ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2017 року Справа № 904/2082/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чус О.В. (доповідач)

суддів: Кузнецова В.О., Євстигнеєва О.С.

при секретарі судового засідання Пінчук Є.С.

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 представник, довіреність №б/н від 15.06.2017 р.;

від відповідача: ОСОБА_2 представник, довіреність №б/н від 10.10.2016 р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Астерс-Груп" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.04.2017 року по справі № 904/2082/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Астерс-Груп", м. Ірпінь,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлантіс", м. Синельникове,

про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Астерс-Груп" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлантіс" про стягнення заборгованості у розмірі 248 764, 24 грн., з яких: 162 791, 28 грн. основний борг, 44 425,22 грн. пеня, 8 347, 57 грн. 3% річних та 32 200, 17 грн. інфляційні втрати.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 26.04.2017 року у справі №904/2082/17 (суддя Ярошенко В.І.) в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що спірні акти приймання-передачі виконаних робіт направлені на адресу відповідача з порушенням строків, встановлених пунктом 2.1.4 договору. Оскільки акти приймання-передачі виконаних робіт № від 31.01.2015 року на суму 39 304,78 грн. та № від 31.03.2015 року на суму 89 320,68 грн. зі сторони відповідача підписані невстановленою особою, а акт приймання-передачі виконаних робіт № НОМЕР_1 від 28.02.2015 року на суму 34 165,82 грн. зі сторони відповідача взагалі не підписаний, запис "Зауважень від замовника у визначений термін не надійшло", як-то передбачено пунктом 3.4 договору, останній не містить, місцевий господарський суд дійшов до висновку тому вказані акти не можуть бути прийняті судом як доказ надання позивачем логістичних послуг відповідачеві, як такі, що акти не підтверджують надання таких послуг та їх отримання відповідачем.

Місцевим господарським судом відхилені доводи позивача, що видаткові накладні, товарно-транспортні накладні та платіжні доручення, згідно яких відповідачем у період січень-березень 2015 року було поставлено позивачеві товар згідно договору купівлі-продажу від 01.02.2014 року № 1І024855, як доказ надання відповідачеві логістичних послуг, оскільки спірний договір № Л 1І024855 від 01.02.2014 року є окремим договором, пунктом 1.2.7 якого передбачено оформлення відповідних документів на кожну операцію здавання/отримання товару/вантажу. Доказів складання сторонами таких документів на підставі договору №Л1І024855 від 01.02.2014 року позивачем до суду не надано.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду Товариство з обмеженою відповідальністю "Астерс-Груп" звернулося до Дніпропетровського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.04.2016 року по справі №904/2082/17 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий господарський суд дійшов до помилкового висновку про відсутність належних доказів надання логістичних послуг відповідачу. Апелянт зазначає, що акти приймання-передачі виконаних робіт № НОМЕР_2 від 31.01.2015 року. та № від 31.03.2015 року не лише підписані відповідачем, але й скріплені його печаткою, тому є посилковим висновок, що вказані акти не можуть бути належними доказами надання послуг. Апелянт вважає безпідставним відхилення місцевим господарським судом в якості доказів надання логістичних послуг видаткові накладні та транспортні накладні по договору купівлі-продажу від 01.02.2014 року № 1І024855, оскільки щодо придбаного за вказаним договором купівлі-продажу товару надавались логістичні послуги, які передбачені спірним договором № Л 1І024855 від 01.02.2014 року. Оскільки відповідач ухиляється від підписання акту приймання-передачі виконаних робіт № НОМЕР_1 від 28.02.2015 року та оплати наданих логістичних послуг у січні-березні 2015 року, позивач вбачає порушення умов спірного договору та підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02.06.2017 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Астерс-Груп" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.04.2017 року по справі № 904/2082/17 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Чус О.В. (доповідач), судді: Кузнецов В.О., Науменко І.М., розгляд справи призначений у судове засідання на 27.06.2017 року.

Розгляд скарги був відкладений з 27.06.2017 року на 25.07.2017 року.

