ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2017 р.Справа № 922/5787/15

Господарський суд Харківської області у складі:

головуючий суддя Хотенець П.В.

судді: Лаврова Л.С. , Аюпова Р.М.

при секретарі судового засідання Кобиченко Н.М.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КОКСОТРЕЙД", м. Київ
до 1. Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 СБЕРБАНКУ РОСІЇ" в особі відділення "Харківське відділення № 3 АТ "СБЕРБАНК РОСІЇ", м. Харків , 2. Приватного акціонерного товариства "ХАРКІВСЬКИЙ КОКСОВИЙ ЗАВОД", м. Харків , 3. Приватного акціонерного товариства "ТЕРМОЛАЙФ", м. Харків
про визнання поруки припиненою
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2, дов. від 20.12.2016 року, ОСОБА_3, дов. від 26.02.2017 року

відповідачів - 1. ОСОБА_4, дов. від 24.04.2017 року, 2. не з*явився, 3. не з*явився

ВСТАНОВИВ:

Розглядається позовна вимога про визнання припиненим договору поруки від 04 вересня 2012 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "КОКСОТРЕЙД" та Публічним акціонерним товариством "ОСОБА_1 СБЕРБАНКУ РОСІЇ"; визнання припиненими солідарних зобов'язань Товариства з обмеженою відповідальністю "КОКСОТРЕЙД" за договором про відкриття кредитної лінії № 26-В/12/66/ЮО від 04 вересня 2012 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством "ОСОБА_1 СБЕРБАНКУ РОСІЇ" та Приватним акціонерним товариством "ХАРКІВСЬКИЙ КОКСОВИЙ ЗАВОД", що випливали з умов договору поруки від 04 вересня 2012 року; визнання припиненими солідарних зобов'язань Товариства з обмеженою відповідальністю "КОКСОТРЕЙД" за договором про відкриття кредитної лінії № 27-В/12/66/ЮО від 04 вересня 2012 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством "ОСОБА_1 СБЕРБАНКУ РОСІЇ" та Приватним акціонерним товариством "ХАРКІВСЬКИЙ КОКСОВИЙ ЗАВОД", що випливали з умов договору поруки від 04 вересня 2012 року; визнання припиненими солідарних зобов'язань Товариства з обмеженою відповідальністю "КОКСОТРЕЙД" за договором про відкриття кредитної лінії № 30-В/12/66/ЮО від 04 вересня 2012 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством "ДОЧІРНІЙ ОСОБА_5 РОСІЇ" та Приватним акціонерним товариством "ТЕРМОЛАЙФ", що випливали з умов договору поруки від 04 вересня 2012 року та визнання припиненими солідарних зобов'язань Товариства з обмеженою відповідальністю "КОКСОТРЕЙД" за договором про відкриття кредитної лінії № 31-В/12/66/ЮО від 04 вересня 2012 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством "ОСОБА_1 СБЕРБАНКУ РОСІЇ" та Приватним акціонерним товариством "ТЕРМОЛАЙФ", що випливали з умов договору поруки від 04 вересня 2012 року.

11 вересня 2017 року перший відповідач - Публічне акціонерне товариство "СБЕРБАНК" звернувся до господарського суду зі зустрічною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КОКСОТРЕЙД" частину заборгованості по процентах за договором про відкриття кредитної лінії № 31-В/12/66/ЮО від 04 вересня 2012 року в розмірі 31972,54 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14 вересня 2017 року було повернуто зустрічну позовну заяву та додані до неї документи на 36 аркушах Публічному акціонерному товариству "СБЕРБАНК" - без розгляду.

Представник першого відповідача (Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 СБЕРБАНКУ РОСІЇ" в особі відділення "Харківське відділення № 3 АТ "СБЕРБАНК РОСІЇ") у судовому засіданні та у наданому клопотанні просить суд долучити до матеріалів справи додаткові документи, яке колегія суддів задовольняє та долучає надані документи до матеріалів справи.

Представник першого відповідача (Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 СБЕРБАНКУ РОСІЇ" в особі відділення "Харківське відділення № 3 АТ "СБЕРБАНК РОСІЇ") у судовому засіданні та у наданому клопотанні просить суд залучити до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Акціонерне товариство з обмеженою відповдальністю "CARBO TRADING LIMITED", ОСОБА_6 та Товариство з обмеженою відповідальністю "Менеджмент Логістик Компані".

Згідно частини 1 статті 27 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. У справах щодо майна господарських організацій, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, господарський суд залучає орган державної влади, що здійснює управління корпоративними правами, до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Приймаючи до уваги, що першим відповідачем не надано доказів того, як рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки Акціонерного товариства з обмеженою відповдальністю "CARBO TRADING LIMITED", ОСОБА_6 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Менеджмент Логістик Компані", колегія суддів вважає за необхідне у задоволенні клопотання першого відповідача (Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 СБЕРБАНКУ РОСІЇ" в особі відділення "Харківське відділення № 3 АТ "СБЕРБАНК РОСІЇ") про залучення до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Акціонерного товариства з обмеженою відповдальністю "CARBO TRADING LIMITED", ОСОБА_6 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Менеджмент Логістик Компані" відмовити.

