інше майно, яке під час приватизації не увійшло до статутних фондів і господарських товариств. Тобто, зазначені гідроспоруди є державним майном, що знаходиться у сфері управління Міністерства аграрної політики України та перебуває на балансі Державного підприємства Укрриба.

В порушення ст. 6 Закону України Про управління об'єктами державної власності, статтей 5, 9-13. 19 Закону України Про оренду державного та комунального майна, статтей 7, 13 Закону України Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні при укладенні спірного договору про передачу права експлуатації гідротехнічних споруд, що перебувають на балансі ДП Укрриба, не проводилася оцінка майна, що передається в користування, не проводився конкурс з продажу права оренди державної оренди майна.

Укладений договір зберігання державного майна № 27/1 3 від 25.12.2013 року містить усі ознаки договору оренди (передача майна в користування, строковість. оплатність. мета здійснення господарської діяльності). Частиною 1 ст. 759 ЦКУ закріплено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. З аналізу даної норми вбачається, що метою договору (оренди) є передача майна у тимчасове користування за плату. Тобто, об'єктом договору є майно, яке підлягає передачі в користування (передбачається можливість отримання з речі її споживчих властивостей без зміни субстанції речі), а ознаками даного правочину є платність та строковість договору.

Єдиним орендодавцем державного майна може бути лише Фонд державного майна України, а тому є достатньо підстав вважати, що передача в експлуатацію гідротехнічних споруд без участі Фонду (відповідача-2) без його дозволу суперечить вимогам чинного законодавства України, а ДП Укрриба при укладенні спірного договору перевищило свою компетенцію, як балансоутримувача майна.

Окрім того, позивач повідомив, що спірний договір було припинено 20.06.2016 р., однак це не позбавляє його права визнати договір недійсним.

В правове обгрунтування позовних вимог позивач послався на ч. 1 ст. 207 ГК України, ч. 1 ст. 235 ЦК України, ч. 2 ст. 235 ЦК України, ст.ст. 203, 215, 216, 227, 230, 653 ЦК України.

Ухвалою суду від 14.07.2017р. порушено провадження у справі. Зобовязано відповідача 1 подати статут, пояснення (обґрунтовані доводи та заперечення) по суті позовних вимог, відповідача 2: положення, пояснення (обґрунтовані доводи та заперечення) по суті позовних вимог.

Відповідач -1 Державне підприємство Укрриба звернувся із клопотанням № 11-09/203 від 07.08.2017 р. про передачу справи за територіальною підсудністю до господарського суду м. Києва та застосування строків позовної давності. На виконання вимог ухвали суду від 14.07.2017 р. подав статут, однак представника в судове засідання не направив, пославшись на перебування у відпустці керівника підприємства.

Клопотання № 11-09/203 від 07.08.2017 р. обґрунтовує наступним.

Згідно зі ст. 15 ГПК України справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні господарських договорів, справи у спорах про визнання договорів недійсними розглядаються господарським судом за місцезнаходженням сторони, зобов'язаної за договором здійснити на користь другої сторони певні дії, такі як: передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо.

Відповідно до п. 1.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, за наявності двох чи кількох відповідачів, які є зобов'язаними за договором, справа розглядається за місцезнаходженням одного з них за вибором позивача.

У позовній заяві не зазначено, які саме права або охоронювані законом інтереси позивача порушило регіональне відділення Фонду державного майна України по Волинській області при укладанні позивачем з відповідачем договору зберігання державного майна від 25.12.2013 р. № 27/13, а також які зобовязання за договором повинне здійснювати РВ ФДМУ.

Відповідно до змісту позовної заяви, РВ ФДМУ є неналежним відповідачем по даній справі, а тому справа № 903/558/17 повинна бути передана за територіальною підсудністю до господарського суду м. Києва.

Водночас, звернувся із заявою про застосування строків позовної давності, мотивуючи таким:

Статтею 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позивач міг довідатися про порушення або оспорювання своїх прав і охоронюваних законом інтересів при укладанні з відповідачем договору, а тому, строк позовної давності по вимозі щодо визнання такого договору недійсним, минув для позивача 25.12.2016.

На думку відповідача, позовна заява у даній справі подана з метою уникнення сплати коштів за користування відповідним державним майном, оскільки на даний час на розгляді господарського суду Волинської області знаходиться справа № 903/474/17 за позовом ДП Укрриба до ФОП ОСОБА_1 про стягнення 22 012, 07 грн. за користування останнім державним нерухомим майном на підставі договору, що є предметом розгляду даної справи. 01.08.2017 р. за клопотанням ФОП ОСОБА_1 розгляд справи № 903/474/17 зупинено до набрання законної сили рішенням суду по справі №903/558/17.

