ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2017 р. Справа № 914/1895/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Матущака О.І.

суддів Кравчук Н.М.

ОСОБА_1

Розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Яблуневий дар» м. Городок Львівської області

на ухвалу господарського суду Львівської області від 07.08.2017 р. про відмову у задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення суду від 08.02.2016 р.

у справі №914/1895/15

за позовом фірми «Агроексім» м. Бєлград, Республіка Сербія

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю «Яблуневий дар» м. Городок Львівської області

за участю третіх осіб, які не заявляють

самостійних вимог на предмет спору на

стороні відповідача: 1. товариства з обмеженою відповідальністю «ТБ САД» м. Львів

2. Gateborg solutions Ltd. м. Лондон Великобританія

про стягнення 157 064, 81 євро (що становить 3 699 590,61 грн. згідно офіційного курсу гривні щодо євро, встановленого НБУ станом на 09.06.2015 р.)

За участю представників сторін:

позивача: не зявився;

відповідача: не зявився;

третіх осіб: не зявилися,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Львівської області у даній справі від 07.08.2017 р. відмовлено у задоволенні заяви відповідача про відстрочення виконання рішення у цій же справі від 08.02.2016 р.

Така ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заявником (відповідачем) не подано будь-яких доказів, що підтверджують скрутне фінансове становище яке унеможливлює виконання судового рішення.

Не погоджуючись із апеляційною скаргою, відповідачем подано апеляційну скаргу у якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нову, якою відстрочити виконання судового рішення до 25.07.2018 р. з тих же підстав та за тих же обставин, які на думку апелянта не враховані судом першої інстанції під час прийняття та оскаржуваної ухвали.

У запереченні на апеляційну скаргу позивач послався на ті ж обставини та підстави, якими обґрунтована на оскаржувана ухвала, тобто фактичними обставинами та особливостями ведення господарської діяльності. У таких запереченнях просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

В адресу апеляційного господарського суду 11.09.2017 р. надійшла заява від апелянта про відкладення розгляду справи на іншу дату у звязку із неможливістю прибути у судове засідання представника ОСОБА_2 у звязку із його участю у іншому судовому засіданні Херсонського міського суду.

ОСОБА_2 клопотання судом апеляційної інстанції відхиляється, оскільки відповідач не позбавлений можливості залучити до розгляду даної справи іншого представника, а також з огляду на те, що апеляційну скаргу підписував інший представник за довіреністю ОСОБА_3, відомості про неможливість явки якого, суду апеляційної інстанції не подано. Окрім цього, суд обмежений 15-тиденним процесуальним строком розгляду такої апеляційної скарги відповідно до ст. 69 ГПК України, який завершується 11.09.2017 р., тобто датою прийняття даної постанови.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Як вірно встановлено судом першої інстанції рішенням Господарського суду Львівської області від 08.02.2016 р. стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 157 064,81 євро (що становить 3 699 590,61 грн. згідно офіційного курсу гривні щодо євро встановленого НБУ станом на 09.06.2015 р.), з яких 137 598,00 євро основного боргу, 9 167,48 євро три проценти річних, 10 299,13 євро пені та 73 080,00 грн. судового збору.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 08.02.2017 р. вказане рішення суду першої інстанції скасовано в частині стягнення 10 299,13 євро пені та 9 167,48 євро 3% річних. В цій частині позовні вимоги задоволено в сумі 8 258,04 грн. 3 % річних та 30 141,85грн. пені, в решті рішення суду залишено без змін.

23.03.2017р. на примусове виконання постанови Львівського апеляційного господарського суду видано накази.

Постановою Вищого господарського суду України від 25.04.2017р. касаційну скаргу ТОВ «Яблуневий Дар» залишено без задоволення, а оскаржувану постанову апеляційної інстанції, без змін.

Ухвалою господарського суду Львівської області у даній справі від 29.05.2017р. заяву відповідача від 21.04.2017 р. задоволено частково. Відстрочено виконання вказаного рішення на 2 місяці.

Заяву про відстрочення виконання вказаного вище рішення суду, за наслідками розгляду якої подано дану апеляційну скаргу, відповідач обґрунтував важким фінансовим становищем підприємства, наявністю дебіторської, кредиторської заборгованості, сезонним характером діяльності підприємства та відсутністю на дату її подання на рахунках підприємства достатніх коштів для погашення заборгованості за вищезгаданим судовим рішенням, що утруднює та унеможливлює своєчасне виконання рішення господарського суду від 08.02.2016 р. В підтвердження важкого матеріального становища долучив до заяви копію рішення господарського суду Львівської області від 07.03.2017 р. у справі №914/2313/15 та копію постанови Вищого адміністративного суду України від 31.08.2016 р. у справі №К/800/9148/16.

Відповідно до ст. 121 ГПК України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Таким чином, в основу обгрунтованності заяви про розстрочення виконання судового рішення, має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання, що у свою чергу повинно бути підтверджено належними та допустимими доказами.

Вірно зроблено з цього приводу висновок судом першої інстанції, що заявником не подано будь-яких доказів на обґрунтування доводів та обставин, які на його думку є винятковими та достатніми для прийняття рішення про задоволення заяви про відстрочення виконання рішення.

Доводи про відсутність грошових коштів, не підтверджено будь-якими доказами, якими може бути виписка з банківських рахунків у кредитно-фінансових установах і т.д.

Відповідно до ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Відповідач як юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями і така відповідальність не може ставитися у залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

Вірно також зроблено судом першої інстанції відмовляючи у задоволенні заяви, посилання на те, що згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру..», а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв'язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежить, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом'якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Зазначені відповідачем (заявником) в заяві обставини хоча можливо і є такими, що відповідають визначеним в ст.121 ГПК України винятковим обставинам, при яких можливо задовольнити заяву про відстрочення виконання судового рішення, проте, вони окрім їх зазначення, будь-якими доказами не підтверджено.

Зазначені вище обставини повністю спростовують доводи та заперечення, викладені у апеляційній скарзі.

Згідно ст. 33, абзацу 2 ст. 34, ст. 43 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Скаржником не подано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували обґрунтованість вимог, заявлених у апеляційній скарзі.

За таких обставин, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що ухвала суду першої інстанції прийнята із дотриманням норм чинного законодавства та у відповідності до обставин справи, тому підстав для її зміни чи скасування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105, 106, 121 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу господарського суду Львівської області від 07.08.2017 р. у справі №914/1895/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Матеріали справи повернути до господарського суду Львівської області.

Головуючий суддя О.І.Матущак

Судді Т.С.Костів

ОСОБА_4