РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2017Справа №910/11420/17

За позовом Приватного акціонерного товариства "Сумський завод продовольчих товарів"

До Підприємства з іноземними інвестиціями "БІЛЛА-УКРАЇНА"

Про визнання недійсним одностороннього правочину

Суддя Лиськов М.О.

Представники :

від позивача: Шевченко В.В. (дов. № 32 від 06.01.2017)

від відповідача: Колтигін А.П. (дов. № 33 від 22.06.2017)

В судовому засіданні 06.09.2017, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Приватне акціонерне товариство "Сумський завод продовольчих товарів" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Національного банку України про визнання недійсним одностороннього правочину.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.07.2017 порушено провадження у справі № 910/11420/17, судове засідання призначено на 24.07.2017 року.

В судове засідання, призначене на 24.07.2017, представник відповідача в судове засідання не з'явився, витребувані ухвалою суду документи не надіслав, причин не явки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи, був належним чином повідомлений.

В судове засідання, призначене на 24.07.2017, з'явився представник позивача, подав документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі, які долучені судом до матеріалів справи та клопотання про витребування доказів по справі. Вказане клопотання судом задоволено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.07.2017 розгляд справи відкладено на 06.09.2017 та зобов'язано відповідача надати суду оригінал листа про проведення підприємством з 100% іноземними інвестиціями "БІЛЛА-Україна" зарахування зустрічних однорідних вимог з живим підписом генерального директора підприємства з 100% іноземними інвестиціями "БІЛЛА-Україна" ОСОБА_3, який був направлений на адресу позивача 07.06.2017. Проте, в порушення вимог ухвали суду, відповідач до суду витребуваних документів не надав.

В судове засідання, призначене на 06.09.2017 з'явилися представники сторін, надали пояснення по суті справи, подали додаткові документи по справі.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувся з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

07 червня 2017 року Підприємство з 100% іноземними інвестиціями «БІЛЛА-Україна» (далі - Відповідач) електронною поштою надіслав до ПАТ «Сумський завод продтоварів» (далі - Позивач) лист б/н за підписом Генерального директора ОСОБА_3, посвідченого печаткою Відповідача «Для договорів», що містив вимогу про сплату в 7-денний строк заборгованості в сумі 42000 грн. за послугу, що була надана Відповідачем Позивачу згідно Договору надання послуг №303403-П/15 від 01.10.2015 ( надалі - Договір послуг), а саме - розміщення зображення товару ПАТ «Сумський завод продтоварів» в новорічному каталозі. До листа було надано копію аркуша каталогу, де розміщено зображення продукції Позивача - олії рафінованої ТМ «Олівія» 1л із зазначенням ціни продажу 29,99. Цим же листом Відповідач повідомив Позивача, що у випадку ненадання обґрунтованих заперечень та/або незадоволення цієї претензії протягом 14 календарних днів Відповідач, на підставі ст.601 Цивільного кодексу України, у разі несплати заборгованості Відповідач проведе зарахування зустрічних однорічних вимог на суму заборгованості за рахунок своєї заборгованості перед Позивачем в сумі 64800 грн. за поставлений товар, яка виникла за Договором поставки №303403 від 01.10.2015р.

16 червня 2017 року Позивач цінним листом направив на адресу Відповідача лист - відповідь за вих.№928, яким відмовив у задоволенні вимог Відповідача як таких, що не мають під собою достатніх підстав, оскільки за твердженням позивача, Сторони не погодили основних умов надання послуги, внаслідок чого послуга фактично не була надана Позивачу.

У відповідності до п.п.1.1.1. Договору надання послуг №303403-П/15 від 01.10.2015 Виконавець (Відповідач) зобов'язується надавати Замовнику (Позивачу), а Замовник - приймати та оплачувати передбачені цим Договором, маркетингові, інформаційні та логістичні послуги щодо Товару, який постачається Замовником Виконавцю за окремим договором поставки та реалізується кінцевим споживачам у торгових точках Виконавця. Повний перелік Послуг, що надаються Виконавцем за цим Договором, зазначається у Додатку №1 та Додатку №2 до цього договору ( п. 1.2.Договору). Послуга «Розміщення зображення (фото) товару в листівках, каталогах, розміщення аудіоінформації в торгових точках торгової мережі Білла» передбачена п.3.3. Додатку №1 до Договору.

За своєю правовою природою вказаний Договір, є договором про надання послуг.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Пунктом 4.1.,4.2,4.3. Договору встановлено порядок надання послуг, зокрема послуги, передбаченої п.3.3. Додатку №1 до Договору. Таким чином, Позивач мав би до початку надання послуги замовити її надання, замовлення має містити найменування послуги, склад, терміни виконання, час розміщення та обсяг матеріалів з додатком зображень товарних знаків, ескізів, малюнків, схем, слайдів, логотипів написів, тощо, а також іншу інформацію, необхідну для належного виконання Сторонами цього Договору. П.2.2. Додатку №2 до Договору послуг встановлено, що послуга щодо розміщення інформаційних і рекламних матеріалів Замовника у каталогах Виконавця, що випускаються (друкуються) для покупців торгової мережі Виконавця, послуги щодо забезпечення розповсюдження обумовлених матеріалів серед відвідувачів торгової мережі та невизначеного кола осіб є безоплатними ( порядок розрахунку загальної вартості цієї послуги наступний: - євро х 1 модуль х каталог)

Позивач стверджує, що замовлення на публікацію товару - Олія рафінована ТМ «Олівія» 1л за ціною 29,99 грн в порядку, передбаченому Договором послуг, в Новорічному каталозі Відповідачу не направлялось, відповідно, зазначену послугу Позивач не замовляв.

