ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"11" вересня 2017 р. Справа № 903/564/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ЄВРОГАЗТРЕЙД-ЕКСПО

до Державного комунального підприємства Луцьктепло

про стягнення 14 321,96грн.

Суддя Філатова С.Т.

За участю представників сторін:

від позивача: н/в

від відповідача: ОСОБА_1 (дов. № 27/08 від 03.01.2017р.)

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України представникам сторін розяснено право відводу судді. Відводу судді не було заявлено. В судовому засіданні учасникам судового процесу згідно ст.22 ГПК України розяснено процесуальні права та обовязки.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю ЄВРОГАЗТРЕЙД-ЕКСПО звернулось з позовом до Державного комунального підприємства Луцьктепло про стягнення 14 321,96грн. заборгованості за паливо, отримане згідно договору № 27/03/17 від 27.03.2017 р. купівлі-продажу стисненого природного газу (метан) за допомогою пластикових карток.

Позовні вимоги обґрунтовані таким:

Між ТОВ ЄВРОГАЗТРЕЙД-ЕКСПО та ДКП Луцьктепло був укладений договір купівлі-продажу стисненого природного газу (метану) за допомогою пластикових карток № 27/03/17 від 27 березня 2017 року, як результат проведеної процедури державної закупівлі.

Після проведення тендеру позивачем були закуплені 14 смарт-карток УКРГАЗ згідно окремого договору поставки №ДПК 2017/01 від 28.03.2017р. (розрахунок за картки відповідачем виконано повністю).

У звязку із зменшенням ціни газу на ринку, позивач підписав додаткову угоду про зменшення ціни палива за договором до 17,50 грн./м3, однак екземпляр угоди з додатками відповідачем повернуті не були.

З 28.03.2017 по 18.05.2017 року автомобілі відповідача проводили заправку за старт-картками на загальну суму 146 247,50грн., що підтверджується інформацією обороту обслуговуванню.

У березні відповідачем спожито 1 395 м3 природного газу (про що є видаткова накладна № 283 від 31.03.2017 р., підписана відповідачем) за ціною 17,50 грн./ м3, що підтверджує його згоду з ціною згідно додаткової угоди до договору.

В той же час видаткові накладні № 468 від 30 квітня 2017 року та № 539 від 18.05.2017 року відповідачем залишилися непідписаними та неповерненими.

10 травня 2017 року позивачем було отримано лист-звернення відповідача, до якого було додано проект додаткової угоди про розірвання договору. У відповідь 29.05.2017 року було направлено претензію про сплату заборгованості та відкориговану з цього приводу додаткову угоду про розірвання. Жодної відповіді на претензію позивач не отримав.

15.06.2017 року непідписані зі сторони відповідача вищевказані видаткові накладні були повторно направлені на юридичну адресу останнього.

Відповідач здійснив оплату за пальне частково на суму 131 925,54грн. і на момент предявлення позову ДКП Луцьктепло має перед ТОВ ЄВРОГАЗТРЕЙД-ЕКСПО заборгованість у розмірі 14 321,96грн.

Акти звіряння взаємних розрахунків за час дії договору відповідачем підписаними не поверталися.

Ухвалою суду від 20.07.2017р. порушено провадження у справі. Справу призначено до розгляду на 15.08.2017 р.

Зобовязано позивача подати тендерну пропозицію ДКП Луцьктепло до договору №27/03/017 від 27.03.2017р.; рахунки №529 від 28.03.2017р., №524 від 28.03.2017р., зазначені в платіжних дорученнях, долучених до позовної заяви; докази отримання продукції відповідачем по видатковим накладним №468 від 30.04.2017р., №539 від 18.05.2017р.; обґрунтований розрахунок окремо по кожному з договорів №27/03/17 від 27.03.2017р. та № ДПК 2017/01 від 28.03.2017р.із зазначенням періоду виникнення заборгованості, розпорядчих (видаткові накладні, акти приймання-передачі) та платіжних документів; відповідача: статут; пояснення (обґрунтовані доводи та заперечення) по суті позовних вимог; рахунки №529 від 28.03.2017р., №524 від 28.03.2017р., зазначені в платіжних дорученнях, долучених до позовної заяви; докази оплати; у випадку заперечень щодо розрахунків надати контррозрахунок.