Представник першого відповідача (Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 СБЕРБАНКУ РОСІЇ" в особі відділення "Харківське відділення № 3 АТ "СБЕРБАНК РОСІЇ") у судовому засіданні та у наданому клопотанні просить суд призначити по справі судову економічну експертизу.

Представники позивача у судовому засіданні проти клопотання першого відповідача про призначення по справі судової економічної експертизи заперечують.

Згідно частини 1 статті 41 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Колегія суддів вважає, що даний спір не потребує спеціальних знань та відмовляє у задоволенні клопотання першого відповідача (Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 СБЕРБАНКУ РОСІЇ" в особі відділення "Харківське відділення № 3 АТ "СБЕРБАНК РОСІЇ") про призначення по справі судової економічної експертизи.

Представник першого відповідача (Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 СБЕРБАНКУ РОСІЇ" в особі відділення "Харківське відділення № 3 АТ "СБЕРБАНК РОСІЇ") у судовому засіданні та у наданому клопотанні просить суд здійснювати аудіофіксацію судового процесу по справі № 922/5787/15.

У судовому засіданні оголошено перерву до 15 годин 50 хвилин.

Після перерви судове засідання було продовжено у тому ж складі суду.

Представник першого відповідача (Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 СБЕРБАНКУ РОСІЇ" в особі відділення "Харківське відділення № 3 АТ "СБЕРБАНК РОСІЇ") у судовому засіданні та у наданому клопотанні просить суд витребувати у позивача копію договору про внесення змін № 2 від 14 травня 2014 року до договору поруки від 04 вересня 2012 року.

Представники позивача у судовому засіданні проти клопотання першого відповідача про витребування у позивача копії договору про внесення змін № 2 від 14 травня 2014 року до договору поруки від 04 вересня 2012 року заперечують.

Відповідно до статті 38 Господарського процесуального кодексу України сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, що перешкоджають його наданню; підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація; обставини, які може підтвердити цей доказ.

Враховуючи, що першим відповідачем не вказано обставин, що перешкоджають його наданню та належним чином неоґрунтовані обставини, які може підтвердити цей доказ, колегія суддів вважає за необхідне відмовити першому відповідачу (Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 СБЕРБАНКУ РОСІЇ" в особі відділення "Харківське відділення № 3 АТ "СБЕРБАНК РОСІЇ") у задоволенні клопотання про витребування у позивача копії договору про внесення змін № 2 від 14 травня 2014 року до договору поруки від 04 вересня 2012 року.

Представник першого відповідача (Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 СБЕРБАНКУ РОСІЇ" в особі відділення "Харківське відділення № 3 АТ "СБЕРБАНК РОСІЇ") у судовому засіданні надав заяву про відвід судді Хотенець П.В. по справі № 922/5787/15.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14 вересня 2017 року заяву першого відповідача - Публічного акціонерного товариства "СБЕРБАНК" про відвід судді Хотенець П.В. по справі № 922/5787/15 було відхилено.

Враховуючи, що заяв та клопотань представниками сторі більш не заявлено, колегія суддів переходить до розгляду справи по суті.

Представники позивача у судовому засіданні та у наданих додаткових поясненнях підтримують заявлені позовні вимоги і просять їх задовольнити у повному обсязі.

Представник першого відповідача (Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 СБЕРБАНКУ РОСІЇ" в особі відділення "Харківське відділення № 3 АТ "СБЕРБАНК РОСІЇ") у судовому засіданні та у відзиві на позовну заяву проти заявлених позовних вимог заперечує, просить відмовити у задоволенні позову.

Представник другого відповідача (Приватного акціонерного товариства "ХАРКІВСЬКИЙ КОКСОВИЙ ЗАВОД") у судове засідання не з*явився, у наданомві відзиві на позовну заяву проти заявлених позовних вимог не заперечує.

Представник третього відповідача (Приватного акціонерного товариства "ТЕРМОЛАЙФ") у судове засідання не з*явився, у наданомві відзиві на позовну заяву проти заявлених позовних вимог не заперечує.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення повноважних представників позивача та першого відповідача, колегією суддів встановлено наступне.

04 вересня 2012 року між Публічним акціонерним товариством "ОСОБА_1 СБЕРБАНКУ РОСІЇ" та Приватним акціонерним товариством "ХАРКІВСЬКИЙ КОКСОВИЙ ЗАВОД" було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 26-В/12/66/ЮО, яким передбачено надання Приватному акціонерному товариству "ХАРКІВСЬКИЙ КОКСОВИЙ ЗАВОД" кредиту у розмірі 7280000 доларів США у вигляді кредитної лінії (пункт 1.2) з остаточним строком повернення кредиту 01 вересня 2017 року, та договір про відкриття кредитної лінії № 27-В/12/66/ЮО, яким передбачено надання Приватному акціонерному товариству "ХАРКІВСЬКИЙ КОКСОВИЙ ЗАВОД" кредиту у розмірі 10874000 доларів США у вигляді кредитної лінії (пункту 1.2) з остаточним строком повернення кредиту 01 вересня 2017 року.

