ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2017р. Справа № 914/1192/17

Господарський суд Львівської області у складі колегії суддів: Бортник О.Ю. головуюча, суддів: Морозюка А.Я. та Фартушка Т.Б. при секретарі судових засідань ОСОБА_1, розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Приватного підприємства Акрілат - Хімконтракт, м.Київ,

до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Агролайф корми, с.Давидів Пустомитівського району Львівської області,

про стягнення 239525,2 грн. штрафу

За участю представників:

від позивача: ОСОБА_3 - представник,

від відповідача: ОСОБА_4 представник,

Суть спору: Приватне підприємство Акрілат - Хімконтракт, м. Київ, звернулось до господарського суду Львівської області з позовом про стягнення з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Агролайф корми, с. Давидів Пустомитівського району Львівської області, 239525,2 грн. штрафу за неналежне виконання взятих на себе за Договором зобовязань. Позовні вимоги мотивовано нормами Договору поставки № 09/02/16 від 09 лютого 2016 р., а також ст.ст. 193, 230 ГК України та ст.ст. 526, 549, 610, 611, 612 ЦК України.

За клопотанням представника відповідача розгляд справи ухвалою суду від 10.07.2017 р. відкладався, цією ж ухвалою суду продовжено строк розгляду справи на 15 днів. Ухвалою суду від 29.08.2017 р. призначено колегіальний розгляд справи № 914/1192/17. Внаслідок автоматичного визначення до складу колегії з розгляду справи № 914/1192/17 увійшли: ОСОБА_5 головуючий суддя, судді Фартушок Т.Б. та Морозюк А.Я.

Представник позивача у судових засіданнях позовні вимоги підтримала повністю.

Відповідач проти позову заперечив, посилаючись на те, що ним за даним договором уже сплачено штраф у розмірі, визначеному судовим рішенням у справі № 914/3029/16, такі дії позивача спрямовані на його просте збагачення за рахунок відповідача. Заборгованість відповідача перед позивачем за поставлену йому по Договору № 09/02/16 продукцію відсутня. Відповідачем відшкодовано позивачу три проценти річних, інфляційні та штраф. ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Агролайф корми, с. Давидів, також вважає, що сторони у Договорі поставки не погоджували сплату штрафу за будь-який факт прострочення оплати за кожною окремою накладною. Відповідач вказує суду на його право на підставі норм ст. 233 ГК України, ст. 551 ЦК України, ст. 83 ГПК України зменшувати розмір неустойки. Згодом відповідачем подано на розгляд суду заяву про зменшення штрафних санкцій до 11976,26 грн. При цьому відповідач посилається у заяві на те, що зобовязання з оплати поставленої йому продукції повністю виконане, дії позивача спрямовані на його збагачення за рахунок відповідача. Відповідач вважає належні до сплати штрафні санкції надмірно великими порівняно із збитками кредитора та посилається на ту обставину, що докази понесення позивачем збитків, спричинених несвоєчасним виконанням відповідачем своїх зобовязань, відсутні.

Позивач у своїх поясненнях заперечив, що щодо предмету спору у справі уже є рішення суду, а також зазначив, що оплата кожної поставки за договором була окремим зобовязанням.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив таке.

09 лютого 2016 року між сторонами у справі укладено договір поставки № 09/02/16. Відповідно до умов цього Договору позивач зобовязався передати у власність відповідача амінокислоти та (або) інший товар, асортимент та ціна якого визначені у рахунках-фактурах та (або) специфікації, а покупець зобовязувався прийняти та оплатити замовлений товар. На виконання умов договору за період часу з 24.05.2016 р. по 27.07.2016 р. позивач поставив, а відповідач отримав товар на загальну суму 2840820 грн. Вказане підтверджується видатковими накладними № 73647, № 73844, № 74297, № 74488, № 74603, № 74645, № 74647 та № 75183. Відповідач з дотриманням строків, встановлених п. 5.2. Договору, розрахувався лише за продукцію, отриману на підставі видаткової накладної № 74488 від 30.06.2016 р. Позивач заявив позов про стягнення 239525,2 грн. штрафу, встановленого п. 7.3. Договору за неналежне виконання зобовязання (10 % від неналежно виконаного зобовязання з оплати отриманої продукції).

Заслухавши пояснення представників осіб, які беруть участь у справі, дослідивши наявні у справі докази, господарський суд Львівської області дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України, ст. 174 ГК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Аналогічні за свої змістом положення закріплено у ст. 174 ГК України.

Між сторонами у справі виникли зобовязання з приводу поставки товару на підставі договору поставки №09/02/16 від 09.02.2016 року.

