РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2017Справа № 910/12663/17

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-Інтeртрейд"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Сіенто"
простягнення 478 969 грн 00 коп.
Представники
від позивача:Удянська Я.М.- представник за довіреністю;
від відповідача: не з'явились,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

01.08.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-Інтeртрейд" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіенто" про стягнення 478 969 грн 00 коп. заборгованості за договором поворотної фінансової допомоги № 24/12-2015 від 24.12.2015, в тому числі: 385 300 грн 00 коп. основного боргу, 17 597 грн 65 коп. 3 % річний та 76 071 грн 35 коп. інфляційних втрат.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами договору поворотної фінансової допомоги № 24/12-2015 від 24.12.2015 належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання з повернення позивачу поворотної фінансової допомоги (позики), у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 385 300 грн 00 коп., крім того у зв'язку з неналежним виконання зобов'язань за договором позивачем нараховано 17 597 грн 65 коп. 3 % річний та 76 071 грн 35 коп. інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.08.2017 порушено провадження у справі № 910/12663/17, розгляд справи призначено на 18.09.2017.

11.09.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи.

Представник відповідача в судове засідання 18.09.2017 не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, клопотань про відкладення розгляду справи не подав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 011.

У судове засідання 18.09.2017 з'явився представник позивача надав документи на виконання вимог ухвали суду та пояснення по суті заявлених позовних вимог, відповідно до яких в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувається з урахуванням положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні 18.09.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

24.12.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Альфа-Інтертрейд" (позикодавець за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сіенто" (позичальник за договором) укладено договір поворотної фінансової допомоги № 24/12-2015 (далі - договір) відповідно до умов якого позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти у розмірі, встановленому пунктом 2.1 договору (далі - фінансова допомога), а позичальник зобов'язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів.

Відповідно до пунктів 2.1. та 2.2. договору розмір фінансової допомоги становить 400 000 грн 00 коп. Проценти за надання фінансової допомоги не нараховуються та не сплачуються.

Пунктами 3.1. та 3.2. договору передбачено, що позикодавець перераховує суму фінансової допомоги в безготівковому порядку на поточний рахунок позичальника однією сумою або частинами. Днем надання фінансової допомоги вважається день зарахування суми (частини суми) фінансової допомоги на поточний рахунок позичальника.

Фінансова допомога має бути повернута в строк до 31.01.2016 включно ( пункт 4.1. договору).

Згідно з пунктами 5.1. та 5.2. договору позичальник зобов'язаний повернути суму фінансової допомоги (її частину) і останній день строку, встановленого в пункті .4.1. цього договору. Сума фінансової допомоги підлягає поверненню шляхом її перерахування на поточний рахунок позикодавця однією сумою або частинами.

Відповідно до пунктів 5.3. та 5.4. договору днем повернення фінансової допомоги вважається день зарахування фінансової допомоги (її частини) на поточний рахунок позикодавця. У будь-який момент фінансову допомогу може бути достроково повернено позичальником у порядку, передбаченому пунктом 5.2. цього договору.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором позики.

Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною 3 статті 1049 Цивільного кодексу України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Судом встановлено, що на виконання умов договору поворотної фінансової допомоги № 24/12-2015 від 24.12.2015 позивачем було перераховано відповідачу кошти у розмірі 400 000 грн 00 коп., що підтверджується наявною у матеріалах справи банківською випискою.

Як встановлено судом відповідач в порушення умов договору та норм чинного законодавства належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення наданих позивачем коштів за договором поворотної фінансової допомоги № 24/12-2015 від 24.12.2015, у зв'язку з чим в останнього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 385 300 грн 00 коп., що також не було спростовано відповідачем, зокрема, відповідачем не надано суду доказів повернення позивачу коштів (поворотної фінансової допомоги) на суму 385 300 грн 00 коп.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обов'язку з повернення коштів за договором поворотної фінансової допомоги № 24/12-2015 від 24.12.2015 та факту наявності заборгованості у розмірі 385 300 грн 00 коп., вимоги позивача про стягнення з відповідача поворотної безвідсоткової фінансової допомоги у розмірі 385 300 грн 00 коп. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 76 071 грн 35 коп. інфляційних втрат та 17 597 грн 65 коп. 3 % річних, нарахованих за період з 01.02.2016 по 31.07.2017.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача, відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Судом враховано викладене у пункті 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", а саме те, що з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Судом перевірено розрахунки 3% річних та інфляційних втрат позивача та встановлено їх правильність та відповідність вимогам умов договору та чинного законодавства.

З огляду на вищенаведене та доведення факту несвоєчасності виконання грошового зобов'язання за договором поворотної фінансової допомоги № 24/12-2015 від 24.12.2015, вимоги позивача про стягнення з відповідача 76 071 грн 35 коп. інфляційних втрат та 17 597 грн 65 коп. 3 % річних, підлягають задоволенню у повному обсязі за розрахунком позивача.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Kеруючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст. 75, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіенто" (04053, місто Київ, провулок Бехтерівський, будинок 4, літ. А, нежиле приміщення 19, ідентифікаційний код 39374960) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-Інтертрейд" (03150, місто Київ, вулиця Предславинська, будинок 34-Б, ідентифікаційний код: 35142858) заборгованість у розмірі 385 300 (триста вісімдесят п'ять тисяч триста) грн 00 коп., інфляційні втрати в розмірі 76 071 (сімдесят шість тисяч сімдесят одна) грн 35 коп., 3 % річних в розмірі 17 597 (сімнадцять тисяч п'ятсот дев'яносто сім) грн 65 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 7 184 (сім тисяч сто вісімдесят чотири) грн 54 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 19.09.2017

Суддя Н.Б. Плотницька