РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2017Справа №910/19927/16

За позовом Приватного акціонерного товариства "Виробничо-наукове підприємство "Укрзооветпромпостач"

до Індивідуального підприємства "АЛТЫН ЮМУРТГА"

про стягнення заборгованості 8 358,30 дол. США, що еквівалентно 213 933,31 грн.

Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача: Верходанов О.А., за довіреністю;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Виробничо-наукове підприємство "Укрзооветпромпостач" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Індивідуального підприємства "АЛТЫН ЮМУРТГА" про стягнення заборгованості 8 358,30 дол. США, що еквівалентно 213 933,31 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.11.2016 порушено провадження у справі № 910/19927/16, розгляд справи призначено на 20.03.2017, провадження у справі зупинено до отримання повідомлення від компетентного органу Туркменістану про виконання судового доручення.

Згідно з Розпорядженням Керівника апарату господарського суду міста Києва № 05-23/1036 від 16.03.2017 призначено повторний автоматичний розподіл справи № 910/19927/16, за результатами якого зазначену справу передано для розгляду судді Грєховій О.А.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.03.2017 справа № 910/19927/16 була прийнята до свого провадження суддею Грєховою О.А., провадження у справі поновлено, розгляд справи призначено у відповідності до ухвали Господарського суду міста Києва від 04.11.2016.

Представники позивача у судове засідання 20.03.2017 з'явились, представник відповідача не з'явився.

Враховуючи неявку представника відповідача в судове засідання 20.03.2017 та невиконання сторонами вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 04.11.2016, з метою створення сторонам необхідних умов для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, забезпечення рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, суд відклав розгляд справи на 30.03.2017.

30.03.2017 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником відповідача було подано клопотання, яке подане за підписом Директора ОСОБА_2.

У судове засідання 30.03.2017 представники позивача з'явились.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився.

У даному судовому засіданні судом встановлено, що відповідач, Індивідуальне підприємство "АЛТЫН ЮМУРТГА" не повідомлене про дату та час судового засідання, у порядку Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності від 20 березня 1992 року, оскільки до Господарського суду міста Києва не надійшло підтвердження про виконання доручення про вручення судових документів або повідомлення про неможливість такого вручення відповідачу.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що спір не може бути вирішений у судовому засіданні 30.03.2017.

Враховуючи те, що не представник відповідача у судове засідання 30.03.2017 не з'явився, а також у зв'язку із невиконанням сторонами вимог ухвали суду, розгляд справи було відкладено на 11.09.2017, провадження у справі зупинено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.09.2017 провадження у справі № 910/19927/17 було поновлено.

Представник відповідача у судове засідання 11.09.2017 не з'явився, про час, дату та місце судового засідання належним чином повідомлений, що підтверджується поданим клопотанням про розгляд справи за відсутності представника відповідача, за результатами розгляду якого, суд вважає за можливе розглянути справу № 910/19927/17 за відсутності представника відповідача.

У судовому засіданні 11.09.2017 представник позивача надав усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

На виконання вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протокол судового засідання, який долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 11.09.2017 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

27 квітня 2016 року між Приватним акціонерним товариством "Виробничо-наукове підприємство «Укрзооветпромпостач» (далі - продавець, позивач) та Індивідуальним підприємством «АЛТЫН ЮМУРТГА» (далі - покупець, відповідач) було укладено Контракт купівлі-продажу товару № 04-2016/TURK (далі - Контракт), згідно п. 1.1 якого, в порядку та на умовах, визначених даним Контрактом, продавець зобов'язується передати у власність покупцю на умовах СІР-Ашхабад (Інкотермс 2010) ветеринарні препарати, у кількості та по ціні, вказаній в Додатку до даного Контракту, а покупець зобов'язується прийняти товар та здійснити розрахунок за товар у строки та у розмірах, передбачених даним Контрактом.

Відповідно до п. 1.2 Контракту поставка товару відбувається залізничним або автомобільним транспортом. Вантажовідправник: Україна, м. Київ, ПрАТ «ВНП «Укрзооветпромпостач». Вантажоодержувач: Туркменістан, м. Ашгабад, ІП «АЛТЫН ЮМУРТГА». Умови поставки - СІР-Ашхабад (Інкотермс 2010).

Згідно з п. 2.2 Контракту вантажовідправник зобов'язаний з товаром передати всі необхідні документі для отримання вантажу, а саме:

- ветеринарне свідоцтво;

- товарно-транспорту накладну;

- оригінали інвойсів;

- сертифікат заводу виробника;

- пакувальний лист;

- сертифікат СТ-1.

Пунктом 3.1 Контракту визначено, що покупець купує товар у кількості та по ціні визначеній у Додатку до даного Контракту, який є його невід'ємною частиною.

Згідно з п. 3.3 Контракту загальна вартість даного Контракту складає 13 910 доларів США.

У відповідності до п. 4.1 Контракту покупець сплачує продавцю 30 % ціни товару на момент завантаження та 70 % ціни на протязі 90 календарних днів від дати оформлення вантажно-митної декларації, шляхом перерахування суми, на банківській рахунок продавця. Валютою платежу по даному Контракту є долари США.

У пункті 5.1 Контракту визначено умови здачі (приймання) товару - CIP - Ашхабад (Incoterms 2010). Покупець зобов'язаний прийняти товар одразу після його доставки й отримати товар від перевізника у названому місці призначення.

Даний Контракт вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2016 (п. 10.1 Контракту).

Відповідно до статті 5 Закону України "Про міжнародне приватне право", учасники правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин.

Згідно ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди України можуть приймати до свого провадження і розглядати справи з іноземним елементом у випадках, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України.