Представник позивача повідомив суд, що прийняти участь в судовому засіданні не має змоги у звязку з відпусткою, розгляд справи просив проводити без участі представників, позов підтримав у повному обсязі. На виконання вимог ухвали суду подав копію тендерної пропозиції, рахунок на оплату № 529 від 28.03.2017 р., рахунок на оплату № 524 від 28.03.2017 р., видаткові накладні № 468 від 30.04.2017 та № 539 від 18.05.2017 р., обґрунтований розрахунок по договору № 27/03/17 від 27.03.2017 р. та по договору № ДПК 2017/01 від 28.03.2017 р.

Представник відповідача у судовому засіданні та у поясненнях по суті позовних вимог № 3948/08 від 15.08.2017 р. позов заперечив. Зазначив, що 27.03.2017 між ДКП "Луцьктепло" та ТОВ "ЄВРОГАЗТРЕЙД-ЕКСПО" було укладено договір купівлі-продажу стисненого природного газу (метану) за допомогою пластикових карток № 23/03/17.

Відповідно до пунктів 5.2, 5.3, 5.4 договору відпуск продукції на АГНКС продавця мав відбуватися у такому порядку: довіреною особою покупця предявляється ПК оператору АГНКС; на Р0S-терміналі перевіряється предявлена ПК на розмір залишку добового ліміту та відсутність блокування; на Р0S-терміналі та касовому апараті проводиться реєстрація обсягів відпущеної продукції та надаються відповідні чеки.

Отриманий обсяг продукції за місяць визначається кількістю продукції, фактично відпущеної через Р0S-термінали на підставі даних Р0S-терміналів. Сторони на підтвердження обсягів відпущеної продукції щомісячно, у порядку, передбаченому п. 6.1.1, підписують акт приймання-передачі продукції.

У своїй позовних заяві позивач просить стягнути заборгованість за договором в сумі 14 321,96 гри, яка виникла у зв'язку з недоплатою ДКП "Луцьктепло" за отриману продукцію.

Однак, ДКП Луцьктепло не погоджується із такою вимогою позивача, оскільки позивач неправильно розрахував суми платежів, які підлягали до сплати за договором.

Згідно із п 4.1, 4.2 договору покупець здійснює 100% оплату продукції по факту її отримання. Оплата за продукцію здійснюється шляхом перерахування покупцем згідно договору або рахунку-фактури. Продавець зобов'язаний щомісяця, протягом 5-ти робочих днів наступного місяця за звітний, оформити належним чином акти приймання-передачі продукції за звітний період в двох примірниках згідно з п.4.8 договору та разом рахунком на оплату відправити за адресою, що визначається в додатку 4 до цього договору.

28.03.2017р. позивач направив на адресу ДКП "Луцьктепло" рахунок на оплату № 529 від 28.03.2017р. в розмірі 49 997,50 грн. за отриману продукцію кількістю 1 395 м3 за період з 28.03.2017 р. по 31.03.2017 р.

Згідно з платіжним дорученням № 1232 від 29.03.2017 ДКП Луцьктепло сплатило продавцю 49 997,50 грн.

31.03.2017 після здачі в бухгалтерію водіями підприємства всіх отриманих термінальних чеків на АГНКС за вищевказаний період, виявилось, шо починаючи з наступного дня після підписання договору позивач відпускав продукцію працівникам ДКП "Луцьктепло" за ціною 16,14грн. за м.куб, що підтверджується термінальними чеками, які видавалися на РОS-терміналах. Підприємство за період з 28.03.2017р. по 31.03.2017р. фактично переплатило позивачу 1 897,20 грн.

Позивач вводить суд в оману тим, що він зменшив ціну за продукцію, підписавши зі свого боку додаткову угоду про зменшення ціни палива за договором до 17,50 грн./м3.

Пунктами 3.1, 3.4 договору визначено, що ціна продукції визначається в додатку 1 та може бути зменшена з урахуванням системи знижок, якщо такі знижки діють на момент отримання продукції. Зміна ціни на продукцію оформлюється додатковою угодою, яка укладається в двох примірниках, підписується сторонами протягом 20-ти робочих днів з дати відправлення інформаційного листа на електронну пошту покупця, який є невідємною частиною цього договору. Термін дії такої додаткової угоди встановлюється з дня дії нової ціни на стиснений природний газ, що реалізується через мережу АГНКС.