Також 04 вересня 2012 року між Публічним акціонерним товариством "ОСОБА_1 СБЕРБАНКУ РОСІЇ" та Приватним акціонерним товариством "ТЕРМОЛАЙФ" були укладені договори про відкриття кредитної лінії № 30-В/12/66/ЮО, яким передбачено надання Приватному акціонерному товариству "ТЕРМОЛАЙФ" кредиту у розмірі 30980000 доларів США у вигляді кредитної лінії (пункт 1.2) з остаточним строком повернення кредиту 01 вересня 2017 року (пункт 1.4), та № 31-В/12/66/ЮО, яким передбачено надання Приватному акціонерному товариству "ТЕРМОЛАЙФ" кредиту у розмірі 1000000 доларів США у вигляді кредитної лінії (пункт 1.2) з остаточним строком повернення кредиту 01 вересня 2017 року.

04 вересня 2012 року між Публічним акціонерним товариством "ОСОБА_1 СБЕРБАНКУ РОСІЇ" (нове найменування Публічне акціонерне товариство СБЕРБАНК, першим відповідачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "КОКСОТРЕЙД" (позивачем) було укладено договір поруки, відповідно до умов якого позивач поручився за виконання Приватним акціонерним товариством "ХАРКІВСЬКИЙ КОКСОВИЙ ЗАВОД" (другим відповідачем) та Приватним акціонерним товариством "ТЕРМОЛАЙФ" (третім відповідачем) їх кредитних зобов'язань перед першим відповідачем за договорами про відкриття кредитної лінії (далі- Кредитними договорами): № 26-В/12/66/ЮО від 04 вересня 2012 року (надалі Кредитним договором-1), укладеним між першим відповідачем та другим відповідачем; № 27-В/12/66/ЮО від 04 вересня 2012 року (надалі Кредитним договором-2), укладеним між першим відповідачем та другим відповідачем; № 30-В/12/66/ЮО від 04 вересня 2012 року (надалі Кредитним договором-3), укладеним між першим відповідачем та третім відповідачем; № 31-В/12/66/ЮО від 04 вересня 2012 року (надалі Кредитним договором-4) укладеним між першим відповідачем та третім відповідачем.

За умовами Кредитних договорів -1,-2,-3,-4 другий відповідач та третій відповідач зобов'язалися сплачувати першому відповідачу за користування кредитом проценти у розмірі, передбаченому Кредитними договорами. Проценти за кредитом нараховуються на загальну суму заборгованості за кредитною лінією в валюті заборгованості. Умовами кредитних договорів передбачено, що процентна ставка, яка застосовується - змінювана процентна ставка. Відповідно до пункту 1.3.2. Кредитних договорів -1,-2,-3,-4 на дату їх укладення розмір змінюваної процентної ставки складав 11,75 % річних. Згідно пункту 1.3.3. Кредитних договорів максимальний розмір збільшення змінюваної процентної ставки від розміру змінюваної процентної ставки, визначеного на дату укладення цього договору та зазначеного в пункті 1.3.2. кредитних договорів, складає 8,25 % річних. Таким чином, в разі максимального збільшення змінюваної процентної ставки, максимальний розмір змінюваної процентної ставки за кредитними договорами буде дорівнювати 20,00 % річних. Відповідно до пункту 1.3.5. Кредитних договорів мінімальний розмір змінюваної процентної ставки становить 11,75 % річних. Детальний порядок визначення розміру процентної ставки визначено в підпунктах 1.3.1. - 1.3.8. кредитних договорів.

Пунктами 1.3 Кредитних договорів -1,-2,-3,-4 встановлено змінювану процентну ставку за користуванням кредиту, а підпунктами 1.3.1 - 1.3.8. Кредитних договорів -1,-2,-3,-4 передбачено, що розмір процентної ставки визначається як сума погодженого кредитодавцем та позичальником індексу (базова процентна ставка) та маржі кредитодавця та розраховується за наступною формулою: R=LIBOR6M+M. Де R розмір змінюваної процентної ставки за кредитом у відсотках річних; LIBOR6M (Лондонська міжбанківська ставка пропозиції) базова процентна ставка, яка визначається на підставі даних інформаційних систем Thomson REUTERS та/або BLOMBERG; М - маржа кредитодавця - 11%, яка є незмінною протягом дії Кредитних договорів -1,-2,-3,-4. На дату укладення Кредитних договорів -1,-2,-3,-4 розмір змінюваної процентної ставки становив 11,75% річних (пп.1.3.2 п. 1.3 Кредитних договорів -1,-2,-3,-4), який був зафіксований сторонами як мінімальний розмір змінюваної процентної ставки (пп.1.3.5 пункту 1.3 Кредитних договорів -1,-2,-3,-4). Також сторонами встановлено максимальний розмір змінюваної процентної ставки на рівні 20% річних (пп. 1.3.3. пункту 1.3 Кредитних договорів -1,-2,-3,-4). Сторонами Кредитних договорів -1,-2,-3,-4 погоджено, що зміна розміру змінюваної процентної ставки відбувається автоматично, не потребує внесення змін до Кредитних договорів -1,-2,-3,-4, але потребує письмового повідомлення позичальника не пізніш ніж за 15 календарних днів до дати застосування нового розміру змінюваної процентної ставки (пп. 1.3.8 пункту 1.3 Кредитних договорів -1,-2,-3,-4).