Представник позивача клопотання відповідача-2 заперечив в поясненнях від 08.08.2017 р., мотивуючи таким:

Перебіг позовної давності починається, за загальним правилом, від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Позивачу стало відомо, що ДП Укрриба немає права розпоряджатися гідротехнічними спорудами (державним майном) весною 2016 року, а саме з моменту публікації оголошення РВ ФДМУ по Волинській області на своєму сайті інформації про вивчення попиту щодо передачі в оренду обєктів державного майна. Звернувшись до РВ ФДМ по Волинській області, отримали інформацію, що ДП Укрриба не є розпорядником державного майна, не має права укладати договір зберігання та те, що складений між сторонами договір, є незаконним.

6 квітня 2016 року в додатку до Державного інформаційного бюлетеня про приватизацію Відомості приватизації № 28 (944) було опублікована інформація РВ ФДМУ по Волинській області про оголошення конкурсу з відбору субєктів оціночної діяльності, які будуть залучені до проведення незалежної оцінки майна, із тому числі тих гідротехнічних споруд, що перебували на зберіганні.

28 квітня 2016 року між ОСОБА_1, РВ ФДМ України по Волинській області та ТОВ Волинь-експерт було підписано договір № 40 про надання послуг з оцінки майна, а саме гідротехнічних споруд, які знаходяться в с. Угринів. Горохівського району, Волинської області.

В додатку до Державного інформаційного бюлетеня про приватизацію Відомості приватизації № 41 (957) від 23.05.2016 р. вийшло оголошення орендодавця РВ ФДМУ по Волинській області, про намір передати в оренду обєкти державного майна, в переліку під номером 6 були вказані гідротехнічні споруди ставу Угринів.

Таким чином, лише після звернення до РВ ФДМ України по Волинській області, дізналися про легітимний порядок передачі в користування гідротехнічних споруд, а відтак довідалися про незаконність укладеного з відповідачем-1 договору зберігання державного майна № 27 17 від 26.12.2017р. та додаткової угоди до договору зберігання державного майна від 01.07.2014 року.

Відповідач 2 щодо вирішення клопотання відповідача поклався на розсуд суду.

Суд відхилив клопотання Відповідача 1 про передачу справи за територіальною підсудністю до господарського суду м. Києва, оскільки згідно ч. 3 ст. 15 ГПК України справи у спорах за участю кількох відповідачів розглядаються господарським судом за місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

В даному випадку позивач подав позов до господарського суду Волинської області, оскільки відповідач 2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто справа підсудна господарському суду Волинської області.

Судом не прийняті доводи відповідача 1 щодо не порушення прав або охоронюваних законом інтересів відповідача 2, оскільки визначення питання порушення охоронюваних законом інтересів сторін здійснюється за наслідками судового провадження, а не на стадії порушення провадження у справі. Водночас, за правилами ч. 3 ст. 17 ГПК України справа, прийнята господарським судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута по суті і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому господарському суду.

Що стосується заперечень відповідача про пропуск строку позовної давності, то у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2014 року у справі № 3-14гс14 наголошено, що якщо судом на підставі досліджених у судовому засіданні доказів буде встановлено, що право особи, про захист якого вона просить, порушене, а стороною у спорі до винесення рішення буде заявлено про застосування позовної давності, і буде встановлено, що строк позовної давності пропущено без поважних причин, суд на підставі статті 267 ЦК України ухвалює рішення про відмову в задоволенні позову за спливом позовної давності. При цьому у разі визнання судом причин пропущення позовної давності поважними, порушене право підлягає захисту.

Клопотання відповідача про застосування строку позовної давності буде розглянуте судом за наслідками судового провадження.

Відповідач 2 - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Волинській області в поясненнях № 10-06-1684 від 07.08.2017р. позов заперечило, зазначило, що спільним наказом Міністерства аграрної політики України та Фонду державного майна України від 06.05.2003 року № 126/752 Про передачу гідротехнічних споруд, до сфери управління Мінагрополітики України та на баланс Державного підприємства Укрриба були передані гідротехнічні споруди, включаючи ставкові рибоводні споруди та інше майно, яке під час приватизації не увійшло до статутних фондів господарських товариств. Зазначені гідротехнічні споруди є державним майном, що знаходиться у сфері управління Державного агентства рибного господарства України. Оскільки власником майна (гідротехнічних споруд) є держава в особі Державного агентства рибного господарства України, то саме воно наділене правом розпоряджатися державним майном, в тому числі і надання згоди на передачу його в користування чи оренду. Проте, в період укладення договору зберігання від 25.12.2013 №27/13, Державне агентство рибного господарства України дозволу на передачу даних державних об'єктів у користування чи оренду регіональному відділенню не надавало.

При укладенні зазначеного вище договору між ДП Укрриба та ФОП ОСОБА_1 до регіонального відділення не надходили заява про оренду, проект договору оренди, а також інші документи згідно з переліком документів, які подаються орендодавцеві для укладення договору оренди майна, що належить до державної власності, затвердженого наказом Фонду державного майна України 15.02.2013 № 201.

