ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 року Справа № 915/797/17

м. Миколаїв

Суддя Фролов В.Д., розглянувши матеріали справи

позивач: Корабельний районний центр зайнятості (54050, м. Миколаїв, вул. Торгова,61), код

відповідач: Головне управління Національної поліції в Миколаївській області (54001, м. Миколаїв, вул. Декабристів, 5), код 40108735

про: стягнення 13574 грн. 17 коп.

ПРИСУТНІ:

від позивача - Середа Н.В. довіреність №06/13-2/1 від 03.01.2017 року;

від відповідача - Чуприн О.О. довіреність №1275/01/27.2017 від 24.07.2017 року

Корабельний районний центр зайнятості звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про стягнення коштів виплаченої допомоги по безробіттю у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду в сумі 13 574 грн. 17 коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що з 11.10.2016 по 24.01.2017 ОСОБА_4 перебувала на обліку як безробітна особа та отримувала допомогу по безробіттю, розмір якої склав 14589,17 грн. На виконання постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.01.2017 у справі №814/1613/16 було видано 25.01.2017 наказ № 19 о/с про поновлення на посаді ОСОБА_4 Фактично ОСОБА_4 було поновлено на роботі 25.01.2017 (відповідно до наказу ГУ НП від 25.01.2017 № 19 о/с). З метою врегулювання спору у досудовому порядку позивачем було направлено відповідачу претензію про повернення суми незаконно виплаченої допомоги по безробіттю ОСОБА_4 за період з 11.10.2016 по 24.01.2017 у сумі 14589,17 грн. Проте, заборгованість не була погашена.

13 вересня 2017 року від представника позивача до суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог до 12559,17 грн. у зв'язку частковою оплатою відповідачем заборгованості в розмірі 1015,00 грн., що підтверджено доданими документами.

Представник позивача в судовому засіданні підтримує позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог.

В судовому засіданні представник відповідача заперечень проти наявної заборгованості не виловив.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій щодо повідомлення сторін про розгляд справи та про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши всі подані у справі докази, суд встановив:

Наказом Головного управління Національної поліції в Миколаївській області №192о/с від 18.07.2016 звільнено зі служби в поліції майора поліції ОСОБА_4.

З метою реалізації права на соціальний захист 04.10.2016 громадянка ОСОБА_4 звернулась із заявою про надання статусу безробітного.

Під час перебування на обліку ОСОБА_4 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення атестаційної комісії щодо невідповідності займаній посаді та звільнення зі служби в поліції, яке оформлене протоколом ОП №15.00004065.0022354 від 27.02.2016 року, визнання протиправним та скасування наказу ГУНП в Миколаївській області №192 о/с від 18.07.2016, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (а.с.10-12).

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.01.2017 у справі №814/1613/16 визнано протиправним та скасовано висновок Атестаційної комісії №4 ГУНП в Миколаївській області, оформлене протоколом №15.00004065.0022354 від 27.02.2016 року; визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Миколаївській області № 192/ос від 18.07.2016 в частині звільнення зі служби в поліції майора поліції ОСОБА_4. Поновлено майора поліції ОСОБА_4 на службі в поліції на посаді старшого слідчого Корабельного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області з 19.07.2016. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_4 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 19.07.2016 по 12.01.2016 у сумі 30412,87 без врахування середньої заробітної плати за один місяць, що підлягає негайному виконанню. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_4 середню заробітну плату за один місяць в розмірі 6327,53 грн.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру судових рішень, постанова Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.01.2017 у справі №814/1613/16 вважається такою, що набрала законної сили.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.05.2017 у справі №814/1613/16, апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області залишено без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.01.2017 - залишено без змін.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 30.03.2017 у справі №814/2449/16 набрала законної сили.

На виконання постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.01.2017 у справі №814/1613/16, відповідачем було видано наказ №19 о/с від 25.01.2017 про скасування пункту наказу ГУ НП в Миколаївській області №53о/с від 24.03.2016 в частині звільнення відповідно до Закону України "Про національну поліцію" за ст. 77 ч.1 п.4 ОСОБА_4,. та поновлено ОСОБА_4 на посаді старшого слідчого Корабельного відділу поліції (а.с.13).

