РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2017 Справа №910/13059/17
За позовом Дочірнього підприємства "КиївГазЕнерджи"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогазгруп "Деметра"

про стягнення 2 500 000,00 грн.

Суддя Трофименко Т.Ю.

У засіданні брали участь:

від позивача: Лебедєв Ю.В. за довіреністю № Д-15/17 від 14.03.2017

Данилевський О.М. за довіреністю № Д-3/17 від 01.02.2017

від відповідача: Журба М.В. за довіреністю № б/н від 01.06.2017

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

На розгляд Господарського суду м. Києва передані позовні вимоги Дочірнього підприємства "КиївГазЕнерджи" про стягнення 2 500 000 грн. з Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогазгруп "Деметра" за неналежне виконання умов договору купівлі-продажу від 27.01.2016 № НД-21/16.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.08.2017 року було порушено провадження по справі № 910/13059/17 та призначено її розгляд на 06.09.2017 року.

06.09.2017 відповідач через відділ діловодства суду подав письмові пояснення по справі, в яких вказав, що: 01.09.2017 відповідач перерахував на користь позивача 50 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 01.09.2017 № 2077 та станом на 05.09.2017 сума заборгованості складає 2 450 000 грн.; також, відповідач подав заяву про відстрочення виконання рішення суду до 31.10.2017.

Представники позивача в судовому засіданні 06.09.2017 підтримали заявлені позовні вимоги та надали заяву про відсутність аналогічних спорів між сторонами та клопотання про долучення документів до матеріалів справи; представник відповідача позовні вимоги визнав та просив суд задовольнити заяву про відстрочення виконання рішення суду до 31.10.2017.

В судовому засіданні 06.09.2017 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи повноважних представників сторін по суті спору та дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, Господарський суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договір - є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Цивільні права і обов'язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Договір - це категорія цивільного права, яка визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. До зобов'язань, що виникають з договорів, застосовуються загальні положення про зобов'язання, якщо інше не випливає із закону або самого договору. Як і будь-який правочин, він є вольовим актом, оскільки виражає спільну волю сторін, що втілюється у договорі. Змістом договору є, власне, ті умови, на яких сторони погоджуються виконувати договір, і вони мають дотримуватися взятих на себе зобов'язань.

27.01.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Нафтогазгруп "Деметра" (оптовий продавець) та Дочірнім підприємством "КиївГазЕнерджи" (оптовий покупець) укладено договір купівлі-продажу.

Відповідно до умов п. 1.1. договору оптовий продавець зобов'язується передати у власність оптового покупця природний газ українського походження або імпортований (код УКТЗЕД 27112100) приведений до стандартних умов ((t) = 20С, тиск газу (Р) = 760 мм ртутного стовпчика (101,325 кПа)), (далі - газ), а оптовий покупець зобов'язується прийняти та оплатити газ, в порядку та на умовах, визначених у договорі.

Згідно з п. 2.1. строки передачі газу ту відповідному місяці передачі (далі - місяць передачі) визначаються сторонами у додаткових угодах до договору.

Обсяг газу, що підлягає передачі оптовим продавцем оптовому покупцеві за договором (далі - договірний обсяг), а також ціна за 1 (одну) тисячу м3 газу, визначається та узгоджується сторонами у додаткових угодах до договору (п. 2.2. договору).

Ціна на газ, який підлягає передачі, визначається сторонами у додаткових угодах до договору. Загальна сума договору складається із загальної вартості газу, переданого оптовому покупцю за весь період дії договору (п.п. 4.1.-4.2. договору).

П. 10.1. договору сторони передбачили, що договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2016, але в будь-якому випадку, до моменту повного та належного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором, зокрема, в частині здійснення взаєморозрахунків.

27.01.2016 сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору.

23.02.2016 сторонами укладено додаткову угоду № 2 до договору.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

На виконання умов договору оптовим покупцем було здійснено передоплату за газ, що підтверджується платіжним дорученням від 26.05.2016 № 265 на суму 2 500 000 грн.

Оптовий продавець повинен здійснити поставку природного газу, однак в порушення взятих на себе зобов'язань, поставку здійснено не було.

30.01.2017 позивач звернувся до відповідача з листом № 117/01 про повернення перерахованих коштів у сумі 2 500 000 грн.

30.05.2017 позивач звернувся до відповідача з вимогою № 680/01 про повернення перерахованих коштів у сумі 2 500 000 грн.

27.06.2017 позивач повторно звернувся до відповідача з вимогою № 904/01 про повернення перерахованих коштів у сумі 2 500 000 грн.

06.07.2017 відповідач листом № 06/07-01 надав відповідь позивачу, що на даний час товариство має певні фінансові труднощі та зобов'язується в найкоротший термін повернути отриману передплату.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як встановлено судом, відповідачем не поставлено товар, у зв'язку з чим у позивач просить стягнути з останнього суму передоплати у розмірі 2 500 000 грн.

Разом з тим, відповідач частково перерахував суму коштів у розмірі 50 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 01.09.2017 № 2077, тобто після звернення позивача з даним позовом (07.08.2017).

Відповідно до п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Так, суд дійшов висновку про припинення провадження у справі в частині стягнення 50 000 грн.

Статтею 83 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Суд визнав заяву відповідача про відстрочення судового рішення обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Підсумовуючи вищевикладене, виходячи із заявлених вимог, наведених обґрунтувань та наданих доказів, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору, відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Припинити провадження у справі № 910/13059/17 за позовом Дочірнього підприємства "КиївГазЕнерджи" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогазгруп "Деметра" в частині стягнення 50 000 грн.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогазгруп "Деметра" (03040, м. Київ, вул. Стельмаха, 6-а, офіс 1; ідентифікаційний код: 38805539) на користь Дочірнього підприємства "КиївГазЕнерджи" (01103, м. Київ, вул. Михайла Бойчука, 4-б; ідентифікаційний код: 39835779) суму попередньої оплати у розмірі 2 450 000 грн. та судовий збір у розмірі 37 500 грн. Відстрочити виконання рішення до 31.10.2017.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складно 12.09.2017р.

Суддя Т.Ю. Трофименко