Ухвалою суду від 08.08.2017р. розгляд справи згідно ст. 77 ГПК України відкладався у звязку з необхідністю витребування додаткових доказів по справі. Зобовязано відповідача 1 подати суду обґрунтовані доводи по суті пояснень позивача від 08.08.2017р.

У клопотанні від 21.08.2017р. №11-09/215 ДП «Укрриба» вдруге звернувся з клопотанням про передачу справи за територіальною підсудністю до господарського суду м. Києва, обґрунтовуючи тим, що згідно зі ст. 15 ГПК України справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні господарських договорів, справи у спорах про визнання договорів недійсними розглядаються господарським судом за місцезнаходженням сторони, зобов'язаної за договором здійснити на користь другої сторони певні дії, такі як: передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо.

Відповідно до п. 1.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, за наявності двох чи кількох відповідачів, які є зобов'язаними за договором, справа розглядається за місцезнаходженням одного з них за вибором позивача.

У позовній заяві не зазначено, які саме права або охоронювані законом інтереси позивача порушило регіональне відділення Фонду державного майна України по Волинській області при укладанні позивачем з відповідачем договору зберігання державного майна від 25.12.2013 р. № 27/13, а також які зобовязання за договором повинне здійснювати РВ ФДМУ.

Відповідно до змісту позовної заяви, РВ ФДМУ є неналежним відповідачем по даній справі, а тому справа № 903/558/17 повинна бути передана за територіальною підсудністю до господарського суду м. Києва.

Ухвалою суду від 08.08.2017р. суд відхилив клопотання відповідача 1 про передачу справи за територіальною підсудністю до господарського суду м. Києва, мотивуючи тим, що згідно ч. 3 ст. 15 ГПК України справи у спорах за участю кількох відповідачів розглядаються господарським судом за місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

В даному випадку позивач подав позов до господарського суду Волинської області, оскільки відповідач 2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто справа підсудна господарському суду Волинської області.

Судом не прийняті доводи відповідача 1 щодо не порушення прав або охоронюваних законом інтересів відповідача 2, оскільки визначення питання порушення охоронюваних законом інтересів сторін здійснюється за наслідками судового провадження, а не на стадії порушення провадження у справі. Водночас, за правилами ч. 3 ст. 17 ГПК України справа, прийнята господарським судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута по суті і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому господарському суду.

У судовому засіданні 05.09.2017р. представник позивача звернувся до суду з клопотанням про продовження строку розгляду справи у звязку з необхідністю представити нові докази по справі. Представник відповідача 2 клопотання підтримав.

З метою повного та всебічного з'ясування всіх обставин по справі, зважаючи на непредставлення ДП «Укрриба» витребуваних доказів, необхідність витребування додаткових доказів по справі, господарський суд, керуючись ст. 69, п.п. 2, 3 ст. 77 ГПК України, вважає за необхідне задовольнити клопотання представника позивача, підтримане представником відповідача 2, продовжити строк розгляду справи та відкласти розгляд останньої.

Господарський суд, керуючись п.п. 2, 3 ст.77, ст.86 ГПК України, -

ухвалив:

1. За клопотанням представника позивача від 05.09.2017р. продовжити строк розгляд справи на 15 днів по 28.09.2017р.

2.Розгляд справи відкласти на 26.09.2017р. на 14:30 год.

3. Представити суду:

3.1. Позивачу: заява зберігача щодо надання дозволу на користування майном, зазначена у преамбулі додаткової угоди від 01.03.2014р. до додаткового зберігання державного майна №27/13 від 25.12.2013р.; докази в підтвердження припинення договору зберігання державного майна №27/13 від 25.12.2013р.

3.2. Відповідачу 1: обґрунтовані доводи по суті пояснень позивача від 08.08.2017р.; статут ДП «Укрриба» в редакції на момент укладення договору від 25.12.2013р. №27/13; заява зберігача щодо надання дозволу на користування майном, зазначена у преамбулі додаткової угоди від 01.03.2014р. до додаткового зберігання державного майна №27/13 від 25.12.2013р.; докази в підтвердження припинення договору зберігання державного майна №27/13 від 25.12.2013р.; лист Державного агентства рибного господарства України №2-4-5/4273 від 29.08.2011р.

3.3. Відповідачу 2: докази в підтвердження припинення договору зберігання державного майна №27/13 від 25.12.2013р.; лист Державного агентства рибного господарства України №2-4-5/4273 від 29.08.2011р.

Представники позивача та відповідача 2 про наступне судове засідання повідомлені під розписку у судовому засіданні.

Відповідачу 1 надіслати ухвалу рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

У разі неподання витребуваних судом доказів спір буде розглянутий за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Суддя С.Т. Філатова