Розпорядженням керівника апарату суду ОСОБА_3 від 24.07.2017 року № 1265/17, у звязку з перебуванням судді Науменка І.М. у відпустці призначено автоматичну зміну складу колегії суддів у справі №904/2082/17.

Згідно протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 24.07.2017 року визначено для розгляду справи №904/2082/17 колегію суддів у складі головуючого судді Чус О.В. (доповідач), суддів Євстигнеєва О.С., Кузнецова В.О.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 25.07.2017 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Астерс-Груп" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.04.2017 року по справі № 904/2082/17 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Чус О.В. (доповідач), судді: Євстьигнеєв О.С., Кузнецов В.О.

У судовому засіданні 25.07.2017 року оголошувалась перерва до 04.09.2017 року, 04.09.2017 року оголошувалась перерва до 13.09.2017 року.

У судових засіданнях, які відбулися 27.06.2017 року, 25.07.2017 року, 04.09.2017 року та 13.09.2017 року, представник апелянта апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі та просив задовольнити її.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Атлантіс" проти задоволення апеляційної скарги заперечує та просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

У судовому засіданні 13.09.2017 року оголошені вступна та резолютивна частини постанови.

Апеляційний суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків, повноту їх дослідження місцевим господарським судом вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 01.02.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Астерс Груп" (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Атлантіс" (замовник) був укладений договір про надання логістичних послуг №Л 1І024855, відповідно до пункту 1.1 договору, в порядку та на умовах визначених цим договором замовник доручає виконавцеві, а виконавець зобов'язується надати за плату логістичні послуги, вказані в підпункті 1.2 договору, стосовно товарів, поставлених замовником згідно з договором №1І024855 від 01.02.2014 року (договір постачання) до розподільчого центру виконавця.

Перелік логістичних послуг, що надаються виконавцем замовнику, встановлено у пункті 1.2 договору. Виконавець надає замовнику послуги на території РЦ виконавця, який знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, смт. Велика Димера, вул. Броварська, 149.

Цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та скріплення печатками і діє до 31.12.2017 року (пункт 8.1 договору).

Кожна операція здавання/отримання товару/вантажу оформлюється відповідними документами встановленого зразку, що фіксують та підтверджують її виконання. Жодна із сторін не має право ухилятися від складання чи підписання зазначених документів (пункт 1.2.7 договору).

Згідно з пунктом 3.2 договору оплата за надані послуги згідно з цим договором здійснюється шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, тобто зарахуванням належних виконавцю за ці послуги сум із грошових коштів, які виконавець зобов'язаний перерахувати замовнику за поставлений товар відповідно до договору постачання. Підставою для таких розрахунків є акт прийому-передачі наданих послуг, підписаний обома сторонами. Залік зустрічних вимог поводиться замовником без підписання сторонами додаткових документів (актів, протоколів тощо). Зарахування зустрічних вимог може здійснюватись за письмовою заявою виконавця.

Відповідно до пункту 3.3 договору у разі, якщо заборгованість виконавця за поставлений по договору постачання товар буде меншою, ніж загальна сума заборгованості замовника за надані послуги згідно з цим договором, проведення зарахування зустрічних вимог здійснюється на суму заборгованості виконавця за поставлений товар по договору постачання, а на решту суми заборгованості виписується рахунок-фактура, який замовник зобов'язаний оплатити до 10 числа місяця, наступного після підписання сторонами акту прийому-передачі наданих послуг. Підставою для проведення розрахунків є акт прийому-передачі наданих послуг, підписаний сторонами та рахунок-фактура.

Замовник зобов'язаний підписати переданий виконавцем в 2-х примірниках акт прийому-передачі наданих послуг протягом 5 робочих днів з дати його отримання. Якщо протягом встановленого терміну замовник не підпише акт або не надасть свої зауваження, послуги будуть вважатися прийнятими у відповідності до усіх умов цього договору. В цьому випадку на акті робиться запис: "Зауважень від замовника у визначений термін не надійшло", після чого цей акт є підставою для розрахунків сторін за цим договором (пункт 3.4 договору).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Астерс Груп" зазначає, що на виконання умов договору, у період січень-березень 2015 року надав Товариству з обмеженою відповідальністю "Атлантіс" логістичні послуги на суму 162 791,28 грн., проти чого заперечує відповідач, що і є причиною виникнення спору.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 903 Цивільного кодексу України).

Субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина 1 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Позивачем заявлена до стягнення заборгованість за логістичні послуги за договором надання логістичних послуг №Л 1І024855 від 01.02.2014 року, які надані відповідно до актів прийому-передачі виконаних робіт: № від 31.01.2015 року на суму 39 304, 78 грн., № від 28.02.2015 року на суму 34 165, 82 грн. та № від 31.03.2015 року на суму 89 320, 68 грн. (а. с. 25-27).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Атлантіс" заперечує факт надання актів Товариством з обмеженою відповідальністю "Астерс Груп" логісичних послуг у січні-березні 2015 року на загальну суму 162 791, 28 грн., вказуючи на те, що такі послуги у спірний період ним у позивача не замовлялись, надані позивачем акти № від 31.01.2015 року та № від 31.03.2015 року підписані з боку відповідача невстановленою особою.

Місцевий господарський суд зазначив, що акти приймання-передачі виконаних робіт № НОМЕР_2 від 31.01.2015 року на суму 39 304,78 грн., № НОМЕР_1 від 28.02.2015 року на суму 34 165, 82 грн. та № НОМЕР_3 від 31.03.2015 року на суму 89 320,68 грн. були направлені на адресу відповідача 18.02.2016 року, тобто, з порушенням строку, встановленого пунктом 2.1.4 договору.

Зі змісту копій вищевказаних актів, які були надані позивачем до суду, вбачається, що акти приймання-передачі виконаних робіт № НОМЕР_2 від 31.01.2015 року на суму 39 304,78 грн. та № НОМЕР_3 від 31.03.2015 року на суму 89 320,68 грн. (а.с. 25, 27) зі сторони відповідача підписані невстановленою особою, акт приймання-передачі виконаних робіт № від 28.02.2015 року на суму 34 165, 82 грн. зі сторони відповідача взагалі не підписаний, запис "Зауважень від замовника у визначений термін не надійшло", як-то передбачено пунктом 3.4 договору, останній не містить (а.с. 26).

Враховуючи наведене місцевим господарський суд дійшов до висновку, що надані позивачем акти приймання-передачі виконаних робіт № від 31.01.2015 року на суму 39 304,78 грн., № від 28.02.2015 року на суму 34 165,82 грн. та № від 31.03.2015 року на суму 89 320,68 грн. не можуть бути прийняті судом як доказ надання позивачем логістичних послуг відповідачеві, оскільки вищевказані акти не підтверджують надання таких послуг та їх отримання відповідачем.

На підтвердження надання логістичних послуг Товариством з обмеженою відповідальністю "Астерс Груп" надані до суду видаткові накладні про придбання у Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлантіс" за договором №11024855 від 01.02.2014р. товару, який відвантажувався зі складу №1 за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Журналістів, 9 та згідно товарно-транспортних накладних на переміщення алкогольних товарів, розвантажувався на Розподільчому центрі Бровари Товариства з обмеженою відповідальністю "Астерс Груп".

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що у період січень березень 2015 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Атлантіс" постачався Товариству з обмеженою відповідальністю "Астерс Груп" товар за договором №11024855 від 01.02.2014 року, який відвантажений позивачем на Розподільчий центр Бровари.

Відповідно до пункту 3.4 договору купівлі-продажу від 01.02.2014 року №1І024855 пунктом поставки товару за цим договором є склад покупця, адреса, якого вказана у замовленні. Поставка товару до місце передачі здійснюється транспортом постачальника. Витрати з транспортування товару до пункту поставки несе постачальник. Датою поставки є дата отримання покупцем товару на складів покупця.

Товар поставляється на умовах DDP, передбачені Інкотермс "Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати", введених в дію 01.01.2000р.