В п. 6.1.3 договору зазначено, щодо продавець зобовязаний повідомити покупця про зміну ціни не пізніше ніж у останній робочий день, що передує дню, у якому починає діяти нова ціна, шляхом розміщення відповідної обяви на інформаційних стендах АГНКС продавця.

Позивач не направляв на адресу ДКП Луцьктепло додаткову угоду до договору про зменшення ціни на продукцію. Згідно з тендерною пропозицією ТОВ "ЄВРОГАЗТРЕЙД-ЕКСПО" вартість газу автомобільного (метану) стисненого становила 1 175 640,00 грн. за 65000 м3 тобто 18 09 грн. за один м3. Відповідно, сторони за договором, укладеним за результатами тендеру із позивачем як переможцем тендеру, погодили загальну суму договору в розмірі 1 175 640 грн.

Зазначене свідчить про намір сторін здійснювати розрахунки за отриману продукцію за ціною 18,09 грн за м.куб.

Проте, на момент укладення договору сторонами був підписаний лише сам текст договору без додатків до нього. Договір набрав чинності 27.03.2017р. ДКП Луцьктепло на момент сплати 49 997,50 грн. не могло знати про те, що на АГНКС діють знижки на продукцію. Тому, підприємство здійснювало проплату за отриману продукцію в сумі, яка була вказана в рахунку позивача на оплату № 529 від 28.03.2017 р.

Підприємство здійснювало оплату за отриману продукцію відповідно до цін, які були вказані в термінальних чеках.

Зокрема, за отриману продукцію в загальному обсязі 6962 м3 в період з 1-го квітня по 18-те травня 2017 року ДКП Луцьктепло оплатило 48 811,88 грн. (платіжне доручення № 1851 від 19.05.2017 р.) та 33 116,16 грн. (платіжне доручення № 1929 від 24.05.2017 р.).

Позивач, не визнаючи ті суми, які були зазначені у термінальних чеках, направив 14.04.2017р. на адресу ДКП Луцьктепло додаток № 1 до договору та додаткову угоду до договору, в якій хотів виключити з тексту договору пункти 5.2, 6.1.5, 7.1.4, що стосуються його обов'язку видавати покупцеві термінальні чеки при кожній заправці автомобіля, а також положення щодо ведення покупцем обліку та контролю первинної документації (термінальних чеків), які були ним отримані на АГНКС.

Таким чином, позивач намагався уникнути визнання термінальних чеків первинними бухгалтерськими документами відповідно до Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, для того, щоб ДКП Луцьтепло оплачувало вартість отриманої продукції за вищою ціною, ніж та, яка була зазначена у термінальних чеках.

ДКП "Луцьктепло" у відповідь на отриману зазначену додаткову угоду, з метою уникнення накладення штрафних санкцій за можливу недоплату, яку вбачає позивач, направило йому 24.04.2017р. додаткову угоду із пропозицію про дострокове розірвання договору.

З огляду на вищезазначені обставини, ДКП Луцьктепло вважає свої зобовязання виконаними за договором у повному обсязі, а позовні вимоги позивача щодо стягнення 14 321,96грн. не підтверджується жодними належними доказами.

Ухвалою суду від 15.08.2017р. розгляд справи відкладався відповідно до ст. 77 ГПК України до 11.09.2017р. Зобов'язано позивача подати суду: додаток № 1 до договору № 27/03/17 від 27.03.2017р. купівлі-продажу стисненого природного газу (метан) за допомогою пластикових карток згідно п.3.1 договору; акти приймання-передачі продукції відповідно до п. 4.7. договору; обґрунтовані доводи по суті заперечень відповідача від 15.08.2017р. №3948/08

Позивач звернувся з заявою №П/2017/105 від 22.08.2017р. в якій заперечив доводи відповідача, мотивуючи таким:

Пунктом 1.6. договору передбачено, що термінальний чек не є фіскальним. В той же час Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (про який зазначав відповідач) не відносить «термінальний чек» до первинної документації, оскільки у даному нормативному документі відсутнє взагалі таке поняття. Термінальний чек також не відповідає ч. 2 ст. 9 такого Закону щодо наявності обов'язкових реквізитів первинного облікового документу. До того ж термінальний чек не відповідає жодним вимогам, що пред'являються до розрахункових документів відповідно до Положення про форму та зміст розрахункових документів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 21.01.2016р.