Відповідно до умов Кредитних договорів -1,-2,-3,-4 у випадку порушення позичальником будь-якого із зобовязань за Кредитних договорів -1,-2,-3,-4 змінювана процентна ставка за кредитом збільшується на 2 процентних пункта. Після цього розмір змінюваної процентної ставки розраховується за формулою: R=LIBOR6M+M+2%. Сторонами Кредитних договорів -1,-2,-3,-4 погоджено, що така зміна розміру змінюваної процентної ставки відбувається автоматично, не потребує внесення змін до Кредитних договорів -1,-2,-3,-4, але потребує письмового повідомлення позичальника не пізніш ніж за 15 календарних днів до дати застосування нового розміру змінюваної процентної ставки (пункт 6.6 Кредитних договорів -1,-2,-3,-4).

Додатками № 1 до Кредитних договорів -1,-2,-3,-4 є "Порядок визначення процентної ставки за кредитним договором". Додатки № 1 набирають чинності з дати їх підписання сторонами Кредитних договорів -1,-2,-3,-4 та діють до дати припинення Кредитних договорів -1,-2,-3,-4 (п. 8 Додатків № 1), а з моменту набуття чинності Додатків № 1, Кредитні договори -1,-2,-3,-4 діють в частині, що не змінені Додатками № 1 (пункт 9 Додатків № 1).

Пунктами 3 Додатків №1 від 04 вересня 2012 року було передбачено, що в разі, якщо кредитовий оборот Позичальника (другий, третій відповідачі) в Банку (перший відповідач) дорівнює або більше ніж 90% від загального кредитового обороту Позичальника, Позичальником сплачуються проценти за користування кредитом в розмірі, що визначений відповідно до умов кредитного договору, а якщо менше ніж 90% від загального кредитового обороту Позичальника - Позичальником сплачуються проценти за користування кредитом, що будуть розраховані за формулою: R=LIBOR6M+M+2%.

Стаття 2 ОСОБА_7 поруки передбачає забезпечення зобов'язань, які невиконані одним з другого, третього відповідачів та які передбачені Кредитними договорами -1,-2,-3,-4, зокрема, але не обмежуючись зобов'язаннями, переліченими у пункті 2.1.1 статті 2 ОСОБА_7 поруки. При цьому, сторонами ОСОБА_7 поруки погоджено, що лише зміна розміру змінюваної процентної ставки внаслідок її перегляду на умовах та в порядку визначеному пунктами 1.3., 6.6 Кредитних договорів -1,-2,-3,-4 та Додатків № 1 до них не потребують внесення змін до ОСОБА_7 поруки.

Таким чином, з урахуванням приписів частини 2 статті 553 та частини 2 статті 554 Цивільного кодексу України на дату укладення ОСОБА_7 поруки (04 вересаня 2012 року) порукою було забезпечено виконання зобов'язань Приватного акціонерного товариства "ХАРКІВСЬКИЙ КОКСОВИЙ ЗАВОД" та Приватного акціонерного товариства "ТЕРМОЛАЙФ" за Кредитними договорами -1,-2,-3,-4 в повному обсязі.

Пунктом 6.9. ОСОБА_7 поруки встановлено, що він може бути змінений тільки за взаємною згодою сторін (крім випадків передбачених цим договором та/або чинним законодавством України) за умови, що такі зміни викладені в письмовій формі.

Таким чином, згода позивача (як поручителя) на зміну умов Кредитних договорів -1,-2,-3,-4, якими збільшувався обсяг відповідальності позивача (як поручителя), відповідно до умов ОСОБА_7 поруки мала надаватися виключно в письмовій формі та у вигляді відповідних змін до ОСОБА_7 поруки.

