ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" серпня 2017 р. Справа № 911/2028/17

Розглянувши матеріали справи за позовом Дочірньої компанії Газ України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України

до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газицікації Кримгаз

про стягнення 1120482,58 грн

Суддя Т.П. Карпечкін

В засіданні приймали участь:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність № 231/16 від 14.11.2016 року);

від відповідача: не зявився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області звернулась Дочірня компанія Газ України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України із позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Кримгаз про стягнення 1120482,58 грн. з яких 3265,65 грн. пені, 3543,12 грн. 3% річних та 35018,18 грн. інфляційних, які виникли у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем грошового зобов'язання за Договором про реструктуризацію заборгованості № 14/12-165 від 28.05.2012 року за період квітень-травень 2014 року в сумі 39332,12 грн., яке встановлено рішенням Господарського суду Київської області від 30.09.2014 року у справі № 911/3246/14 та 668646,04 грн. боргу за період червень 2014 року березень 2017 року, 124416,82 грн. пені, 46805,08 грн. штрафу, 30687,00 грн. 3 % річних, 208100,69 грн. інфляційних, нарахованих на заборгованість за період червень 2014 року березень 2017 року у звязку з неналежним виконанням зобовязань за спірним Договором про реструктуризацію заборгованості № 14/12-165 від 28.05.2012 року.

Позов було прийнято Господарським судом Київської області у відповідності до ст. 12 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 06.07.2017 року порушено провадження у справі № 911/2028/17 та призначено справу до розгляду на 27.07.2017 року (суддя Третьякова О.О.)

Однак, у звязку з перебуванням судді Третьякової О.О. у довгостроковій відпустці, з метою недопущення порушення строку розгляду справи, справу № 911/2028/17 передано на автоматизований розподіл.

Згідно автоматизованого розподілу судових справ, справу № 911/2028/17 передано до провадження судді Господарського суду Київської області Карпечкіну Т.П. для розгляду справи по суті.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 27.07.2017 року справу № 911/2028/17 прийнято до провадження та призначено до розгляду на 28.08.2017 року.

Судом враховано рекомендації Вищого господарського суду України, що викладені в інформаційному листі від 05.06.2014 року № 01-06/745/2014 Про деякі питання практики застосування у судовій практиці Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України, яким визначено, що неможливість надсилання будь-яких поштових відправлень на адресу учасників судового процесу, які знаходяться на тимчасово окупованих територіях України, підтверджується повідомленням від 04.04.2014 № 33-20.606 Українського державного підприємства поштового зв'язку Укрпошта про тимчасове призупинення приймання до пересилання поштових відправлень адресованих одержувачам населених пунктів Автономної Республіки Крим.

Тимчасове призупинення поштових відправлень одержувачам населених пунктів Автономної Республіки Крим також підтверджується доповідною запискою керівника апарату Господарського суду Київської області у справі № 911/2028/17.

Інформація про дату і час судових засідань у справі № 911/2028/17 була розміщена на офіційному веб-порталі Судової влади України.

Відтак, суд здійснив всі заходи для належного повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи № 911/2028/17. Крім того, всі процесуальні документи суду у справі № 911/2028/17 занесені до Єдиного державного реєстру судових рішень.

В судовому засіданні 28.08.2017 року позивач позовні вимоги підтримав. Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду спору, в судове засідання 28.08.2017 року не зявився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав.

За таких обставин суд розглядає справу у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані докази, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

28.05.2012 року між Дочірньою компанією Газ України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України (далі - позивач, Кредитор) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації Кримгаз (далі - відповідач, Боржник) був укладений Договір про реструктуризацію заборгованості № 14/12-165 (далі Договір про реструктуризацію), згідно з п. 1.1 якого Кредитор і Боржник домовились про розстрочення погашення заборгованості у вигляді основного боргу (далі - реструктуризація), що виникла у Боржника перед Кредитором за Договором поставки природного газу від 31.12.2009 року № 06/09-2274 (далі Договір поставки природного газу).

Згідно з п. 2.1 Договору про реструктуризацію загальна сума основного боргу, що підлягає реструктуризації відповідно до п. 1.1 цього Договору, складає 4719853,36 грн. станом на 30.04.2012 року, що підтверджується Актом звірки розрахунків.

Боржник зобовязується сплатити в повному обсязі суму основного боргу, вказану в п. 2.1 Договору про реструктуризацію, шляхом сплати зобовязання частинами відповідно до графіку погашення заборгованості (далі Графік), зазначеному в цьому пункті. Грошові кошти по платежах поточного місяця згідно з Графіком повинні надходити від Боржника на рахунок Кредитора в сумі, визначеній цим Графіком, не пізніше останнього числа місяця, в якому платіж підлягає виконанню (п. 2.2 Договору про реструктуризацію).

