ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11 вересня 2017 р. Справа № 903/175/17

за позовом Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Волинської філії, м. Луцьк

до Управління соціального захисту населення Маневицької районної державної адміністрації, Волинська область, смт. Маневичі

про врегулювання розбіжностей за договором,

Суддя Пахолюк В.А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, дов. № 928 від 12.12.2016 р.

від відповідача: ОСОБА_2, дов. № 3099/01-09/2-16 від 29.11.2016 р.

Суть спору:

У лютому 2017 року позивач звернувся в суд з позовом про відповідача про врегулювання розбіжностей за договором про відшкодування пільг за телекомунікаційні послуги.

Рішенням господарського суду Волинської області від 04.04.2017 р. (суддя Костюк С.В.) позов задоволено.

Зобовязано Управління соціального захисту населення Маневицької районної державної адміністрації прийняти пункти 2.2.1, 6.2. договору про відшкодування пільг за телекомунікаційні послуги в такій редакції:

- п.2.2.1 Здійснювати відшкодування пільг з наданих телекомунікаційних послуг та послуг по встановленню телефонів, у т.ч. і у разі збільшення тарифів на послуги звязку.

-п.6.2. Розпорядник несе відповідальність перед Оператором за несвоєчасне проведення розрахунків в межах коштів, отриманих на ці цілі, у вигляді сплати штрафу в розмірі 10% від суми не перерахованих коштів.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 23.05.2017 рішення господарського суду Волинської області від 04.04.2017 змінено та викладено його резолютивну частину в такій редакції: "Позов задовольнити. Викласти п.п. 2.2.1, 6.2 договору від 29.12.2016р., укладеного Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" та Управлінням соціального захисту населення Маневицької районної державної адміністрації, у редакції позивача, а саме:

"п.2.2.1. Здійснювати відшкодування пільг з наданих телекомунікаційних послуг та послуг по встановленню телефонів, у т.ч. і у разі збільшення тарифів на послуги звязку.

п.6.2. Розпорядник несе відповідальність перед Оператором за несвоєчасне проведення розрахунків в межах коштів, отриманих на ці цілі, у вигляді сплати штрафу в розмірі 10% від суми неперерахованих коштів."

Відповідно до постанови Вищого господарського суду України від 09.08.2017 р. касаційну скаргу Управління соціального захисту населення Маневицької районної державної адміністрації задоволено частково. Рішення господарського суду Волинської області від 04.04.2017 р. та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 23.05.2017 р. у справі № 903/175/17 скасовано. Справу скеровано на новий розгляд до господарського суду Волинської області.

На підставі ухвали господарського суду Волинської області від 30.08.2017 р. справу прийнято до провадження суддею Пахолюк В.А. Розгляд справи призначено на 11.09.2017 р. на 10.30 год. Позивача та відповідача зобовязано: подати додаткові письмові обґрунтування (заперечення) з врахуванням постанови Вищого господарського суду України від 09.08.2017р.

Позивачем на виконання вимог ухвали суду подано письмові пояснення та заперечення від 11.09.2017 р. (вх. № 01-54/8183/17) відповідно до яких не погоджується з правовою позицією Вищого господарського суду України щодо неправильного застосування судами статті 102 Бюджетного кодексу України та Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою КМУ від 04.03.2002 р.

На виконання ч.4 ст.181 ГК України відповідач на адресу позивача надіслав протокол розбіжностей до проекту договору про відшкодування пільг за телекомунікаційні послуги від 29.12.2016 р. в якому не погоджуючись з пунктами 2.2.1.,6.2. виклав свою редакцію.

Позивач не погодився з запропонованими в протоколі розбіжностей умовами і скористався правом наданим законодавством - звернувся за вирішенням договірного спору в судо вий орган. Своє право на звернення підтвердив листом Волинського обласного територіа льного відділення Антимонопольного комітету України №21/1.27-249 від 20.02.2017р. про те, що ПАТ «Укртелеком» в особі Волинської філії займає монопольне (домінуюче) стано вище на ринку місцевого телефонного звязку та на ринку надання в користування каналів електрозвязку у Волинській області з часткою 100 відсотків в межах власних мереж.

Неузгоджені сторонами пункти договору стосуються коштів, а тому є істотною умовою договору, яка підлягала вирішенню.

Позивач вважає свої дії в межах правового поля і судами першої та апеля ційної інстанцій вірно визнано їх обгрунтованими.