Зі сторони ДКП «Луцьктепло» є помилковим вважати термінальний чек первинним бухгалтерським документом, оскільки він є лише доказом факту операції та об'єму спожитого палива, а не його вартості.

Що стосується погляду відповідача на ціну палива за договором, то позивач та відповідач, укладаючи договір, узгодили ціну продукції (1 м3 природного газу) на рівні 18,09грн. Проявляючи лояльність до відповідача, позивач майже одразу після укладення договору запропонував спочатку усно, а потім і письмово, зменшити вартість природного газу за договором до 17,50 грн./м3 (було направлено проект додаткової угоди № 1);

Позивач направляв відповідачу додаткову угоду про зменшення ціни звичайним листок (поштові підтвердження у позивача відсутні, оскільки угода направлялась або звичайним листом або передавалась особисто представникам відповідача). Також у позивача наявні докази електронної відправки (розпечатка з електронної пошти). Натомість, відповідь або екземпляр підписаної відповідачем додаткової угоди №і так і не повертався. У будь-якому разі відповідач щонайменше знав про наміри позивача зменшити вартість палива за договором;

Для виконання умов договору та задоволення потреб відповідача в паливі, позивач уклав договір співробітництва (купівлі-продажу палива) із власником станцій, на яких (Відповідач бажав отримувати автомобільне паливо (далі - партнер). Даним партнером для власних клієнтів та партнерів на станції було встановлено наступну ціну природного газу: з 01 березня 2017 року - 16,14 грн./м3, з 01 квітня 2017 року - 15,48 грн./м3, з 01 травня - 15,36 грн./м3. Слід зауважити, що за такими цінами позивач у партнера здійснював купівлю природного газу на правах партнерства. А оскільки Р0S-термінал партнера позивача запрограмований на ціну| встановлену для власних клієнтів та партнерів (відповідач отримував паливо, використовуючи партнерські карти УКРГАЗ), то й термінальні чеки такого партнера завжди будуть друкуватися із відповідною ціною як для власного клієнта/партнера, оскільки вони підтверджували в першу чергу об'єм палива, отриманого позивачем від партнера. Продаж відповідачу природного газу позивач здійснював за окремо укладеним договором, в якому чітко зафіксована ціна - 18,09грн./м3.

Жодних інших пропозицій (окрім проекту додаткової угоди № 1 до договору) щодо зменшення ціни за договором позивач відповідачу не пропонував, а отже останнім помилково та необґрунтовано було встановлено вартість отримуваного природного газу за ціною 16,14 грн./м3.

За весь час виконання договору не було жодних наказів (об'яв) продавця (позивача) на інформаційних стендах АГНКС, якими користувався відповідач, оскільки на даних станціях торгує компанія-партер позивача і право розміщувати на його стенді інформацію позивач не запитував, а відповідно - і не використовував.

Якщо відповідач вважає, що 18,09 грн./м3 - є дійсною ціною за договором, тоді незрозуміло на яких правових підставах бухгалтерія ДКП «Луцьктепло» підписала видаткову накладну № 283 від 31.03.2017 р. за ціною 17,50 грн./м3, якщо це прямо суперечить п. 3.4. договору.

Враховуючи зазначені обставини та факт непідписання проекту додаткової угоди №1 відповідачем, розрахунок отриманого останнім палива (природного газу) має здійснюватися виходячи із ціни 18,09 грн./м3, що буде відповідати умовам укладеного договору. Виходячи із цього за отримані протягом дії договору 8 357 м3 природного газу відповідач мав сплатити 151 178,13 грн., а сплатив лише 130 028,34 грн. Таким чином дебіторська заборгованість відповідача за виявлених обставин становить 21 149,79 грн.

Стосовно невідповідності ціни в термінальних чеках та у видаткових накладних:

Пунктом 4.3. договору чітко передбачено, що «оплата продукції по факту її отримання здійснюється покупцем згідно договору або рахунку-фактури». Саме тому аргументи відповідача щодо оплати отриманого палива згідно із термінальними чеками є надуманими та такими, що суперечать укладеній сторонами угоді.