Пунктом 2.5 Договору про реструктуризацію Сторони погодили, що у випадку, якщо у Боржника існує прострочення оплати щомісячних платежів за попередні місяці, Кредитор зараховує кошти, що надійшли від Боржника як погашення заборгованості за простроченими платежами попередніх місяців незалежно від зазначеного в платіжному дорученні призначення платежу.

Відповідно до п. 5.1 Договору про реструктуризацію Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплена печатками та діє до 30.04.2032 року, а в частині виконання зобовязань за Договором до їх повного виконання.

Проте, відповідач взяті на себе грошові зобов'язання у повному обсязі та в передбачені Договором про реструктуризацію строки не виконав, всупереч Графіку прострочив сплату платежів за період за квітень-травень 2014 року у сумі 39332,12 грн. (19666,06 грн.+19666,06 грн.).

Питання стягнення заборгованості за вищенаведеним зобовязанням розглядалось в матеріалах справи Господарського суду Київської області № 911/3246/14.

Позивач просив суд у справі № 911/3246/14 стягнути з відповідача крім суми основного боргу в розмірі 39332,12 грн., 1237,39 грн. пені за прострочення сплати чергових платежів за квітень-травень 2014 року, нарахованої за загальний період з 01.05.2014 року по 16.07.2014 року, 2753,26 грн. штрафу, нарахованого на заборгованість у сумі 39332,12 грн., 214,48 грн. 3% річних, нарахованих за період з 01.06.2012 року по 12.06.2012 року на прострочений платіж за травень 2012 року у сумі 19666,06 грн., за період з 01.05.2014 року по 31.05.2014 року на прострочений платіж за травень 2014 року у сумі 19666,06 грн. та за період з 01.06.2014 року по 16.07.2014 року на прострочені платежі за квітень-травень 2014 року та 1140,63 грн. інфляційних втрат, що нараховані за травень 2014 року на прострочений платіж за квітень 2014 року у сумі 19666,06 грн. та за червень 2014 року на прострочені платежі за квітень-травень 2014 року у сумі 39332,12 грн.

Відтак, рішенням суду від 30.09.2014 року у справі № 911/3246/14 позовні вимоги були задоволені повністю, присуджено до стягнення з відповідача 39332,12 грн. боргу, 1237,39 грн. пені, 2753,26 грн. штрафу, 1140,63 грн. інфляційних втрат, 214,48 грн. 3% річних та 1827,00 грн. судового збору.

Таким чином, після набрання зазначеним рішенням законної сили, відповідач був зобов'язаний виконати встановлене в судовому рішенні грошове зобовязання.

Однак, як стверджує позивач, відповідач обовязку зі сплати платежів за квітень-травень 2014 року своєчасно та в повному обсязі не виконав, у звязку з чим, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 3265,65 грн. пені за період з 16.07.2014 року по 28.11.2014 року (позивач донараховує пеню в межах шестимісячного строку, оскільки пеня у справі № 911/3246/14 за зобовязаннями за квітень 2014 року нарахована за 76 днів, за зобовязаннями за травень 2014 року за 45 днів), 3543,12 грн. 3 % річних за період з 16.06.2014 року по 16.06.2017 року та 35018,18 грн. інфляційних за період з 01.07.2014 року по 31.05.2017 року, нарахованих на несвоєчасно сплачену суму боргу 39332,12 грн., встановлену рішенням суду від 30.09.2014 року у справі № 911/3246/14.

Проаналізувавши вищезазначене та враховуючи, що заборгованість відповідача зі сплати платежів за квітень-травень 2014 року в сумі 39332,12 грн., встановлена рішенням у справі № 911/3246/14, станом на момент прийняття рішення у даній справі не погашена, що відповідачем не заперечено та не спростовано, суд вважає правомірним донарахування пені в межах передбачених ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, 3% річних та інфляційних за період, який не був охоплений предметом розгляду справи № 911/3246/14 та не охоплений рішенням суду у справі № 911/3246/14.

Також, суд враховує, що прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України сум.

Відповідно до змісту ст. 115 Господарського процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України.

Згідно із ч. 2 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Однак, судом було виявлено помилку в періоді нарахування в наданому позивачем розрахунку 3 % річних нарахованих на заборгованість за період квітень 2014 року травень 2014 року, оскільки в рішенні суду № 911/3246/14 3% річних на прострочені платежі за квітень-травень 2014 року нараховані за період з 01.06.2014 року по 16.07.2014 року, тому позивач неправомірно просить стягнути у даному позові 3% річних на суму 39332,12 грн. за період з 16.06.2014 року (30 днів з якого охоплені рішенням суду у справі № 911/3246/14) по 16.06.2017 року. Судом було здійснено правильний розрахунок 3% річних за правильний період з 16.07.2014 року по 16.06.2017 року, як просить позивач, згідно з яким з відповідача підлягає стягненню 3446,14 грн. 3 % річних, інфляційні та пеня на прострочені платежі за квітень-травень 2014 року підлягають задоволенню в заявленому розмірі 35018,18 грн. (інфляційні) та 3265,65 грн. (пеня).

