ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.09.2017 Справа № 905/1454/17

Господарським судом Донецької області у складі судді Курило Г.Є.

при секретарі судового засідання (помічнику судді) Цакадзе М.А.,

розглянувши матеріали справи

за позовом Державного підприємства "Науково-виробниче обєднання "Павлоградський хімічний завод", м. Павлоград

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Дмитрівський гранітний карєр АСТОР", м. Донецьк

про стягнення коштів в сумі 433171,77грн., з яких: сума основного боргу у розмірі 205449,38грн., 3% річних у розмірі 18946,13грн., інфляційні витрати у розмірі 208776,26грн.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 - за довіреністю;

від відповідача: ОСОБА_3 - за довіреністю.

В судовому засіданні оголошувалась

перерва в судовому засіданні з

15.08.2017 по 05.09.2017

Суть спору: Позивач, Державне підприємство "Науково-виробниче обєднання "Павлоградський хімічний завод", м. Павлоград, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Дмитрівський гранітний карєр АСТОР", м. Донецьк про стягнення коштів в сумі 433171,77грн., з яких: сума основного боргу у розмірі 205449,38грн., 3% річних у розмірі 18946,13грн., інфляційні витрати у розмірі 208776,26грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору на виробництво буровибухових робіт №41-БВР від 01.02.2013 в частині оплати виконаних робіт.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 27.06.2017 порушено провадження по справі № 905/1454/17.

Від відповідача 15.08.2017 надійшла заява про застосування спливу строку позовної давності.

Від позивача 15.08.2017 надійшла заява від 14.08.2017 про визнання причин пропущення строку для звернення до суду поважними та поновлення пропущеного строку.

22.08.2017 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив суд відмовити у задоволені позову та зазначив, що договір №41-БВР від 01.02.2013 був укладений з Філією "Донецьквибухпром" ДП Державного підприємства "Науково-виробниче обєднання "Павлоградський хімічний завод", м. Павлоград, тобто у відповідача відсутні договірні відносини з ДП "Науково-виробниче обєднання "Павлоградський хімічний завод", м. Павлоград.

05.09.2017 від позивача надійшли заперечення на клопотання відповідача щодо застосування строків позовної давності.

Позивач в судових засіданнях наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позову у звязку із пропущення строку позовної давності.

Розгляд справи відкладався на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України та продовжувався на підставі ст. 69 Господарського процесуального кодексу України.

Під час судового розгляду справи представників сторін було ознайомлено з правами та обов'язками у відповідності із ст. 22 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив:

01.02.2013 між відповідачем, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Дмитрівський гранітний карєр АСТОР", м. Донецьк (замовник) та позивачем, Державним підприємством "Науково-виробниче обєднання "Павлоградський хімічний завод", м.Павлоград в особі Філії "Донецьквибухпром" (підрядник) укладено договір на виробництво буровибухових робіт №41-БВР (договір), за умовами якого в порядку та на умовах, визначених даним договором, підрядник приймає на себе зобовязання по виробництву буровибухових робіт на карєрі, а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконані роботи (п. 1.1. договору).

Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31 грудня 2013 р. Якщо за 30 днів до закінчення строку дії даного договору жодна зі сторін письмово не заявить про його розірвання, договір вважається пролонгованим на наступний рік (п.п. 12.1, 12.2 договору).

Пунктом 5.3 договору визначено, що перед виробництвом буровибухових робіт замовник здійснює передоплату 60% від передбачуваного обєму робот: 30% - за 3 дні до початку ведення бурових робіт, 30 % - за 3 дні до виробництва масового вибуху. Суму, що залишилася, замовник виплачує згідно фактично виконаних робіт на протязі 30 календарних днів з дня підписання акту про виконані роботи, але не пізніше наступного масового вибуху. Розрахунок робиться шляхом перерахування грошових кошті на поточний рахунок

Як вбачається з матеріалів справи, підрядником виконано роботи, що підтверджується актом №81 від 26.11.2013 приймання виконаних робіт за листопад 2013 р. на суму 135908,16 грн., актом №90 від 16.12.2013 приймання виконаних робіт за грудень 2013 р. на суму 123590,88 грн., актом №94 від 27.12.2013 приймання виконаних робіт за грудень 2013 р. на суму 67135,90 грн.

Акти підписані сторонами без заперечень, що оцінюється судом як підтвердження юридичними особами - позивачем та відповідачем, фактів вчинення господарських операцій з виконання робіт на загальну суму 326634,94 грн.

Позивач зазначив, що відповідачем за проведені буровибухові роботи у листопаді-грудні 2013 року було сплачено 119185,56 грн., що підтверджується банківськими виписками за період з 01.01.2013 по 01.05.2014.

Листом від 26.03.2014 за №80 відповідач підтвердив заборгованість у сумі 207449,38грн. та надав до листа графік погашення заборгованості: з квітня по червень щомісячно по 50000,00 грн., в липні 57449,00грн.

07.04.2014 відповідачем сплачено 2000,00 грн в рахунок погашення заборгованості за договором на виробництво буровибухових робіт №41-БВР від 01.02.2013.

В матеріалах справи наявний акт звірки від 30.05.2017 підписаний з боку позивача, відповідно до якого заборгованість відповідача перед позивачем складає 205449,38 грн.

Позивач наполягає, що заборгованість відповідачем заборгованості за договором на виробництво буровибухових робіт №41-БВР від 01.02.2013 в розмірі 205449,38 грн. не сплачена, у звязку з чим звернувся з відповідним позовом до суду.

Проаналізувавши вищезазначений договір, судом встановлено, що останній за своєю правовою природою є договором підряду та підпадає під регулювання статей 837-864 Цивільного кодексу України.