Матеріалами справи підтверджується, що письмова згода позивача (як поручителя) у вигляді відповідних змін до ОСОБА_7 поруки надавалася позивачем лише один раз шляхом укладення договору про внесення змін №1 від 30 грудня 2013 року до ОСОБА_7 поруки (далі - Договір про внесення змін №1). Як вбачається з пунктів 1-6 ОСОБА_7 про внесення змін №1, сторонами внесені зміни та доповнення до пунктів 2.1.1.1-2.1.1.4 статті 2 ОСОБА_7 поруки Обсяг відповідальності поручителя. З урахуванням вказаних змін відповідальність позивача (як поручителя) перед відповідачем-1 включає зобов'язання, передбачені:

- Кредитним договором-1 з урахуванням всіх змін та доповнень до нього, у тому числі договорів про внесення змін № 1 від 22 січня 2013 року, № 2 від 27 березня 2013 року, № 3 від 30 грудня 2013 року;

- Кредитним договором-2 з урахуванням всіх змін та доповнень до нього, у тому числі договорів про внесення змін № 5 від 22 січня 2013 року, №6 від 27 березня 2013 року, № 40 від 30 грудня 2013 року;

- Кредитним договором-3, з урахуванням всіх змін та доповнень до нього, у тому числі договорів про внесення змін № 1 від 22 січня 2013 року, № 2 від 27 березня 2013 рку, №3 від 19 квітня 2013 року, №4 від 30 грудня 2013 року до договору про відкриття кредитної лінії № 30-В/12/бб/ЮО від 04 вересня 2012 року, зокрема, але не обмежуючись;

- Кредитним договором-4, з урахуванням всіх змін та доповнень до нього, у тому числі договорів про внесення змін № 12 від 22 січня 2013 року, №15 від 27 березня 2013 року, №16 від 19 квітня 2013 року, №22 від 30 грудня 2013 року.

Однак, зміни до Кредитних договорів -1,-2,-3,-4, що призводять до збільшення обсягу відповідальності позивача (як поручителя), також вносилися відповідачами- 1,2,3 без згоди позивача (як поручителя) та повідомлення його про такі зміни, і відповідно без належним чином оформленої згоди останнього.

Письмова згода позивачем не надавалась на укладення першим, другим та третім відповідачами, 20 січня 2015 року договорів про внесення змін до Кредитних договорів -1,-2,-3,-4 (далі - ОСОБА_7 про внесення змін до Кредитних договорів від 20 січня 2015 року), а саме: договору про внесення змін № 8 від 20 січня 2015 року до Кредитного договору-1; договору про внесення змін № 89 від 20 січня 2015 року до Кредитного договору-2; договору про внесення змін № 9 від 20 січня 2015 року до Кредитного договору-3; договору про внесення змін № 29 від 20 січня 2015 року до Кредитного договору-4.

Згідно вказаних ОСОБА_7 про внесення змін до Кредитних договорів від 20 січня 2015 року відповідачами були змінені Додатки №1 до Кредитних договорів -1,-2,-3,-4 Порядок визначення розміру процентної ставки по Кредитному договору.

На відміну від Додатків №1 до Кредитних договорів -1,-2,-3,-4 Порядок визначення розміру процентної ставки по Кредитному договору, що діяли на дату укладення ОСОБА_7 поруки, вищевказаними ОСОБА_7 про внесення змін до Кредитних договорів від 20 січня 2015 року зазначені Додатки №1 було доповнено додатковими підставами для застосування звичайної та підвищеної змінюваної процентної ставки за кредитом, а також введено додаткову підставу дострокового погашення заборгованості за Кредитними договорами -1,-2,-3,-4.

Зазначенні нові умови встановили таку додаткову підставу для застосування звичайної та підвищеної процентної ставки за кредитами та дострокового погашення заборгованості за Кредитними договорами -1,-2,-3,-4, як недотримання групою компаній показників їх кредитового обороту в іноземній валюті та національних валютах. До укладення першим, другим та третім відповідачами, ОСОБА_7 про внесення змін до Кредитних договорів від 20 січня 2015 року такі умови були передбачені у випадку невиконання лише позичальником показників його кредитового обороту в іноземній валюті та національних валютах.

Так, ОСОБА_7 про внесення змін до Кредитних договорів від 20 січня 2015 року:

1) викладено пункти 3 Додатків №1 до Кредитних договорів -1,-2,-3,-4 в нових редакціях, відповідно до яких:

- порядок визначення звичайної змінюваної процентної ставки, що визначається за формулою: R=LIBOR6M+M. був доповнений положеннями згідно яких, застосування визначеного таким чином розміру змінюваної процентної ставки за кредитом було обумовлено дотриманням групою компаній (другий, третій відповідачі) певних показників: кредитовий оборот компаній групи в іноземній валюті (щоквартально) з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року або більше ніж 75 % від кредитового обороту компаній групи в іноземній валюті та кредитового обороту компаній групи дорівнює або більш 80% від загального кредитового обороту компаній групи у національній валюти при одночасному виконанні обох умов; кредитовий оборот компаній групи в іноземній валюті (щоквартально) з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року або більше ніж 75 % від кредитового обороту компаній групи в іноземній валюті та кредитового обороту компаній групи дорівнює або більш 80% від загального кредитового обороту компаній групи у національній валюти при одночасному виконанні обох умов;

