ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2017 р. Справа № 926/2136/17

За позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» м.Київ в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вторчермет»

про стягнення штрафу в сумі 111 845,00 грн.

Суддя С.О. Миронюк

Представники:

від позивача ОСОБА_1 представник. Довіреність від 17.05.2017 р.

від відповідача ОСОБА_2 представник. Ордер № 12547 від 06.09.20107 р.

Суть спору: Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» м. Київ в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вторчермет» про стягнення штрафу в розмірі 111 845,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги у справі, позивач посилається на порушення відповідачем положень, передбачених ст.122 Статуту залізниць України щодо маси вантажу, яка вказується у накладній, за що статтею 118 Статуту встановлена відповідальність у вигляді штрафу в розмірі пятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Провадження у справі порушено ухвалою господарського суду Чернівецької області від 26.06.2017 р., справу до розгляду в судовому засіданні призначено на 13.07.2017 р.

Ухвалою господарського суду Чернівецької області від 13.07.2017 р. відкладено розгляд справи на 02.08.2017 р., в звязку з неявкою представника відповідача в судове засідання.

У відповідності до розпорядження № 59/17 від 02.08.2017 року щодо повторного автоматичного розподілу справи у звязку з перебуванням судді Желіка Б.Є. у щорічній відпустці дану справу передано на розгляд судді Миронюку С.О.

02.08.2017 р. представник відповідача подав відзив на позов в якому просить задовольнити позовні вимоги частково в сумі 23769,00 грн., в решті позовних вимог відмовити, враховуючи співвідношення заявленого до стягнення розміру штрафу з відсутністю негативних наслідків від порушення зобовязання (збитків, додаткових витрат) понесених позивачем через неправильне зазначення маси вантажу у накладній, важкий фінансовий стан відповідача та малу прибутковість господарської діяльності відповідача.

В судовому засіданні 02.08.2017 р. оголошено перерву до 22.08.2017 р.

Ухвалою господарського суду Чернівецької області від 22.08.2017 р. відкладено розгляд справи на 06.09.2017 р., в звязку з неявкою представника відповідача в судове засідання.

06.09.2017 р. на адресу суду від позивача надійшло заперечення на відзив, вважаючи доводи відповідача необґрунтованими.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача позов не визнав та підтримав заперечення на позов з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, дослідивши та оцінивши докази які мають юридичне значення для розгляду позовної заяви, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, суд встановив:

16.12.2016 р. Товариством з обмеженою відповідальністю Вторчермет відправлено вантаж в залізничному вагоні № 67662858 за накладною № 43295286 із зазначеною масою 61100 кг на станцію Сартана Донецької залізниці зі станції Суми Південої залізниці на адресу Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат «Азовсталь».

При проходженні 24.12.2016 р. вагону № 67662858 з вантажем через станцію Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці, залізницею було проведено перевірку маси вантажу, під час якої виявлено, що маса вантажу у вищезазначеному вагоні не відповідає масі вантажу, вказаній вантажовідправником у накладній № 43295286. За результатами зважування зясувалося, що вага брутто 63850 кг, тара 23200 кг, нетто 40650 кг. Зважування вагонів проводилось за допомогою ваг станції Запоріжжя-Ліве повірених 01.02.2016 р., вага вантажу визначалася тензометричним засобом ваговимірювальної техніки «ВВЕТ-150-ТД 1-ЕП2-ДП-С», заводський номер 031, вантажопідйомністю 150 тон, яка занесена до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки за номером У2270-05 (а.с. 18).

Для засвідчення цих обставин, станцією було складено ОСОБА_3 форми ГУ-22 РА № 016059/1741 (а.с.16) та ОСОБА_3 форми ГУ-22 РА № 016059/1302 (а.с.17) у розділі "Д" якого (опис виявленого із зазначенням кількості недостачі або надлишку) зазначено, що при переважуванні вагону в статичному режимі на справних 150-тонних вагонних електронно-тензометричних вагах, які пройшли держповірку 01.02.2016 р., виявилось, що вага нето згідно документів 61100 кг, тара 23200, а фактично вага брутто - 63850 кг, тара 23200 кг, нетто 40650 кг, що менше документа на 20450 кг. Навантаження вантажу нижче 10 см бортів. В документі зазначено маркування вапном, фактично через сніжний покров маркування не проглядається. В технічному відношенні вагон справний, двері закриті, розвантажувальні люки укручені металевим дротом. Прибув у супроводі охорони залізниці.