Позивач як підприємство, не тільки займається власними продажами палива, а й комерційно користується своїми партнерськими відносинами для розширення паливної мережі з використанням пластикових карток. Враховуючи витрати на використання праці менеджерів, вартості участі та підготовки документації до участі у торгах на Ргоzогго, власне витрати на налагодження партнерських відносин з роздрібними торговцями, підприємство не може V відповідати примарним сподіванням відповідача і продавати паливо у власний збиток.

Що ж до проекту додаткової угоди, якою передбачалося виключення пунктів із зазначенням термінальних чеків, то запропонована дана угода була оскільки такі чеки видавав партнерський термінал позивача (у ньому зазначаються реквізити підприємства-партнера, а не позивача), що могло внести певні неузгодженості між позивачем та відповідачем при виконанні договору, що врешті і сталося. Натомість, базуючись на даних цих чеків та даних електронної бази позивач складав видаткові накладні.

Повідомив, що акти приймання-передачі продукції відповідно до п. 4.7. договору не складалися бухгалтерією позивача, оскільки згідно його умов «... для визначення та проведення остаточних фінансових взаєморозрахунків між покупцем і продавцем за фактично відпущену продукцію у звітному місяці є підготовлений продавцем акт приймання-передачі продукції за формою, що додається (додаток 2)». Натомість, як додаток № 2, як і інші додатки до договору, так і не були підписані відповідачем, що власне і робить умови п. 4.7. договору не виконуваними, а отже і вимоги їх виконання - безпідставними. Відсутність порушення зі сторони позивача у даному питанні підтверджується відсутністю зі сторони відповідача протягом дії договору жодних вимог надання таких актів. Натомість, позивачем із дотриманням вимог чинного законодавства вчасно виставлялися рахунки, складалися видаткові накладні та реєструвалися податкові накладні.

Звернувся з заявою про збільшення розміру позовних вимог до відповідача щодо стягнення основного боргу на користь ТОВ "ЄВРОГАЗТРЕЙД-ЕКСПО" в сумі 21 149,79грн.

Відповідач у поясненнях від 08.09.2017р. повідомив, що у договорі купівлі-продажу стисненого природного газу (метан) за допомогою пластикових карток № 23/03/17 від 27.03.2017 сторони дійшли згоди про те, що ціна продукції визначається в додатку 1 та може бути зменшена з урахуванням системи знижок, якщо такі знижки діють на момент отримання продукції. Продавець та покупець домовились, що у випадку зміни ціни на продукцію нова ціна є обов'язковою для обох сторін за договором з моменту її встановлення продавцем (пункти 3.1, 3.5 договору).

ДКП "Луцьктепло" здійснило передоплату за продукцію в сумі 49 997,50грн згідно з платіжним дорученням № 1232 від 29.03.2017р. за ціною 17,50 грн за м.куб продукції, яка була зазначена у рахунку на оплату № 529 від 28.03.2017р. З цієї ж причини, начальником відділу закупівель та закупівельної логістики ОСОБА_2 була підписана видаткова накладна № 283 від 31.03.2017р. в якій була зазначена ціна 24 412,50 грн за 1 395 м.куб. отриманої продукції за період з 28.03.2017р. по 31.03.2017, тобто за ціною 17,50 грн за м.куб.

Разом з тим, після здачі в бухгалтерію водіями підприємства всіх отриманих термінальних чеків на АГНКС за період з 28.03.2017р. по 31.03.2017р., виявилось, що починаючи з наступного дня після підписання договору, позивач відпускав продукцію працівникам ДКП "Луцьктепло" за ціною 16,14грн. за м.куб продукції. Зазначена у термінальних чеках ціна за м.куб є значно нижчою ніж та, яка була зазначена у рахунку на оплату № 529 від 28.03.2017р. Тобто, фактично вартість відпущеної продукції становила 22 515,30 грн, а не 24 412,50 грн.

Таким чином, ДКП "Луцьктепло" за період з 28.03.2017р. по 31.03.2017р. фактично переплатило позивачу 1 897,20 грн. за відпущену продукцію.

Враховуючи розбіжність у цінах, які були зазначені у рахунках на оплату та видаткових накладних ТОВ "ЄВРОГАЗТРЕЙД-ЕКСПО", а також цінами, які були зазначені у термінальних чеках, ДКП "Луцьктепло", керуючись п. 7.1.4 договору, в подальшому проводило оплату відповідно до цін, які були вказані у термінальних чеках.