- умови про застосування підвищеного розміру процентної ставки за кредитом, що визначається за формулою: R=(LIBOR6M+M)+ 2 % було доповнено такою додатковою підставою як недотримання групою компаній (відповідачі-2,3) показників їх кредитового обороту в іноземній валюті (щоквартально) з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року або більше ніж 75 % від кредитового обороту компаній групи в іноземній валюті та кредитового обороту компаній групи дорівнює або більш 80% від загального кредитового обороту компаній групи у національній валюти при одночасному виконанні обох умов;

2) викладені пункти 3.4. Кредитних договорів -1,-2,-3,-4 в нових редакціях, відповідно до яких: введено додаткову підставу дострокового погашення заборгованості за Кредитними договорами -1,-2,-3,-4: другий та третій відповідачі за Кредитними договорами -1,-2,-3,-4 зобов'язалися з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року щоквартально забезпечити проведення виручки від проведення реалізації товарів за рахунками в установі першого відповідача, у розмірі не менш - 75 % від кредитового обороту компаній групи в іноземній валюті; та 80% від загального кредитового обороту вказаної групи компаній у національній валюти. У випадку невиконання другим та третім відповідачами вказаного зобов'язання процентна ставка за кредитами встановлюється на 2 процентних пункту вище діючої за Кредитними договорами -1,-2,-3,-4. У випадку невиконання другим, третім відповідачами (позичальниками) вказаних зобов'язань першим відповідач також має право вимагати дострокового погашення заборгованості за кредитами, наданими за Кредитними договорами -1,-2,-3,-4.

Таким чином, ОСОБА_7 про внесення змін до Кредитних договорів від 20 січня 2015 року першим, другим, третім відповідачами без згоди позивача (як поручителя) були внесені зміни до Кредитних договорів -1,-2,-3,-4 які призвели до збільшення його відповідальності, що виявилося у встановленні додаткової підстави для застосування підвищеної на 2 (два) відсотки процентної ставки за кредитами, а також у встановленні додаткової підстави для дострокового погашення заборгованості за кредитами.

На заперечення доводів позивача перший відповідача навів свої доводи стосовно того, що відповідно до пп.2.1.1.1, пп.2.1.1.2, пп.2.1.1.3, пп.2.1.1.4 ОСОБА_7 поруки, сторони погодили, що зміна розміру змінюваної процентної ставки внаслідок її перегляду на умовах та в порядку, зазначеному в пункті 1.3.8., пункті 6.6 Кредитних договорів -1,-2,-3,-4 відбувається автоматично і не потребує укладання між сторонами будь-якої додаткової угоди/договору про внесення змін до цього договору, та така зміна є погодженою поручителем, при цьому пп.1.3.3. Кредитних договорів -1,-2,-3,-4 встановлені та визначені, як "Максимальний розмір збільшення змінюваної процентної ставки", так і "Максимальний розмір змінюваної процентної ставки" (20% річних), а поручителем в свою чергу підписанням договору поруки надано згоду на можливу зміну процентної ставки до максимального розміру змінюваної процентної ставки, який складає 20% (пп.2.1.1.1., пп.2.1.1.2., пп.2.1.1.3., пп.2.1.1.4., ОСОБА_7 поруки); відповідно до пункту 6.6. умов Кредитних договорів -1,-2,-3,-4 визначено: «у випадку порушення Позичальником будь-якого із своїх зобовязань, передбачених цим ОСОБА_7, змінювальна процентна ставка за користування Кредитом збільшується шляхом збільшення розміру змінювальної процентної ставки на 2 (два) процентних пункти, після чого розмір змінювальної процентної ставки буде розраховуватися за формулою R=(LIBOR 6M+ M) +2% (два процента) річних. Позичальник погоджує зазначену в цьому пункті ОСОБА_7 зміну розміру змінюваної процентної ставки, що не потребує укладання Сторонами додаткової угоди до цього ОСОБА_7», а отже, можливість збільшення розміру змінювальної процентної ставки на 2 (два) процентних пункти, була визначена умовами основних договорів, тому відсутня необхідність визначати такі умови у додаткових угодах до договорів кредитної лінії та додаткових угодах до договору поруки; тобто, при укладенні договору поруки поручителем надано згоду на забезпечення виконання зобовязань на умовах змінюваної процентної ставки, що відбувається автоматично без укладення будь-яких додаткових договорів у разі її зміни, а також з встановленням умовами договору поруки максимально можливого розміру такої ставки, колегією суддів не приймаються.

Вказані доводи першого відповідача колегією суддів відхиляються з огляду на наступне.

Із змісту пункту 1.3. Кредитних договорів -1,-2,-3,-4 вбачається, що Максимальний розмір змінюваної процентної ставки - це встановлене договором обмеження можливого застосування першим відповідачем змінюваної процентної ставки за кредитом, визначеної за формулою R=LIBOR6M+M, на рівні не більше 20 %, оскільки це обмеження складається із розміру змінюваної процентної ставки на дату укладення ОСОБА_7 поруки 11,75 % (обчислений за формулою R=LIBOR6M+M, де М маржа банку, яка дорівнює 11% річних) та максимального розміру збільшення змінюваної процентної ставки, який встановлено пунктом 1.3.3. Кредитних договорів -1,-2,-3,-4 на рівні 8,25%.