За статтею 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договірпідряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно зі статтею 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 509 Цивільного кодексу України закріплено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Доказів погашення заборгованості у розмірі 205449,38 грн. відповідачем суду не представлено.

За таких обставин, суд вважає доведеним борг відповідача перед позивачем у сумі 205449,38 грн.

Крім того, позивачем до стягнення заявлені збитки від інфляції в розмірі - 208776,26грн. за період січня 2014 року - січень 2017 року, 3% річних в розмірі 18946,13грн. за період з 26.12.2013 по 25.01.2017.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши арифметичний розрахунок даних позовних вимог встановлено невідповідність визначеного позивачем періоду прострочення дійсному, з огляду на що здійснив перерахунок збитків від інфляції та 3% річних, з дотриманням приписів постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань №14 від 17.12.2013р., суд дійшов висновку про розмір збитків від інфляції у сумі 207405,92 грн. та 3% річних у розмірі 18920,79 грн. Розрахунок 3% річних та збитків від інфляції судом було здійснено за допомогою програмного забезпечення Ліга Закон.

Твердження відповідача, що з позивачем не укладався договір від 01.02.2013 №41-БВР є помилковим оскільки згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відокремленим підрозділом позивача є Філія "Донецьквибухпром".

Відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Наслідки спливу позовної давності передбачено ст. 267 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 3 та ч. 4 цієї статті позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно умов договору на виробництво буровибухових робіт №41-БВР від 01.02.2013 строк оплати за актом №81 від 26.11.2013 приймання виконаних робіт за листопад 2013 р. на суму 135905,16 грн. до 25.12.2016, за актом №90 від 16.12.2013 приймання виконаних робіт за грудень 2013 р. на суму 123590,88 грн. до 14.01.2014, актом №94 від 27.12.2013 приймання виконаних робіт за грудень 2013 р. на суму 67135,90 грн. до 25.01.2014.

Згідно із ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Такими діями можуть бути дії боржника, які свідчать, що боржник визнав себе зобовязаною особою по відношенню до кредитора. Зокрема до дій, які свідчать про визнання боргу можуть відноситись: визнання претензії, часткове погашення самим боржником чи за його згодою іншою особою суми заборгованості, прохання про відстрочку або розстрочку виконання грошового зобовязання, тощо.

Так, листом від 26.03.2014 відповідач визнав заборгованість в розмірі 207 449, 38 грн. та надав графік погашення (останній платіж липень 2014 року), однак 07.04.2014 сплатив позивачу тільки 2000,00 грн. Суд зазначає, що наданий відповідачем графік погашення не змінює строки виконання зобовязання щодо сплати заборгованості, оскільки відповідна додаткова угода про зміну строків виконання відповідачем зобовязання не підписувалась. Таким чином, твердження позивача, що перебіг позовної давності перервався та почався з липня 2014 року (останній місяць у графіку оплати боргу) є помилковим.

Таким чином, 26.03.2014 перервався строк позовної давності щодо стягнення заборгованості в розмірі 207 449, 38 грн., а 07.04.2014 (дата оплати 2000,00грн.) перервався строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за актом №81 від 26.11.2013 приймання виконаних робіт за листопад 2013 р.

На підставі викладеного, відповідно до статті 257 ЦК України, за актом №81 від 26.11.2013 перебіг позовної давності закінчився 07.04.2017, за актами №90 від 16.12.2013, №94 від 27.12.2013 26.03.2017.

Позов отриманий судом нарочно 27.06.2017, отже при подачі позивачем позову строк позовної давності сплив.

Згідно ст. 266 Цивільного Кодексу України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Таким чином, позивачем поданий позов після спливу позовної давності щодо всіх вимог.

За приписами ч. 5 ст. 267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Відповідно до п. 2.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" від 29.05.2013 № 10 позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п'ятої статті 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності.

Питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об'єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини. Щодо фізичної особи (громадянина) останніми можуть бути документально підтверджені тяжке захворювання, тривале перебування поза місцем свого постійного проживання (наприклад, за кордоном) тощо. Стосовно підприємства (установи, організації) зазначені обставини не можуть братися судом до уваги, оскільки за відсутності (в тому числі й з поважних причин) особи, яка представляє його в судовому процесі, відповідне підприємство (установа, організація) не позбавлене права і можливості забезпечити залучення до участі у такому процесі іншої особи; відсутність зазначеної можливості підлягає доведенню на загальних підставах.

Позивачем не доведено суду поважності причин або наявності обставин, які унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову.

З огляду на вищезазначене, позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду із вказаними вимогами, а поважність причин пропуску не доведено належними доказами, таким чином суд відмовляє в задоволенні заяви позивача від 14.08.2017 про визнання причин пропущення строку для звернення до суду поважними та поновлення пропущеного строку.

На підставі вищевикладеного, позовні вимоги Державного підприємства "Науково-виробниче обєднання "Павлоградський хімічний завод", м. Павлоград, до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Дмитрівський гранітний карєр АСТОР", м. Донецьк не підлягають задоволенню у завязку з пропуском позовної давності.

Судові витрати покладаються на позивача у відповідності до ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 43, 44, 49, 69, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Державного підприємства "Науково-виробниче обєднання "Павлоградський хімічний завод", м. Павлоград до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Дмитрівський гранітний карєр АСТОР", м. Донецьк про стягнення коштів в сумі 433171,77грн., з яких: сума основного боргу у розмірі 205449,38грн., 3% річних у розмірі 18946,13грн., інфляційні витрати у розмірі 208776,26грн. відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні 05.09.2017 оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Повний текст рішення буде складено та підписано 11.09.2017.

Повний текст рішення підписаний 11.09.2017.

Суддя Г.Є. Курило