Посилаючись на приписи ст.19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» зазначає, що виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг звязку та критерії їх надання. Меха нізм реалізації визначених законодавством України соціальних гарантій, зокрема отримання пільг з оплати звязку та їх фінансування, визначається статтею 89, п.20-4 ст.ст.91, 94 Бюдже тного кодексу України, Положенням про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженим постановою КМУ від 29.01.2003р. №117, Поряд ком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, за твердженим Постановою КМУ №256 від 04.03.2002р.

Редакція відповідача повністю суперечила нормам, які регулювали строки розрахунків з оператором при надходженні коштів.

Твердження касаційної інстанції про безпідставність посилання судів на зазначений Порядок, так як до нього було внесено зміни від 21.06.2017 р., якими відмінено порядок фінансування пільг в частині наданих телекомунікаційних послуг вважає неправомірним, оскільки на час слухання справ а саме 04.04.2017р, 23.05.2017 р. зазначені норми, які стосу валися телекомунікаційних послуг діяли, що суперечить ст. 58 Конституції відповідно до якої закони та інші норма тивно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

На відповідача, як на головного розпорядника коштів, покладено обовязок щодо здій снення розрахунків з постачальниками послуг, в тому числі і оператора телекомунікацій, за послуги, надані особам, які мають право на відповідні пільги. Таким чином, у взаємовідно синах з позивачем відповідач не є субєктом владних повноважень, оскільки не приймає жо дних рішень щодо розрахунків, лише реалізує функціональний механізм відшкодування ви трат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах, не є но сієм бюджетних зобовязань а тому, на думку позивача, на нього не розповсюджується дія статті 48 Бюджетного кодексу України.

Відповідач - Управління соціального захисту населення Маневицької районної державної адміністрації у письмових запереченнях від 05.09.2017 р. (вх. № 01-54/8153/17 від 08.09.2017 р.) просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог та визнати договір про відшкодування пільг за телекомунікаційні послуги від 29.12.2016 р. недійсним в силу ч.3 ст.48 Бюджетного кодексу України, оскільки зобовязання сторін з надання та оплати послуг виникають в силу відповідних правових норм, незалежно від їх волі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив:

Загальний порядок укладання господарських договорів встановлений ст. 181 ГК України.

Відповідно до п. п. 2, 3 ст. 181 ГК України проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У раз якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору іншій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

Відповідно до ч. 4 ст. 181 ГК України за наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його. В цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони (ч. 5 ст. 181 ГК України).

Частиною 7 ст. 181 ГК України встановлено, якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов'язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

Позивачем ПАТ «Укртелеком» для отримання компенсаційних виплат було надіслано відповідачу проект договору про відшкодування пільг за телекомунікаційні послуги від 29.12.2016 року.

07.02.2017 року договір був підписаний відповідачем з протоколом розбіжностей, яким відповідач пропонував прийняти умови п.п. 2.2.1., 6.2 договору в своїй редакції.

Вказаний договір з протоколом розбіжностей було отримано позивачем 08.02.2017р.

Підпункт 2.2.1 відповідач виклав у такій редакції : Здійснювати відшкодування пільг з наданих телекомунікаційних послуг та послуг по встановленню телефонів, у т.ч. і у разі збільшення тарифів на послуги звязку в межах, встановлених кошторисом; п.6.2 Розпорядник несе відповідальність перед оператором, якщо розрахунки не були проведені в місячний термін з дня надходження коштів на ці цілі на рахунок розпорядника, у вигляді сплати штрафу в розмірі 10% від суми неперерахованих коштів.

Не погодившись із запропонованою редакцією пунктів 2.2.1, 6.2. договору від 29.12.2016, ПАТ "Укртелеком" в особі Волинської філії звернувся до господарського суду в межах 20-денного строку, визначеного ч. 7 ст.181 ГК України для врегулювання вказаних розбіжностей за договором.

Посилаючись на лист Волинського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №21/1.27-249 від 20.02.2017 року відповідно до якого вказано, що ПАТ "Укртелеком" в особі Волинської філії займає монопольне (домінуюче) становище на ринку місцевого телефонного зв'язку та на ринку надання в користування каналів електрозв'язку у Волинській області з часткою 100 % в межах власних мереж, позивач вважав, що спірні пункти в редакції відповідача суперечать чинному законодавству та цілям обох сторін щодо захисту інтересів окремих категорій громадян України. Крім того, позивач зобов'язаний надавати телекомунікаційні послуги пільговій категорій осіб в силу діючих законів України, а органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані забезпечувати компенсацію втрат оператору внаслідок надання телекомунікаційних послуг зазначеній категорії осіб в порядку і на умовах, визначених законом та договором, без обмеження їх сум.