Окрім того, у звязку з неналежним виконанням зобовязань за спірним Договором про реструктуризацію заборгованості № 14/12-165 від 28.05.2012 року за період червень 2014 року березень 2017 року, позивач у даному позові просить суд також стягнути з відповідача 668646,04 грн. боргу за період червень 2014 року березень 2017 року, 127682,47 пені за період з 27.06.2014 року по 16.06.2017 року та 46805,08 грн. 7% штрафу на підставі п. 3.4 Договору про реструктуризацію, 30687,00 грн. 3% річних за період з 27.06.2014 року по 16.06.2017 року та 208100,69 грн. інфляційних за період з 01.07.2014 року по 31.05.2017 року в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України, нарахованих на заборгованість за період червень 2014 року березень 2017 року.

Як вбачається з Графіку, що міститься в п. 2.2. Договору про реструктуризацію, погашення заборгованості за Договором поставки природного газу від 31.12.2009 року № 06/09-2274 повинно здійснюватися відповідачем в період з травня 2012 року по квітень 2032 року, зокрема в період травень 2012 року березень 2032 року відповідач зобовязується кожного місяця сплачувати на користь позивача 19666,06 грн. та в останній місяць графіку (квітень 2032 року) 19665,02 грн.

З наявного в матеріалах справи розрахунку боргу вбачається, що за період червень 2014 року березень 2017 року згідно з Графіком погашення заборгованості станом на 31.03.2017 року відповідач повинен був сплатити позивачу 668646,04 грн.

Проте, відповідач в порушення умов п. 2.2 Договору, своєчасно та в повному обсязі взяті на себе грошові зобов'язання не виконав, у звязку з чим за ним утворилась заборгованість за період червень 2014 року березень 2017 року у сумі 668646,04 грн. (34 місяці прострочки * 19666,06 грн. щомісячного платежу).

Згідно з ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача боргу за період червень 2014 року березень 2017 року згідно спірного Договору про реструктуризацію в сумі 668646,04 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з п. 3.4 Договору про реструктуризацію за прострочення виконання зобовязань, вказаних в п. 2.2 Договору, Боржник зобовязується сплатити Кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 % від суми простроченого платежу.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не передбачено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Згідно наданого позивачем розрахунку, пеня нарахована на заборгованість за період червень 2014 року березень 2017 року окремо по кожному періоду виникнення заборгованості в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що відповідає вимогам ст. 549 Цивільного кодексу України, п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань». Штраф правомірно нарахований на суму фактичної заборгованості за період червень 2014 року березень 2017 року, що відповідає п. 3.4 Договору. Також, суд враховує, що пеня та штраф є окремими видами відповідальності і їх одночасне стягнення не суперечить нормам чинного законодавства, крім того, обидва види відповідальності та її розмір погоджені сторонами в Договорі.

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, нарахування 3% річних та інфляційних проведено виходячи із фактичних сум заборгованостей, що існували на відповідну дату, таким чином, вимога позивача про стягнення 3% річних та інфляційних нарахованих на заборгованість за період червень 2014 року березень 2017 року підлягають задоволенню.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, штрафу, річних та інфляційних нарахованих на заборгованість за період червень 2014 року березень 2017 року суд вважає правомірними і обґрунтованими, оскільки відповідні нарахування проведені за фактичний період існування заборгованості у відповідності до вимог чинного законодавства.

Таким чином, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 127682,47 пені, 46805,08 грн. штрафу, 30687,00 грн. 3 % річних, 208100,69 грн. інфляційних, нарахованих на заборгованість за період червень 2014 року березень 2017 року.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

Проаналізувавши вищезазначені норми чинного законодавства України, повно та всебічно розглянувши матеріали справи господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в загальній сумі 1120385,60 грн. з яких 668646,04 грн. боргу, 127682,47 грн. пені, 46805,08 грн. штрафу, 34133,14 грн. 3 % річних та 243118,87 грн. інфляційних. В решті позов задоволенню не підлягає.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача в розмірі, пропорційному задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Київської області, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Кримгаз (95001, Автономна Республіка Крим, м. Сімферополь, Центральний район, вул. Училищна, буд. 42 - А, код 03348117) на користь Дочірньої компанії Газ України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1, код 31301827) 668646 (шістсот шістдесят вісім тисяч шістсот сорок шість) грн. 04 коп. боргу, 127682 (сто двадцять сім тисяч шістсот вісімдесят два) грн. 47 коп. пені, 46805 (сорок шість тисяч вісімсот пять) грн. 08 коп. штрафу, 34133 (тридцять чотири тисячі сто тридцять три) грн. 14 коп. 3 % річних та 243118 (двісті сорок три тисячі сто вісімнадцять) грн. 87 коп. інфляційних та 16085 (шістнадцять тисяч вісімдесят пять) грн. 78 коп. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 05.09.2017 р.

Суддя Т.П. Карпечкін