У відповідності до п.10.1. Договору надання послуг №303403-П/15 від 01 жовтня 2015 року будь-які доповнення, зміни і/або додатки до цього Договору стають його невід'ємною частиною виключно у випадку, якщо вони оформлені в письмовому вигляді і підписані представниками обох Сторін, які мають відповідні на те повноваження.

За твердженням позивача, які не спростовані відповідачем, до Договору послуг не укладались будь-які додаткові угоди чи додатки, якими б встановлювалась вартість послуги за розміщення відомостей про ціну продукції ПАТ «Сумський завод продтоварів» в сумі 42000 грн., строки сплати за послугу чи змінювався порядок визначення вартості послуг, визначений п.2.2. Додатку №2 до Договору послуг.

Тобто, Позивач вважає, що будь-якої заборгованості за Договором надання послуг №303403-П/15 від 01 жовтня 2015 року перед Відповідачем не має, а, відповідно, не мав ніяких підстав для виконання вимог Відповідача про сплату 42000 грн.

В той самий час, у Відповідача на момент направлення повідомлення Позивачу про проведення заліку взаємних вимог в односторонньому порядку (07.06.2017) існувала заборгованість перед Позивачем за Договором поставки №303403 від 01 жовтня 2015 року в сумі 64800 грн. за неоплачений товар, щодо стягнення якої між сторонами виник спір, що розглядається Господарським судом м. Києва (справа №910/8874/17). Таким чином, Відповідач здійснив в односторонньому порядку залік взаємних вимог за рахунок спірної суми заборгованості.

Згідно ст.11 Цивільного Кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 202 Цивільного Кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами.

Згідно із ч. 3 ст. 203 Господарського Кодексу України, господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування; для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Відповідно до ст. 601 Цивільного Кодексу України, зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги; зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити нормам кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно з ч.З ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

З приписів статті 601 ЦК України вбачається, що вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: 1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов'язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов'язанням є кредитором за другим); 2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв'язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов'язань по передачі родових речей, зокрема грошей).; 3) строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Суд відзначає, що зарахуванням можуть припинятися тільки однорідні вимоги. Вони повинні бути однорідними у розумінні їх матеріального змісту, тобто мати однорідний предмет. Спеціального порядку та форми здійснення відповідної заяви як одностороннього правочину не передбачено законодавством, за загальними правилами про правочини (наслідки недодержання його письмової форми) здійснення відповідної заяви про зарахування на адресу іншої сторони як односторонній правочин слід вважати зробленою та такою, що спричинила відповідні цивільно-правові наслідки, в момент усної заяви однієї з сторін на адресу іншої сторони, чи в момент вручення однією стороною іншій стороні повідомлення, що містить письмове волевиявлення на припинення зустрічних вимог зарахуванням. Моментом припинення зобов'язань сторін в такому разі є момент вчинення заяви про зарахування у визначеному порядку.

Аналогічні висновки містяться у постанові Вищого господарського суду України від 30.03.2016 р. у справі №917/1592/15.

Судом встановлено, що вимоги не є зустрічними, оскільки Позивач не є боржником перед Відповідачем за Договором надання послуг №303403-П/15 від 01.10.2015, а щодо заборгованості Відповідача перед Позивачем за Договором поставки №303403 від 01.10.2015 існує спір у суді; вимоги не є однорідними, оскільки Договором надання послуг №303403-П/115 не передбачено оплату за зазначену послугу грошовими коштами, а поставка Товару за Договором поставки №303403 від 01.10.2015 є оплачуваною; строк виконання вимоги Відповідача до Позивача за Договором надання послуг №303403-П/15 від 01.10.2015 не настав, оскільки сама вимога є безпідставною.

Пунктом 5 ст. 602 Цивільного кодексу України передбачено, що зарахування зустрічних вимог не допускається у випадках, встановлених договором або законом.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що зарахування зустрічних однорідних вимог, що виникли у покупця (відповідача) до постачальника (позивача) є необґрунтованими.

Враховуючи наведене вище, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 49, ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним односторонній правочин, оформлений листом Підприємства з 100% іноземними інвестиціями «Білла-Україна» (02140, м. Київ, вулиця Гришка, будинок 3; ідентифікаційний код 25288083) про зарахування зустрічних однорідних вимог між Підприємством з 100% іноземними інвестиціями «Білла-Україна» (02140, м. Київ, вулиця Гришка, будинок 3; ідентифікаційний код 25288083) та Приватним акціонерним товариством"Сумський завод продовольчих товарів" (42350, Сумська обл., Сумський район, село Бездрик, вулиця Зарічна, будинок 1; ідентифікаційний код 00375160) від 07 червня 2017 року.

3. Стягнути з Підприємства з 100% іноземними інвестиціями «Білла-Україна» (02140, м. Київ, вулиця Гришка, будинок 3; ідентифікаційний код 25288083) на користь Приватного акціонерного товариства "Сумський завод продовольчих товарів" (42350, Сумська обл., Сумський район, село Бездрик, вулиця Зарічна, будинок 1; ідентифікаційний код 00375160) 1600 грн. суму судового збору.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 13.09.2017

Суддя М.О. Лиськов