За час перебування на обліку в Центральному районному центрі зайнятості м.Миколаєва (з 11.10.2016 по 24.01.2017) ОСОБА_4 отримала допомогу по безробіттю в загальному розмірі 14589,17 грн., що підтверджується довідкою Корабельного РЦЗ за період з 11.10.2016 по 24.01.2017 (а.с.15).

Позивачем відповідачу було направлено претензію №06/13-163 від 13.02.2017 з пропозицією перерахувати суму заборгованості у розмірі 14589,17 грн. в добровільному порядку, однак доказів надання відповіді відповідачем на вказану претензію суду не подано (а.с.14).

В період досудового врегулювання спору відповідачем було сплачено позивачу частину боргу в розмірі 2030,00 грн.

Частина 1 ст. 15 ЦК України встановлює, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Дослідивши та оцінивши відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України надані докази, суд дійшов наступних висновків:

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються Законом України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття.

Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

У відповідності до ст.1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до п.1 ст.1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Згідно із п.8 ст.1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", страховим випадком є подія, через яку застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу.

Статтями 34, 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", передбачено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та обов'язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Обов'язок роботодавця відшкодувати Фонду вартість послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду виникає тільки у випадку, коли працівника звільнено незаконно і саме через цю подію застрахована особа втратила заробітну плату і була вимушена стати на облік як безробітна та отримувати страхові виплати.

Відповідно до п.10, п.11 ст.1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", роботодавцем є власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання та фізичні особи, які використовують найману працю, найманий працівник - це фізична особа, яка працює за трудовим договором (контрактом) на підприємстві, в установі та організації або у фізичної особи.

Згідно п.2 ч.1 ст.45 Закону України "Про зайнятість населення" реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється з дня поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Відповідно до п.п.2 п.1 ст.31 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2016 №198 затверджено Порядок реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, так згідно п.37 цього Порядку - Центр зайнятості припиняє реєстрацію з дня поновлення зареєстрованої безробітного на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Частиною 4 ст.35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено, що із роботодавця утримуються сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 працювала в Головному управління національної поліції в Миколаївській області на посаді старшого слідчого Корабельного відділу поліції та отримував заробітну плату саме в цьому органі.

Судом встановлено, що позивачем було виплачено ОСОБА_4 допомогу по безробіттю у сумі 14589,17 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем перераховано на рахунок Корабельного РЦЗ грошові кошти у розмірі 2030,00 грн. в рахунок погашення заборгованості.

Незаконність звільнення з посади вищевказаної особи відповідачем та поновлення ОСОБА_4 на роботі встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили.

ОСОБА_4 фактично була поновлена на роботі 25.01.2017 (відповідно до наказу а.с.13). Дата припинення реєстрації в Корабельному РЦЗ - 25.01.2017.

Приймаючи до уваги поновлення ОСОБА_4 на роботі за рішенням суду, виплачена позивачем допомога по безробіттю ОСОБА_4 за період з 11.10.2016 по 24.01.2017 в розмірі 12559,17 грн. (14589,17 грн. - 1015,00 грн. - 1015,00 грн.) підлягає стягненню з відповідача.

Вимогами ч.1 ст. 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене, позов підлягає задоволенню повністю.

Статтею 49 ГПК України передбачено покладання судових витрат, зокрема судового збору, при задоволенні позову на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 80, 82, 83-85, Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (54001, м.Миколаїв, вул.Декабристів, 5, відомості про банківські реквізити відсутні, ) на користь Корабельнго районного центру зайнятості (54050, м.Миколаїв, вул. Торгова, 61, р/р 0491 в банку ГУДКСУ Вітовського району Миколаївської області, МФО 826013, , одержувач - Корабельний районний центр зайнятості) виплачене забезпечення по безробіттю у сумі 12559 (дванадцять тисяч п'ятсот п'ятдесят дев'ять) грн. 17 коп.

3. Стягнути з відповідача Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (54001, м.Миколаїв, вул.Декабристів, 5 (відомості про банківські реквізити відсутні, ) в доход Державного бюджету України (отримувач коштів - ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код за ЄДРПОУ - 37993783, банк отримувача - Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача - 820019, рахунок отримувача - 0001; код класифікації доходів бюджету - 22030106; стягувач Державна судова адміністрація України, вул. Липська, 18/5, м.Київ, 01601 () грошові кошти на відшкодування витрат на оплату позовної заяви судовим збором у сумі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

Накази видати після набрання рішення законної сили.

Суддя В.Д. Фролов