ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

18.09.2017 Справа № 904/8434/17

Суддя Назаренко Н.Г. , розглянувши матеріали

за позовом Публічного акціонерного товариства "УКРТЕЛЕКОМ", м. Київ, в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства "УКРТЕЛЕКОМ", м. Дніпропетровськ

до Управління праці та соціального захисту населення Синельниковської міської Ради, м. Синельникове, Дніпропетровська область

про стягнення 49 732,22 грн. за договорами на фінансування пільг, наданих ветеранам війни, громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ветеранам військової служби органів внутрішніх справ,інвалідів військової служби та багатодітних сімей у 2015 році

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "УКРТЕЛЕКОМ" в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства "УКРТЕЛЕКОМ" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Синельниковської міської Ради, м. Синельникове, Дніпропетровська область про стягнення 49 732,22 грн. за договорами на фінансування пільг, наданих ветеранам війни, громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ветеранам військової служби органів внутрішніх справ, інвалідів військової служби та багатодітних сімей у 2015 році.

Суд вважає за необхідне дану позовну заяву повернути без розгляду з огляду на наступне.

В одній позовній заяві позивач обєднав вимоги, що випливають з двох різних договорів: договору на фінансування пільг, наданих ветеранам війни, громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ветеранам військової служби органів внутрішніх справ, інвалідів військової служби та багатодітних сімей у 2015 році на оплату послуг зв'язку з рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам № 36/2 від 02.01.2015 та договору на фінансування пільг, наданих ветеранам війни, громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ветеранам військової служби органів внутрішніх справ, інвалідів військової служби та багатодітних сімей у 2015 році на оплату послуг зв'язку з рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам № 37/2 від 02.01.2015, по кожному з них позивачем подано різні, хоч і подібні докази.

Стаття 63 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує суддю, який вирішує питання про прийняття позовної заяви, повернути позовну заяву з підстав неправильного оформлення позовної заяви та доданих до неї документів.

Суд досліджує позовну заяву за формальними ознаками, не вивчаючи питання по суті позовних вимог.

Позовна заява підлягає поверненню, якщо вона за формою та змістом не відповідає вимогам статей 54 - 58 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 58 Господарського процесуального кодексу України в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

При цьому, під вимогою слід розуміти матеріально-правову вимогу позову, яка складає його предмет.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких ґрунтуються ці вимоги. Також, можна обєднати вимоги, якщо обставини, на яких вони ґрунтуються, підтверджуються тими самими доказами.

Доказами відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України визнаються будь - які фактичні дані, отримані у визначеному законом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких обґрунтовуються вимоги і заперечення осіб, що беруть участь у справі, та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Таким чином, виходячи з положень частини 1 статті 58 Господарського процесуального кодексу України, підставами об'єднання позовних вимог для позивача, який звертається з позовом до суду є наявність між такими позовними вимогами одного із зв'язків:

- одна підстава виникнення;

- одні докази, якими підтверджуються заявлені вимоги.

Отже, обєднані вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких ґрунтується позов в цілому.

Відтак, допускається можливість об'єднання в одній позовній заяві кілька вимог, якщо обставини, на яких вони ґрунтуються, підтверджуються тими самими доказами.

Судом враховано рекомендації, викладені у пункті 3.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", в якому вказано, що позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами (зокрема, про стягнення неповернутого кредиту, відсотків за користування кредитом і неустойки; про визнання недійсним акта і про відшкодування заподіяної у зв'язку з його виданням шкоди; про стягнення вартості недостачі товару, одержаного за кількома транспортними документами і оформленої одним актом приймання або коли такий товар сплачено за одним розрахунковим документом; про спонукання до виконання зобов'язань за господарським договором і про застосування заходів майнової відповідальності за його невиконання тощо).

Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов'язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Якщо позивач порушив правила об'єднання вимог або об'єднання цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору, суддя має право повернути позовну заяву (стаття 58 та пункт 5 частини першої статті 63 Господарського процесуального кодексу України).

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем об'єднано вимоги про стягнення сум боргу, які виникли з різних договорів.

Сумісний розгляд об'єднаних вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво ускладнить вирішення спору в межах двомісячного строку, визначеного статтею 69 Господарського процесуального кодексу України, крім того, заявлені вимоги щодо стягнення заборгованості не пов'язані підставою їх виникнення, оскільки випливають з трьох різних договорів.

Так, під час розгляду справи підлягають встановленню обставини щодо:

- виконання відповідачем кожного окремого договору, необхідним є з'ясування чи відповідають дійсності та підтверджуються відповідними доказами вимоги що виникли по кожному договору, з'ясування обставин щодо належного/неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань по оплаті наданих послуг, судом має бути надана правова оцінка договору з точки зору правової природи укладених договорів, настання строку виконання зобов'язання, і в свою чергу при вирішенні вимог що виникли з договорів суд має надати оцінку договірним відносинам сторін по двох договорах, визначити строк їх дії, встановити чи є обставини на які зроблені посилання про наявність порушення відповідачем своїх зобов'язань підставою вважати їх такими що виникли з договорів, встановленню взаємовідносин сторін по кожному із вказаних договорів, встановленню зобов'язань кожної сторони по цих договорах;

- визначити суму заборгованості по кожному з договорів;

- визначення періодів виникнення та сум заборгованостей за кожним договором, а також нарахованих матеріальних втрат та штрафних санкцій.

Слід також звернути увагу, що навіть у випадку коли позивач правомірно об'єднав вимоги, пов'язані між собою, суд вправі повернути позовну заяву, якщо вважатиме, що сумісний розгляд об'єднаних вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

Окрім того, позивач жодним чином не позбавлений права звернутись про стягнення з відповідача заборгованості за вказаними договорами, з окремими позовами, які у встановленому порядку мають бути розглянуті компетентним судом.

В даному випадку підставою позову є неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань, які виникли з двох договорів, і хоча правове обґрунтування вимог є однаковим (неналежне виконання), але вони не пов'язані між собою підставами виникнення і не є похідними один від одного.

Суд відзначає, що по кожній із заявлених вимог суду необхідно проводити окрему процесуальну процедуру із визначенням та дослідженням різного кола доказів щодо встановлення обставин, пов'язаних з невиконанням відповідачем свого зобов'язання за кожним договором, що перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору в межах однієї справи у двомісячний термін, встановлений у статті 69 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо порушено правила об'єднання в одній позовній заяві кілька вимог до одного чи кількох відповідачів і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

При чому, відповідно до законодавчої техніки, використаної при конструюванні ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, повернення позовної заяви без розгляду у вказаному випадку є не правом, а обов'язком суду.

Зазначені висновки узгоджуються з позицією Вищого господарського суду України, викладеною у постановах від 02 серпня 2017 року у справі № 908/3424/16, від 19 червня 2017 року у справі № 904/276/17, від 20.04.2017 року у справі № 904/12536/16.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно практики Європейського суду з прав людини право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", - право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

Отже, порушення провадження у справі до виконання позивачем вказаного обовязку, не буде відповідати ст. 6 Конвенції.

За викладеного, суд позбавлений права прийняти позовну заяву до розгляду, а потім зобов'язувати позивача усувати вказані недоліки.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що повернення позовної заяви на підставах, визначених ст. 63 Господарського процесуального кодексу України прямо передбачено діючим законодавством та не є відмовою в доступі до правосуддя в розумінні Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» та не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, п. 5 ч. 1 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України,-

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Додаток:

- позовна заява з доданими до неї додатками, у т.ч. копія платіжного доручення про сплату судового збору № 9178 від 18.08.2017 на суму 1 600,00грн.;

- конверт 1 шт.

Суддя ОСОБА_1