ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

07 вересня 2017 року Справа № 910/569/17
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів: Демидової А.М. - головуючого (доповідач у справі), Владимиренко С.В., Шевчук С.Р.,

розглянувши касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Платінум Сіті"
на рішення та постановугосподарського суду міста Києва від 15.03.2017 Київського апеляційного господарського суду від 31.05.2017
у справі№ 910/569/17 господарського суду міста Києва
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Платінум Сіті"
до1. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (відповідач-1); 2. Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" (відповідач-2); 3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Твін Експерт"(відповідач-3)
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача-1 Товариство з обмеженою відповідальністю "Е-Тендер"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача-2 Відкрите акціонерне товариство "Кам'янець-Подільський комбінат хлібопродуктів"
провизнання незаконним і скасування аукціону та визнання недійсним договору,

в с т а н о в и в:

Подана Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Платінум Сіті" касаційна скарга на рішення господарського суду міста Києва від 15.03.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 31.05.2017 у справі № 910/569/17 не відповідає вимогам розділу ХІІ1 ГПК України з наступних підстав.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України" зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Згідно з ч. 4 ст. 111 ГПК України, якою встановлено форму і зміст касаційної скарги, до скарги додаються докази сплати судового збору.

Порядок сплати та розміри ставок судового збору встановлено Законом України "Про судовий збір".

Згідно з пп. 5 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" у редакції, що діє з 01.09.2015, ставка судового збору, що підлягає сплаті за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду, становить 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до пп. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" у редакції, що діє з 01.01.2017, ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" установлено у 2017 році прожитковий мінімум для працездатних осіб в розрахунку на місяць з 1 січня - 1 600 гривень.

Частиною 3 статті 6 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувані судові рішення прийнято щодо позову, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, предметом якого є дві вимоги немайнового характеру - про визнання незаконним та скасування аукціону з продажу права вимоги за кредитним договором № 10-02-07 від 30.01.2017 та пов'язаними до нього договорами забезпечення та визнання недійсним договору від 19.12.2016 про відступлення права вимоги, які підлягають оплаті судовим збором за подання касаційної скарги окремо з кожної вимоги в розмірі 1 920,00 грн.

Отже, при зверненні з касаційною скаргою на рішення господарського суду міста Києва від 15.03.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 31.05.2017 у справі № 910/569/17 скаржник повинен був сплатити судовий збір за ставками, розрахованими, виходячи із суми судового збору, яка підлягала сплаті за подання позовної заяви немайнового характеру, предметом якої є дві вимоги немайнового характеру.

Натомість, до касаційної скарги в якості доказу сплати судового збору додана квитанція № 24 від 19.06.2017 про сплату судового збору у розмірі 1 920,00 грн., що не може вважатися належним доказом сплати судового збору у встановленому розмірі, оскільки сплачена сума не відповідає вищезазначеним вимогам.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

За таких обставин, касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Платінум Сіті" на рішення господарського суду міста Києва від 15.03.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 31.05.2017 у справі № 910/569/17 підлягає поверненню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 86, 111, п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України, Вищий господарський суд України

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Платінум Сіті" на рішення господарського суду міста Києва від 15.03.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 31.05.2017 у справі № 910/569/17 повернути скаржнику.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді С.В. Владимиренко

С.Р. Шевчук