Стаття 3 Закону України «Про залізничний транспорт» від 04.07.1996 № 273/96-ВР (далі Закон № 273) встановлює, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається із законів України «Про транспорт», «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Стаття 908 Цивільного кодексу України, яка кореспондується із ст. 306 Господарського кодексу України, встановлює, що загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про залізничний транспорт» нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України, є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статтею 37 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 (далі Статут), передбачено, що під час здавання вантажів для перевезення відправник має зазначити їх масу у накладній основному перевізному документі, який підтверджує укладення договору перевезення вантажу (ст.909 ЦК України, ст.307 ГК України, ст.23 Статуту).

Стаття 24 Статуту надає залізницям право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній. Статтею 122 Статуту установлено відповідальність вантажовідправника у вигляді штрафу за неправильне зазначення в накладній маси вантажу.

Частиною першою статті 26 Закону № 273 передбачено, що обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами. Аналогічну норму містить ст.129 Статуту, відповідно до якої обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. За правилами цієї статті комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах. Цією статтею передбачено також, що порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Правила складання актів, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 08.07.2002 за № 567/6855.

Згідно з п.2 Правил складання актів, комерційні акти складаються для засвідчення, зокрема, невідповідності маси наявного вантажу даним, зазначеним у перевізних документах.

Як вбачається із вищевказаних ОСОБА_3 Актів РА № 016059/1741 та № 016059/1302, підставою його складення стала невідповідність маси вантажу, який перевозився у вагоні № 67662858, даним, зазначеним вантажовідправником у накладній № 43295286.

Відповідно до ст.13 Статуту, для зважування вантажів, багажу і вантажобагажу (товаробагажу) використовуються вагонні, вантажні, елеваторні та інші ваги.

Наказом Міністерства інфраструктури України 31.07.2012 № 442, зареєстрованому в Мінюсті України 11.10.2012 за № 30/143-08(39366-07(10/348-06), затверджено Інструкцію про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки (на залізничному транспорті України (далі Інструкція), розроблена відповідно до положень Законів України «Про метрологію та метрологічну діяльність», «;Про залізничний транспорт».

Вимоги цієї Інструкції є обовязковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України, діяльність яких повязана із застосуванням, розробленням, виготовленням, продажем, прокатом та обслуговуванням засобів ваговимірювальної техніки, призначених для визначення маси вантажів, які перевозяться залізничним транспортом України, і за результатами зважування на яких оформлюються перевізні документи (п.13. Інструкції).

Відповідно до п.1.4 Інструкції, огляд-перевірка придатності ЗВВТ для зважування вантажів - визначення стану та характеристик ЗВВТ, відновлення, у разі потреби, робочого стану ЗВВТ без заміни або зміни конструкції його елементів чи програмного забезпечення.

Відповідно до п.5.6 Інструкції, під час експлуатації ЗВВТ виконуються такі види робіт з обслуговування: огляд-перевірка, профілактичне технічне обслуговування, ремонт, технічний огляд ЗВВТ, діагностичне обстеження вагонних ваг.

Під час огляду-перевірки ЗВВТ перевіряється відповідність їх технічного стану конструкторській документації і нормативним вимогам та визначається за допомогою еталонів, чи не перевищуються значення встановлених для ЗВВТ нормованих метрологічних характеристик: для статичних ЗВВТ - непостійність показів ненавантажених ЗВВТ, незалежність показів ЗВВТ від положення вантажу на вантажоприймальному пристрої, похибки навантажених ЗВВТ; для динамічних ЗВВТ - похибка ЗВВТ під час зважування вагонів у русі (п.5.7 Інструкції).