Відповідно до п. 19 ст. 12, п. 10 ст. 13, п. 18 ст. 14, п. 20 ст. 15, п. 7, 12 ст. 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551 -XII , ч. 2 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» від 20.12.1991, № 2011-XII, п. 6 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» від 24.03.1998 № 203/98- ВР, п. 28 ст. 20, п. 5 ст. 21, п. 1 ст. 22 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», п.4 ч. З ст. 13 Закону України «Про охорону дитинства» встановлені пільги на телекомунікаційні послуги, які надаються позивачем.

Згідно ст. 179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 5 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 року № 256 фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад.

Отже, укладення договору не є обовязковим, оскільки відшкодування витрат, повязаних із пільговим встановленням телефонів здійснюється відповідно до законодавства України на підставі рахунку та акту виконаних робіт.

Згідно п. 8 ч. 2. ст. 2 Бюджетного кодексу України в поточній редакції «бюджетне призначення - повноваження головного розпорядника бюджетних коштів, надане Бюджетним кодексом, законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), яке має кількісні, часові і цільові обмеження та дозволяє надавати бюджетні асигнування».

У відповідності до статті 95 Конституції України бюджетна система України будується на засадах справедливого і неупередженого розподілу суспільного багатства між громадянами і територіальними громадами. Виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Протягом бюджетного року закон про Державний бюджет України є пріоритетним щодо видатків на загальносуспільні потреби відносно інших законів України.

Пунктом 8 статті 7 Бюджетного кодексу України затверджено принцип цільового використання бюджетних коштів, згідно з яким, бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями та бюджетними асигнуваннями.

Відповідно до ч. 1 статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Згідно ст. 47 Бюджетного кодексу України відповідно до затвердженого розпису бюджету розпорядники бюджетних коштів одержують бюджетні асигнування, що є підставою для затвердження кошторисів. Порядок складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Як визначено ч. 1 ст. 48 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов'язань минулих років, довгострокових зобовязань за енергосервісом, узятих на облік органами Казначейства України; щодо завдань (проектів) Національної програми інформатизації - після їх погодження з Генеральним державним замовником Національної програми інформатизації.

Водночас, відповідно до ч. 4 ст. 48 Бюджетного кодексу України зобов'язання, взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), не вважаються бюджетними зобов'язаннями (крім витрат, що здійснюються відповідно до частини шостої цієї статті) і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів. Взяття таких зобов'язань є порушенням бюджетного законодавства. Витрати бюджету на покриття таких зобов'язань не здійснюються.

Облік зобовязань розпорядників бюджетних коштів здійснюють органи Державного казначейства України у порядку, визначеному Державним казначейством України та відображають їх у звітності про виконання Державного бюджету України і місцевих бюджетів.

Згідно ст. 49 Бюджетного кодексу України розпорядник бюджетних коштів після отримання товарів, робіт і послуг відповідно до умов взятого бюджетного зобов'язання приймає рішення про їх оплату та надає доручення на здійснення платежу органу Казначейства України, якщо інше не передбачено бюджетним законодавством, визначеним пунктом 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України.

Державне казначейство України здійснює платежі за дорученнями розпорядників бюджетних коштів у разі:

1) наявності відповідного бюджетного зобов'язання для платежу у бухгалтерському обліку виконання бюджету;

2) наявності затвердженого в установленому порядку паспорта бюджетної програми (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі);

3) наявності у розпорядників бюджетних коштів відповідних бюджетних асигнувань.

Виходячи з зазначеного слід дійти висновку, що норми Бюджетного кодексу України не визнають бюджетними зобов'язаннями будь-які зобов'язання, взяті юридичними особами за кошти державного бюджету України без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень встановлених Бюджетним кодексом та Законом України "Про державний бюджет України" на відповідний рік, і, відповідно, витрати державного бюджету на покриття таких зобов'язань не можуть здійснюватися.