Перехід права власності на товар від постачальника до покупця здійснюється в момент приймання-передачі товару на складі покупця - Товариства з обмеженою відповідальністю "Астерс Груп" (пункт 5.1 договору купівлі-продажу від 01.02.2014 року №1І024855).

З наведеного вбачається, що для забезпечення поставки товарів, придбаних за договором поставки від 01.02.2014 року №1І024855, на склад покупця (до Розподільчого Центру), був укладений договір № Л 1І024855 від 01.02.2014 року про надання логістичних послуг.

Так, у пункті 1.1 договору №Л 1І024855 від 01.02.2014 року про надання логістичних послуг зазначено, що замовник доручає виконавцеві, а виконавець зобов'язується надати за плату логістичні послуги, вказані в підпункті 1.2 договору, стосовно товарів, поставлених замовником згідно з договором №1І024855 від 01.02.2014 року (договір постачання) до розподільчого центру виконавця.

Таким чином, придбані у січні березні 2015 року за договором №1І024855 від 01.02.2014 року у відповідача товари були переміщені позивачем до свого розподільчого центру як і передбачено умовами договору Л 1І024855 від 01.02.2014 року про надання логістичних послуг.

Апеляційний господарський суд не погоджується із висновком місцевого господарського суд про те, що видаткові накладні та товарно-транспортні накладні та за договором купівлі-продажу від 01.02.2014 року № 1І024855 не можуть бути доказами надання послуг за договором № Л 1І024855 від 01.02.2014 року, оскільки умовами останнього (пункт 1.2.7) передбачено оформлення відповідних документів на кожну операцію здавання/отримання товару/вантажу.

З матеріалів справи вбачається, що товар, придбаний на підставі договору купівлі-продажу №1І024855 від 01.02.2014 року відвантажувався зі складу №1 за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Журналістів, 9 (на кожній товарно-транспортній накладній містить відмітка Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлантіс") та був перевезений до Розподільчого центру Бровари Товариства з обмеженою відповідальністю "Астерс Груп", про що міститься відмітка не лише на товарно-транспортних накладних, а й на видаткових накладних про отримання товару.

Таким чином, матеріалами справи спростовуються висновки місцевого господарського суду щодо недоведеності факту надання логістичних послуг позивачем відповідачу за договором №Л 1І024855 від 01.02.2014 року про надання логістичних послуг у січні березні 2015 року.

В матеріалах справи містяться копії актів приймання-передачі виконаних робіт № від 31.01.2015 року на суму 39 304,78 грн. та № НОМЕР_3 від 31.03.2015 року на суму 89 320,68 грн. (а.с. 25, 27), які від замовника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлантіс" підписані невстановленою особою, однак на вказаних актах міститься печатка Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлантіс", що свідчить про визнання відповідачем факту наданих послуг.

Також, в матеріалах справи міститься акт приймання-передачі виконаних робіт № від 28.02.2015 року на суму 34 165,82 грн., який підписаний лише позивачем.

Матеріалами справи підтверджується, що два примірники акту виконаних робіт № від 28.02.2015 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Астерс Груп" направлені для підписання Товариству з обмеженою відповідальністю "Атлантіс" 18.02.2016р. супровідним листом від 17.02.2016 року за вих. № 3 (а.с. 28, 29).

Відповідно до пункту 2.3.8 договору про надання логістичних послуг замовник зобовязується розглянути та підписати наданий виконавцем акт прийому-передачі наданих послуг, первинні та інші документи протягом 5 робочих днів з моменту їх отримання та у цей же строк повернути їх виконавцю. Якщо протягом цього строку замовник не підпише документи або не надасть свої зауваження, послуги будуть вважатись прийнятими і такими, що відповідають умовам договору.

Замовник зобовязаний підписати переданий виконавцем в 2-х примірниках акт прийому-передачі наданих послуг протягом 5 робочих днів з дати його отримання. Якщо протягом встановленого терміну замовник не підпише акт або не надасть свої зауваження, послуги будуть вважатися прийнятими у відповідності до усіх умов цього договору. В цьому випадку на акті робиться запис: "Зауважень від замовника у визначений термін не надійшло", після чого цей акт є підставою для розрахунків сторін за цим договором (пункт 3.4 договору).