Згідно із п. 1.6 договору термінальний чек - паперовий документ, друкований із застосуванням Р0S-терміналу, який підтверджує здійснення операції із використанням ПК і містить набір даних щодо цієї операції.

Позивач, цілком усвідомлюючи, що він допустився помилки, зазначивши в договорі первинний бухгалтерський документ, який підтверджує факт здійснення господарської операції, а саме: термінальний чек, направив 14.04.2017 на адресу ДКП "Луцьктепло" додаткову угоду до договору від 31.03.2017, якою хотів виключити з тексту договору пункти 5.2, 6.1.5, 7.1.4, які стосуються порядку оформлення факту продажу продукції на АГНКС шляхом видачі , термінальних чеків (копія поштового конверта та додаткової угоди від 31.03.2017 була додана до пояснень ДКП "Луцьктепло" від 15.08.2018 № 3948/08).

Зокрема в пунктах 5.2, 6.1.5, 7.1.4 договору було визначено п. 5.2. продукція на АГНКС продавця відпускається у такому порядку: довіреною особою покупця пред'являється ПК оператору АГНКС; на Р0S-терміналі перевіряється пред'явлена ПК на розмір залишку добового ліміту та відсутність блокування; на Р0S-терміналі та касовому апараті проводиться реєстрація обсягів відпущеної продукції та надаються відповідні чеки.

П. 6.1.5. продавець зобов'язаний видавати покупцеві термінальні та фіскальні касові чеки, п. 7.1.4. покупець зобов'язаний вести облік та контроль первинної документації (термінальних чеків), які були отримані ним на АГНКС.

Оскільки в термінальних чеках, які видавалися працівникам ДКП "Луцьктепло, зазначені всі основні реквізити, які підтверджують факт здійснення господарської операції - відпуск продукції у відповідних об'ємах та за певною ціною, дата відпуску, номер пластикової картки, № автомобіля, тощо, отже, відповідно до ст.ст. 1, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" термінальні чеки є первинними бухгалтерськими документами. А тому/у ДКП "Луцьктепло" були відсутні правові підстави для здійснення оплати продукції за ціною (17,50грн. за м.куб), яка не відповідає цінам, вказаним у термінальних чеках.

Вважає, що позивач порушив умови договору в частині порядку оформлення відпуску продукції, що призвело до невірних нарахувань оплати за продукцію. В свою чергу, ДКП "Луцьктепло" виконало свої зобов'язання за договором у повному обсязі, здійснивши оплату за отриману продукції у відповідності до умов договору.

Відповідач у судовому засіданні 11.09.2017р. звернувся до суду з клопотанням про продовження розгляду справи на 15 днів у зв'язку з необхідністю подання додаткових доказів.

З метою повного та всебічного з'ясування всіх обставин по справі, виходячи з принципу диспозитивності сторін, зважаючи на неподання витребуваних доказів, необхідність витребування додаткових доказів, господарський суд, керуючись ст. 69, п.п. 2, 3 ст.77 ГПК України, вважає за необхідне задовольнити клопотання відповідача про продовження строку розгляду справи та відкласти розгляд спору.

Господарський суд, керуючись ст. 69, п.п. 2, 3 ст.77, ст.86 ГПК України, -

УХВАЛИВ:

1. Продовжити строк розгляду справи на п'ятнадцять днів до 03.10.2017р.

2. Розгляд справи відкласти на 03.10.2017р. на 10:00 год.

3. Представити суду:

3.1. Позивачу: погоджений сторонами додаток №1 до договору; акти приймання-передачі згідно вимог п.п. 4.7, 5.4, 6.1., 7.1.1, 7.1.2 договору, докази їх надіслання покупцю; Положення про порядок надання знижок продавця, зазначене у п.3.1 договору; докази внесення змін до договору, докази доплати судового збору до заяви про збільшення позовних вимог від 22.08.2017р. №П/2017/105.

3.2. Відповідачу: термінальні чеки для огляду в судовому засіданні; докази внесення змін, розірвання договору, обгрунтовані доводи по суті заяви про збільшення позовних вимог.

Відповідач про наступне суцдове засідання повідомлений під розписку у судовому засіданні.

Позивачу надіслати ухвалу суду рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

У разі неподання витребуваних судом доказів спір буде розглянуто за наявними в справі матеріалами згідно ст.75 ГПК України.

Суддя С. Т. Філатова