Вказане значення Максимального розміру змінюваної процентної ставки на рівні 20 % не включає в себе підвищення на 2 відсоткові пункти (+2% (два процента) річних) змінюваної процентної ставки, згідно з Додатками № 1 до Кредитних договорів -1,-2,-3,-4 є "Порядок визначення процентної ставки за кредитним договором".

Ці 2% застосовуються як збільшення (арифметична дія "+") змінюваної процентної ставки, зокрема, одного з її різновидів - "Максимального розміру змінюваної процентної ставки".

Таким чином, перший відповідач, у випадку значного зростання вартості кредитних ресурсів на Лондонському міжбанківському ринку, може застосувати Максимальний розмір змінюваної процентної ставки зі значенням 20 % - за формулою R=LIBOR6M+M, а якщо до того ж будуть підстави, визначені Додатками № 1 до Кредитних договорів -1,-2,-3,-4 є "Порядок визначення процентної ставки за кредитним договором", які не залежать від кон'юнктури на Лондонському міжбанківському ринку, відповідач-1 може збільшити її на 2% - за формулою R=(LIBOR 6M+ M) +2% , де LIBOR6M+M = 20%.

Крім того, доводи першого відповідача ніяким чином не спростовують того, що на відміну від Додатків №1 до Основних договорів Порядок визначення розміру процентної ставки по Кредитному договору, що діяли на дату укладення ОСОБА_7 поруки, ОСОБА_7 про внесення змін до Кредитних договорів від 20 січня 2015 року вказані Додатки №1 було введено додаткову підставу дострокового погашення заборгованості за Кредитними договорами -1,-2,-3,-4 недотримання групою компаній показників їх кредитового обороту в іноземній валюті та національних валютах. До укладення першим, другим та третім відповідачами ОСОБА_7 про внесення змін до Кредитних договорів від 20 січня 2015 року така умова щодо підстав дострокового погашення заборгованості була передбачені у випадку невиконання лише окремо кожним позичальників (другого, третього відповідачів) показників їх кредитового обороту в іноземній валюті та національних валютах в установі першого відповідача.

Доводи позивача про те, що порука є припиненою також в звязку з тим, що позивачем не надавалась письмова згода на укладення першим, другим та третім відповідачами договорів про внесення змін до Кредитних договорів-1,-2,-3,-4, якими встановлювалась сплата позичальниками другим та третім відповідачами) додаткових комісій - комісій за управління кредитними лініями, не передбачених Кредитними договорами -1,-2,-3,-4, колегією суддів відхиляються, оскільки установлення без згоди поручителів додатковими угодами до кредитних договорів умов щодо сплати додаткових платежів - комісій за пролонгацію кредитних договорів та внесення змін до них, не є підставою для припинення поруки в порядку частини першої статті 559 Цивільного кодексу України, у звязку з тим, що комісійна винагорода не вважається борговою сумою, оскільки була сплачена позичальниками (другим, третім відповідачами) під час підписання відповідних додаткових угод, а тому не призводить до збільшення відповідальності поручителів. (правова позиція висловлена в постанові ВСУ від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15).

Крім того, позивач вважав, що Договір поруки та відповідно солідарні зобов'язання позивача за Кредитними договорами-1,-2,-3,-4 припинилися також відповідно до чатини 4 статті 559 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 559 Цивільного кодексу України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Згідно частини 4 статті 559 Цивільного кодексу України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Верховний Суд України в постанові від 21 травня 2012 року у справі № 6-20цс11 зробив висновок про те, що за змістом норм статтей 559, 598 Цивільного кодексу України припинення зобов'язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право і кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати.

Наведене дає підстави для висновку про те, що в силу частини 1 статті 559 Цивільного кодексу України, поручитель не залишається зобов`язаний в такому випадку навіть на початкових умовах.

Отже, одночасне припинення поруки за частиною 1 та частиною 4 статті 559 Цивільного кодексу України є можливим лише у випадку одночасного настання обставин, передбачених вказаними нормами, в інакшому випадку до припинення поруки призводить та обставина, яка сталася раніше.

Позивач в позовній заяві обгрунтовував те, що на підставі частини 4 статті 559 Цивільного кодексу України його порука припинилася за Кредитними договорами-1,-2 з 20 квітня 2015 року, а за Кредитними договорами--3,-4 з 18 травня 2015 року. Однак, ОСОБА_7 про внесення змін до Кредитних договорів від 20 січня 2015 року були укладені першим, другим та третім відповідачами раніше 20 січня 2015 року, а тому саме з їх укладенням порука припинилася.