Водночас, з пояснень відповідача та матеріалів справи встановлено, що відповідно до річного розпису асигнувань Державного бюджету України на 2017 рік та річного плану закупівель відповідача на 2017 рік, затвердженого протоколами тендерного комітету управління від 16.02.2017 № 1 та від 17.02.2017 року № 2, не встановлено видатків на оплату відшкодування пільг за телекомунікаційні послуги.

Управлінням соціального захисту населення Маневицької районної державної адміністрації розроблено проект рішення «Про внесення змін та доповнень до Програми соціального захисту населення Маневицького району на 2015-2018 роки та порядку використання коштів, виділених для реалізації Програми соціального захисту населення Маневицького району на 2015-2018 роки», в якому пропонувалось доповнити розділ 8 «Заходи та завдання Програми» Програми соціального захисту населення Маневицького району на 2015-2018 роки, затвердженої рішенням районної ради від 28 січня 2015 року № 45/2, окремим заходом такого змісту:

- п. 35. Відшкодування витрат, повязаних з наданням пільг на послуги звязку;

та доповнити розділ 2 «Умови використання коштів» Порядку використання коштів, виділених для реалізації Програми соціального захисту населення Маневицького району на 2015-2018 роки, затвердженого рішенням районної ради від 28.01.2015 № 45/2, пунктом 2.35:

- « 2.32. Кошти, що виділяються на відшкодування витрат, повязаних з наданням пільг на послуги звязку виплачуються підприємствам надавачам послуг за встановлення телефону та знижки на абонентську плату громадянам, які мають таке право відповідно до Законів України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Закону України «Про статус ветеранів, гарантії їх соціального захисту», Закону України «Про жертви нацистських переслідувань», Закону України «Про статус ветеранів військової служби і ветеранів органів внутрішніх справ та їх соціальний захист», Закону України «Про охорону дитинства», крім громадян утворених обєднаних територіальних громад.

Підприємства що надають телекомунікаційні послуги щомісячно до 25 числа, що настає за звітним періодом надають управлінню соціального захисту населення райдержадміністрації розрахунки щодо вартості послуг за формою « 2-пільга» на паперових та електронних носіях у форматі БВР- файла, відповідно до пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 № 117 «Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги».

Відшкодування вартості встановлення телефонів та знижки на абонентську плату за користування телефоном, в тому числі й за попередній бюджетний період проводиться в межах коштів виділених на зазначені цілі на підставі наданих організацією, яка надала послуги, розрахунків та актів звіряння за формою, затвердженою Міністерством праці та соціальної політики України від 28 березня 2003 року № 83 «Про затвердження форми № 3-пільга»

Компенсаційні виплати здійснюються шляхом перерахування коштів з реєстраційного рахунку управління соціального захисту населення на рахунки надавачів послуг».

Рішенням Маневицької районної ради Волинської області «Про внесення доповнень до Програми соціального захисту населення Маневицького району на 2015-2018 роки та Порядку використання коштів, виділених для реалізації цієї Програми» від 17.08.2017 № 22/3 вищевказані зміни погоджено.

ПАТ «Укртелеком» в особі Волинської філії було направило відповідачу для розгляду та підписання договір від 29 грудня 2016 року про відшкодування пільг за телекомунікаційні послуги без конкретно вказаної суми компенсації.

Однак, слід врахувати, що відповідно до ч.3 ст. 48 Бюджетного кодексу України розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, за якими розпорядником бюджетних коштів взято зобов'язання без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), є недійсними. За такими операціями не виникають бюджетні зобов'язання та не утворюється бюджетна заборгованість.

Водночас, відшкодування витрат за надані послуги пільговим категоріям громадян за рахунок бюджетних коштів врегульовано названим вище законодавством України і зобовязання сторін з їх надання та оплати виникають в силу відповідних правових норм, незалежно від їх волі.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. При цьому, судом враховано правову позицію та вказівки Вищого господарського суду України, визначені постановою у даній справі від 09.08.2017 р.

Оскільки судом відмовлено у задоволенні позову, то судовий збір, сплачений позивачем у розмірі 1 600, 00 грн. слід покласти на нього.

Господарський суд, керуючись ст. 179 Господарського кодексу України, ст.ст. 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

1. В позові Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Волинської філії до Управління соціального захисту населення Маневицької районної державної адміністрації про врегулювання розбіжностей за договором про відшкодування пільг за телекомунікаційні послуги відмовити.

Повне рішення складено 13.09.2017 р.

Суддя В.А.Пахолюк