Доказів надання зауважень до акту приймання-передачі виконаних робіт № від 28.02.2015 року на суму 34 165,82 грн. матеріали справи не містять, тому за приписами пунктів 2.3.8 та 3.4 договору про надання логістичних послуг послуги за вказаним актом є такими, що прийняті замовником.

Апеляційний господарський суд вважає помилковим висновок місцевого господарського суду про те, що акт приймання-передачі виконаних робіт № від 28.02.2015 року не може бути належним доказом оскільки направлений з порушенням строків встановлених пунктом 2.1.4 договору, оскільки пунктом 2.3.7 договору передбачений обовязок саме замовника отримувати документи у виконавця.

За викладеного апеляційний господарський суд вважає позовні вимоги про стягнення суми основного боргу обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у сумі 162 791,28 грн.

Згідно з частиною 1 статті 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобовязань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобовязань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Порушенням зобовязання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (стаття 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобовязань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми не своєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 4.2 договору у разі порушення строків оплати послуг, замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення виконання зобовязання.

Позивачем нарахована та заявлена до стягнення пеня у сумі 44 425,22 грн. за кожним актом окремо за загальний період з 11.02.2015 року по 10.09.2016 року.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до частини 3 статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 Цивільного кодексу України).

У відзиві на позов за вих. №586/17/А від 16.03.2017 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Атлантіс" заявлено про застосування позовної давності щодо позовних вимог про стягнення пені (а.с. 62-64, том 1).

З урахуванням заявлених періодів стягнення пені, подання відповідачем заяви про застосування позовної давності щодо вимог про стягнення пені, дати звернення позивача до суду, позовні вимоги про стягнення пені підлягають задоволенню частково за прострочення оплати за актом № у сумі 6 259,07 грн.

При цьому, апеляційний господарський суд зазначає, що позивачем було допущено арифметичну помилку під час підрахунку пені, а саме застосовано облікову ставку Національного банку України у період з 11.03.2016 року по 10.09.2016 року - 22% річних, в той час як постановами Правління Національного банку України "Про регулювання грошово-кредитного ринку" встановлено: з 22.04.2016 року облікову ставку в розмірі 19,0% річних (постанова №278), з 27.05.2016 року 18% (постанова №25-рш), з 24.06.2016 року 16,5% (постанова №88-рш), з 29.07.2016 року 15,5% (постанова №172-рш).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховані та заявлені про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 8 347,57 грн. за загальний період з 11.02.2015 року по 20.02.2017 року та інфляційні втрати в сумі 33200,17 грн.

Враховуючи наявність прострочення виконання грошового зобовязання, апеляційний господарський суд вважає правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних в сумі 8 347,57 грн. та інфляційних втрат в сумі 33 200,17 грн.

За викладеного , з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума 210 598,09 (162 791,28 грн. основний борг + 6 259,07 грн. пеня + 8 347,57 грн. 3% річних + 33200,17грн. інфляційне збільшення).

Відповідно до частини 2 статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд частково погоджується із доводами позивача, наведеними в обґрунтування апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 104 Господарського процесуального кодексу України, для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Астерс-Груп" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.04.2017 року по справі № 904/2082/17 задовольнити частково.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.04.2017 року по справі №904/2082/17 скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлантіс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Астерс-Груп" основний боргу у сумі 162 791, 28 грн., пеню у сумі 6 259,07 грн., 3% річних у сумі 8 347, 57 грн., інфляційні втрати у сумі 32 200, 17 грн., витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у сумі 3 158,97 грн., витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 3 474,87 грн., про що видати наказ.

В решті позовних вимог відмовити.

Видачу наказу доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повна постанова складена 14.09.2017 року.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя В.О. Кузнецов

Суддя О.С. Євстигнеєв