Згідно з п.3.46 Інструкції не допускається заїзд рухомого складу на вагонні ваги, які не пройшли необхідного діагностичного обстеження, мають прострочені терміни повірки чи огляду-перевірки або мають видимі деформації, тріщини в опорних частинах важелів та в елементах фундаменту, стійок, балок (поздовжніх та поперечних).

Згідно з п.3.47 Інструкції не допускається зважування вантажів, що перевозяться залізницями, на ЗВВТ, у яких: прострочені терміни повірки; пошкоджені відбитки повірочних тавр або місця їх нанесення; втрачений технічний паспорт ЗВВТ; в останніх записах в технічному паспорті про повірку, огляд-перевірку зроблені виправлення, не засвідчені підписом осіб, зазначених у пункті 2.5 розділу ІІ цієї Інструкції; прострочені терміни огляду-перевірки.

Позивачем надано копію технічного паспорта на доказ своєчасності проходження огляду-перевірки вагонних ваг, на яких проводилося зважування вагону № 67662858 з вантажем (а.с.18-19).

У п.3.2 розяснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 № 04-5/601 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезень вантажів залізницею» в редакції розяснення президії ВГСУ від 29.09.2008 № 04-5/225, розяснено, що статтею 34 ГПК передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника та вантажоодержувача при перевезенні вантажів залізницею, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць у випадках, передбачених статтею 129 Статуту.

Отже, допустимим доказом матеріальної відповідальності відповідача (вантажовідправника) є саме комерційний акт.

У п.8 листа ВГСУ від 29.11.2007 № 01-8/917 «Про деякі питання судової практики застосування Статуту залізниць України, інших норм транспортного законодавства, зокрема, вказано, що господарський суд при вирішенні спору по суті має право і повинен надавати оцінку будь-яким доказам, - в тому числі комерційному акту, акту загальної та інших форм, іншим складеним залізницею та вантажоодержувачем, вантажовідправником, документам з огляду на їх відповідність вимогам Статуту залізниць України, Правилам перевезення вантажів, іншим нормативно-правовим актам.

Надаючи оцінку складеними залізницею комерційними актами, суд доходить висновку, що дані акти відповідають вимогам законодавства і є допустимими доказами, які засвідчують матеріальну відповідальність Товариства з обмеженою відповідальністю «Вторчермет».

Отже, позивачем надано суду належні і допустимі докази на доведення обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Проте, обєктивно оцінюючи допущене відповідачем порушення, суд вважає, що заслуговує на увагу те, що відповідачем у накладній було вказано масу вантажу більшу, ніж маса фактично перевозимого вантажу. Тобто, залізниця фактично отримала надлишкову плату (переплату) залізничного тарифу. При цьому, наслідки допущеного відповідачем порушення не завдали залізниці матеріальних збитків.

Враховуючи вищенаведене, виходячи із фактичних обставин справи, суд вважає правомірним застосування у даному випадку, як виняток, п.3 ст.83 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

В абзаці 3 п.п.3.17.4 п.п.3.17 п.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України» розяснено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

З урахуванням наведеного, суд вважає можливим зменшити розмір штрафу до 22369,00 грн. (однієї проїзної плати).

За таких обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 111 845,00 грн. підлягає частковому задоволенню в сумі 22 369,00 грн.

У п.п.4.3 п.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21.02.2013 № 7 розяснено, що у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 Господарського процесуального кодексу України зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Отже, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вторчермет» (вул. Героїв Майдану, 20, м. Чернівці, 58000, р/р 501 в ПАТ «ОСОБА_4 Дніпро» м. Дніпро, МФО 305749, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (вул. Тверська, 5, м.Київ 03680, ) в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» (пр. Д. Яворницького, 108, м. Дніпро, 49602, р/р 7468 у філії Дніпропетровське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 305482 ) штраф у сумі 22 369,00 грн. та судовий збір в сумі 1667,67 грн.

3. В решті позовних вимог відмовити.

4. З набранням судовим рішенням законної сили видати наказ.

Повний текст рішення складено та підписано 11.09.2017 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

У разі подання апеляційної скарги або апеляційного подання до Львівського апеляційного суду через Господарський суд Чернівецької області, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

Суддя С.О. Миронюк