Згідно з ст.ст. 525, 526, 530, 599, 692, 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж. Покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В силу вимог статті 610, частини першої статті 612 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідач у п. 5.2. договору поставки № 09/02/16 від 09 лютого 2016 р. зобовязався оплачувати отриманий від позивача товар шляхом 100 % післяоплати, протягом 21 календарного дня після отримання товару, якщо інше не встановлено у Специфікації до Договору. Судом встановлено, що специфікації до цього Договору між сторонами не укладались. Відповідачем у строки, встановлені п. 5.2. Договору оплачено лише продукцію, отриману по видатковій накладній № 74488. Продукцію, отриману по решті видаткових накладних, які долучені позивачем до позовної заяви, відповідач оплатив з порушенням строків оплати, встановлених Договором, а саме: відповідачем здійснено повні оплати за наявними у матеріалах справи видатковими накладними 09.08.2016 р., 22.08.2016 р., 23.08.2016 р., 27.07.2016 р., 30.09.2016 р., 31.10.2016 р. та 22.11.2016 р. відповідно. При цьому позивачем обґрунтовано зараховувались кошти, які надходили від відповідача, в рахунок оплати зазначених у платіжних документах видаткових накладних, у випадку наявності призначення платежу. У випадку відсутності призначення платежу або зазначення в якості призначення платежу оплати видаткових накладних, які уже оплачені, позивач підставно зараховував сплачені відповідачем кошти в рахунок погашення заборгованості в порядку календарної черговості її виникнення. Судом встановлено, що сума неналежно виконаного відповідачем зобовязання з оплати видаткових накладних № 73647, № 73844, № 74297, № 74603, № 74645, № 74647 та № 75183, яке полягало у порушенні строку виконання зобовязання, становить 2395252 грн. Тому позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача 239525,2 грн. штрафу з дотриманням вимог п. 7.3. Договору.

Проте відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій до 11976,26 грн. Вказане клопотання підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Відповідно до норм ст. 83 ГПК України, ст. 233 ГК України, ст. 551 ЦК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання. Суду надано право зменшувати розмір штрафних санкцій у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Крім цього, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У пункті 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" зазначено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язання, причин неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків), тощо.

Крім того, у п. 7 оглядового листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку ВГСУ)" від 29.04.2013р. №01-06/767/2013 зазначено, що положеннями частини першої статті 233 ГК України передбачено, що у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Зазначені норми законодавства ставлять право суду на зменшення неустойки в залежність від співвідношення її розміру і збитків.

Таким чином, суд має право, виходячи з конкретних обставин справи, зменшити розмір штрафних санкцій, але не звільняти повністю боржника від їх сплати.

При цьому слід враховувати, що правила ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобовязання боржником.

Наявні у матеріалах справи докази свідчать, що заборгованість відповідача за отриману ним по видаткових накладних № 73647, № 73844, № 74297, № 74488, № 74603, № 74645, № 74647 та № 75183 продукцію повністю погашена у листопаді 2016 р. Найдовший термін прострочення виконання відповідачем своїх зобовязань з оплати цієї продукції не перевищував трьох з половиною місяців, а в одному випадку становив лише один календарний день. Враховуючи наведене, інтереси позивача, а також те, що боржник не звільнений від відповідальності за неналежне виконання договірних зобовязань, беручи до уваги ступінь виконання зобовязання відповідачем й те, що заявлені до стягнення штрафні санкції є, на думку суду, надмірно великими, порівняно зі збитками кредитора, керуючись інтересами як боржника, так і кредитора, суд вважає за доцільне скористатись наданим йому ч. 3 ст. 551 ЦК України, ч. 1 ст. 233 ГК України, п. 3 ч. 1 ст.83 ГПК України правом та зменшити розмір нарахованого позивачем штрафу на 30%, тобто до 167667,64 грн.

На підставі ст. 49 ГПК України судові витрати у справі покладаються на відповідача, оскільки спір у справі виник внаслідок його неправильних дій.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 4-3, 33, 43, 49, 82-85, 116 ГПК України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Агролайф корми (81151, Львівська область, Пустомитівський район, с. Давидів, вул. Львівська, буд. 2А; ідентифікаційний код 36874925) на користь Приватного підприємства Акрілат - Хімконтракт (04212, м.Київ, вул. Богатирська, 3-Г; ідентифікаційний код 24744461) 167667,64 грн. штрафу та 3592,88 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

2. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

3. Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 85 ГПК України.

4. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом ХІІ ГПК України.

Повне рішення складено 14.09.2017 р.

Суддя Бортник О.Ю.

Суддя Морозюк А.Я.

Суддя Фартушок Т.Б.