Суд зазначає, що 19.12.1992 Україна приєдналася до Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, від 20.03.1992 (постанова Верховної Ради України від 19.12.1992 № 2889-XII "Про ратифікацію Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності").

Згідно з підпунктом "в" частини першої статті 4 Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, компетентний суд держави - учасниці Співдружності Незалежних Держав має право розглядати зазначені в статті 1 цієї Угоди спори, якщо на території цієї держави - учасниці Співдружності Незалежних Держав виконано або має бути повністю або частково виконано зобов'язання з договору, що є предметом спору.

Відповідно до частини 2 статті 4 Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності від 20.03.92, що була підписана та ратифікована Україною й Республікою Узбекистан, компетентні суди держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав розглядають справи і в інших випадках, якщо про це є письмова угода Сторін про передачу спору до суду.

Додатковою угодою №1 до Контракту купівлі - продажу товару №04-2016/TURK від 27.04.2016 сторони виклали розділ 9 в наступній редакції:

« 9.1 Усі спори, пов'язані з даним Контрактом, його укладенням або які виникають в процесі виконанням умов вказаного Контракту або у зв'язку з ним, підлягають передачі на розгляд й остаточне рішення у Господарський суд міста Києва.

9.2. Сторони згодні з тим, що у процесі розгляду й вирішення спору буде застосовуватись Господарський процесуальний кодекс України й інше законодавство України пов'язане з розглядом спорів, які можуть виникнути між сторонами.

9.3. Правом, що регулює відносини Сторін, за вказаним контрактом, є матеріальне й процесуальне право України».

Враховуючи вищевикладене, даний позов підлягає розгляду в Господарському суді міста Києва.

Позивач зазначає, що на виконання умов Контракту він передав, а відповідач прийняв товар на загальну суму - 13 910 доларів США, при цьому, позивач вказує, що відповідач за товар не розрахувався, а відтак, за розрахунками позивача, відповідач має заборгованість за Контрактом в розмірі 8 316 доларів США 72 центи, що становить 212 869,06 грн. згідно з офіційним курсом Національного банку України.

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 665 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) сплатити за нього певну грошову суму.

З матеріалів справи вбачається, що сторонами погоджено поставку товарів на суму 13 910 доларів США, що підтверджується підписаною сторонами Специфікацією № 1 від 27.04.2016.

На виконання умов Контракту 21 липня 2016 року позивач передав товар на загальну суму 13 910 доларів США, що підтверджується митною декларацією № 100270001/2016/053776 від 21.07.2016.

Статтею 691 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно із частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Пунктом 4.1 Контракту встановлено, що покупець сплачує продавцю 30 % ціни товару на момент завантаження та 70 % ціни на протязі 90 календарних днів від дати оформлення вантажно-митної декларації, шляхом перерахування суми, на банківській рахунок продавця.

Продавець, 21 липня 2016 року здійснив поставку товару відповідно до Специфікації № 1 та інвойсу № 8419 на загальну суму 13 910 доларів США, чим підтвердив виконання свого зобов'язання перед покупцем згідно Контракту.

Згідно з умовами Специфікації до Контракту, покупець мав перерахувати суму заборгованості на користь продавця протягом 90 календарних днів. Виходячи з розрахунку, кінцевою датою виконання зобов'язання покупцем було 19.10.2016 включно, проте на момент подачі позовної заяви ПрАТ «ВНП «Укрзооветпромпостач» до суду, відповідач грошові кошти у повному обсязі не сплатив, чим спричинив утворення заборгованості перед позивачем.

Крім того, в матеріалах справи наявний складений та підписаний з боку сторін Акт звірки, відповідно до якого, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 25.10.2016 складає 8 316 доларів США 72 центи.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Враховуючи викладене, зважаючи на відсутність в матеріалах справи доказів оплати товару по Контракту у повному обсязі, станом на вересень 2017 року, обґрунтованими є позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за Контрактом в розмірі 8 316 доларів США 72 центи, що становить 212 869,06 грн. згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 26.10.2016.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь пеню у розмірі 41 долар США 58 центів.

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 8.1 Контрактів передбачено, що у випадку порушення строків поставки товару або його оплати, вказаних даним Контрактом, винна Сторона виплачує неустойку (пеня, штраф) у розмірі 0,5% ціни не оплаченого (не поставленого) товару за кожний тиждень упродовж перших чотирьох тижнів прострочки і 1% за кожний наступний тиждень, проте загальна сума штрафу не повинна перевищувати 10% ціни товару.

За результатом перевірки наданого позивачем розрахунку пені, суд дійшов висновку, що він здійснений позивачем вірно, а відтак суд дійшов висновку, про обґрунтованість вимог про стягнення з відповідача пені у розмірі 41 долар США 58 центів .

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 43, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Індивідуального підприємства «АЛТЫН ЮМУРТГА» (745205, Туркменістан, Ахал велаят, етрап Ак бугдай, м. Аньов, вул. Демирьов, 9; ідентифікаційний код: 38 на користь Приватного акціонерного товариства «Виробничо-наукове підприємство «Укрзооветпромпостач» (03040, м. Київ, вулиця Васильківська, будинок 16, ідентифікаційний код: 23524007) заборгованість в розмірі 8 316 (вісім тисяч триста шістнадцять) доларів США 72 центи, пеню у розмірі 41 (сорок один) долар США 58 центів, що разом у гривневому еквіваленті відповідно до офіційного курсу Національного банку України станом на 26.10.2016 складає 213 933 (двісті тринадцять тисяч дев'ятсот тридцять три) грн. 31 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 209 (три тисячі двісті дев'ять) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 13.09.2017.

Суддя О.А. Грєхова