У відповідності до частини 1 статті 559 Цивільного кодексу України порука припиняється з припиненням забезпечення нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Правову позицію щодо припинення договору поруки у зв'язку із зміною обсягу зобов'язання висловив Верховний Суд України в постанові у справі № 6-20цс11 від 21 травня 2012 року, згідно з якою збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає у разі підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки тощо.

Відповідно до положення частини 1 статті 559 Цивільного кодексу України припинення поруки у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується. У цьому випадку звернення до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим не є необхідним, проте такі вимоги підлягають розгляду судом за наявності відповідного спору.

Колегія суддів зазначає, що аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд України у постановах ВСУ від 21 травня 2012 року у справі № 6-18цс11 та від 18 червня 2012 року у справі № 6-73цс12.

Таким чином, змінами основного зобов'язання, в результаті яких збільшується відповідальність поручителя, вважаються такі умови і обставини, що тягнуть або можуть потягти негативні наслідки для поручителя, поява для нього інших нових ризиків, відмінних від тих, з якими він попередньо погодився при укладенні договору поруки, погіршення його майнового становища. Особливістю припинення поруки з підстав зміни зобов'язання без згоди поручителя є те, що поручитель у разі зміни зобов'язання без його згоди не лише не відповідає за повернення боржником збільшеної суми боргу, а й з моменту такого збільшення його обов'язок за договором поруки повністю припиняється - перестає існувати.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування грошовими коштами; установлення (збільшення) розміру неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Таким чином, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Згідно з висновком, викладеним у Постанові ВСУ від 21 травня 2012 року у справі № 6-69цс11, до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки тощо. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає, зокрема, у разі встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення, розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним.

Відповідно до частин 5, 6 статті 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обовязковими для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної Верховним Судом, тільки з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Згідно частини 1 статті 3607 Цивільного процесуального кодексу України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов'язків.

Зі змісту частини 3 статті 16 Цивільного кодексу України вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом норм статтей 559, 598 Цивільного кодексу України припинення зобов'язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право і кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати.

Уживаний законодавцем у частині 1 статті 559 Цивільного кодексу України термін "порука" використовується в розумінні зобов'язального правовідношення поруки, з припиненням якого втрачає чинність договір поруки. Відповідно до положення частини 1 статті 559 Цивільного кодексу України припинення поруки у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується. У цьому випадку звернення до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим не є необхідним, проте такі вимоги підлягають розгляду судом у разі наявності відповідного спору. Таким чином, виходячи із загальних засад цивільного законодавства і судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (статті 3, 12-15, 20 Цивільного кодексу України, статті 3 - 5, 11, 15, 31 Цивільного процесуального кодексу України), слід дійти висновку про те, що у випадку невизнання кредитором права поручителя, передбаченого частиною 1 статті 559 Цивільного кодексу України на припинення зобов'язання за договором поруки, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі пункту 1 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України (вказані висновки викладені в Постанові Верховного Суду України від 21 травня 2012 року у справі № 6-20цс11).

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, законними, підтвердженими матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 8, 124, 129 Конституції України, статтями 16, 553, 559 Цивільного кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 33-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати припиненим договір поруки від 04 вересня 2012 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "КОКСОТРЕЙД" та Публічним акціонерним товариством "ОСОБА_1 СБЕРБАНКУ РОСІЇ".

Визнати припиненимии солідарні зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "КОКСОТРЕЙД" за договором про відкриття кредитної лінії № 26-В/12/66/ЮО від 04 вересня 2012 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством "ОСОБА_1 СБЕРБАНКУ РОСІЇ" та Приватним акціонерним товариством "ХАРКІВСЬКИЙ КОКСОВИЙ ЗАВОД", що випливали з умов договору поруки від 04 вересня 2012 року.

Визнати припиненими солідарні зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "КОКСОТРЕЙД" за договором про відкриття кредитної лінії № 27-В/12/66/ЮО від 04 вересня 2012 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством "ОСОБА_1 СБЕРБАНКУ РОСІЇ" та Приватним акціонерним товариством "ХАРКІВСЬКИЙ КОКСОВИЙ ЗАВОД", що випливали з умов договору поруки від 04 вересня 2012 року.

Визнати припиненими солідарні зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "КОКСОТРЕЙД" за договором про відкриття кредитної лінії № 30-В/12/66/ЮО від 04 вересня 2012 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством "ОСОБА_1 СБЕРБАНКУ РОСІЇ" та Приватним акціонерним товариством "ТЕРМОЛАЙФ", що випливали з умов договору поруки від 04 вересня 2012 року.

Визнати припиненими солідарні зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "КОКСОТРЕЙД" за договором про відкриття кредитної лінії № 31-В/12/66/ЮО від 04 вересня 2012 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством "ОСОБА_1 СБЕРБАНКУ РОСІЇ" та Приватним акціонерним товариством "ТЕРМОЛАЙФ", що випливали з умов договору поруки від 04 вересня 2012 року.

Повне рішення складено 19.09.2017 р.

Головуючий суддя Суддя Суддя ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10