ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2017 р. Справа № 917/433/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Білоусова Я.О. , суддя Шевель О. В.

при секретарі Курченко В.А.

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 (дов. від 12.06.2017р.)

третьої особи ОСОБА_2 (дов. від 28.10.2016р)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного підприємства "Модус" (вх. №1936 П /2) на рішення господарського суду Полтавської області від 30.05.2017р. у справі №917/433/17

за позовом Приватного підприємства "Модус", м. Полтава,

до Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Полтавській області м. Полтава,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" м. Харків,

про визнання договору недійсним

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 30.05.2017р. у справі №917/433/17 (суддя Безрук Т.М.) у позові відмовлено повністю.

Позивач з вказаним рішенням не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення від 30.05.2017р. у справі №917/433/17 скасувати, та ухвалити нове рішення, яким визнати недійсним додаткову угоду №2 від 22.12.2014р. до договору оренди від 24.12.2012р. №170/12-Н нерухомого майна, що є державною власністю, укладеного між Регіональним відділенням Фонду держаного майна України по Полтавській області та ПП "Модус", якою договір оренди від 24.12.2012р. №170/12-Н укладено в новій редакції.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду (колегія суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Плахов О.В., суддя Фоміна В.О.) від 19.06.2017р. прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено її розгляд на 07.08.2017р.

24.07.2017р. від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить рішення господарського суду Полтавської області від 30.05.2017р. у справі №917/433/17 залишити без змін, а скаргу без задоволення (вх.№7715), також просить розглядати справу за його відсутності (вх.№7714).

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 04.08.2017р. у звязку з відпусткою суддів Фоміної В.О. та Плахова О.В. для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Білоусова Я.О., суддя Шевель О.В.

Пунктом 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про судове рішення від 23.03.2012р. №6 встановлено, що в разі необхідності заміни судді в процесі розгляду справи або додаткового введення судді (суддів) до складу суду розгляд справи з огляду на встановлений пунктом 3 частини четвертої статті 47 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" принцип незмінності судді слід починати спочатку. При цьому заново розпочинається й перебіг передбачених статтею 69 ГПК строків вирішення спору, а його подальше продовження новим (зміненим) складом суду здійснюється у випадках і в порядку, передбачених частиною третьою цієї статті.

На підставі викладеного, колегія суддів у новому складі розпочала розгляд апеляційної скарги спочатку.

07.08.2017р. від третьої особи надійшли пояснення по справі (вх.№8213).

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 07.08.2017р. відкладено розгляд справи на 14.09.17; зобовязано ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" не пізніше ніж за три дні до судового засідання надати суду письмові пояснення з підтверджуючими доказами (статути, положення, накази, витяги з реєстрів тощо) щодо: правового статусу Виробничого підрозділу Полтавська механізована дистанція навантажувально-розвантажувальних робіт регіональної філії Південна залізниця ПАТ Українська залізниця; а також правонаступництва ПАТ Українська залізниця усіх прав і обовязків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту.

22.08.2017р. від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Також, просив розглянути справу без його участі (вх.№8809).

05.09.2017р. від третьої особи надійшли пояснення по справі та додаткові документи (вх.№9269).

У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник третьої особи проти апеляційної скарги заперечував та просив залишити її без задоволення, а рішення господарського суду Полтавської області від 30.05.2017р. у справі №917/433/17 без змін.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.12.2012р. між РВФДМ України у Полтавській області (орендодавець) та ПП «Модус» (орендар) укладено договір оренди №170/12-Н нерухомого майна, що належить до державної власності, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне майно частину контейнерного майданчика вантажного двору станції Полтава Київська, реєстровий номер 01072609.246.АААВКВ127 (обєкт оренди). Обєкт оренди знаходиться за адресою: вул. Яківчанська, 16а, м. Полтава. Загальна площа обєкту оренди складає 1100,0 кв.м (п. 1.1 -1.3 договору оренди). Відповідно д п. 1.4 договору оренди вартість обєкту оренди визначена згідно з незалежною оцінкою державного майна станом на 30 червня 2012 і становить відповідно 546700,00 грн. Обєкт оренди знаходиться на балансі Полтавської механізованої дистанції навантажувально розвантажувальних робіт Південної залізниці (балансоутримувач). Майно передається в оренду з метою: 41,0 кв.м розміщення торгівельного обєкту, 1059,0 кв.м складування, збереження та ведення господарської діяльності (п. 1.5 -1.6 договору). Згідно п. 2.1 договору передача обєкта оренди у користування орендаря здійснюється одночасно з підписанням сторонами договору та оформлюється актом приймання передачі, який є невідємною частиною цього договору. Відповідно до п. 2.3 договору передача майна в оренду здійснюється за вартістю, визначеною у звіті з незалежної оцінки майна, складеному за Методикою оцінки. Орендна плата визначається на підставі ОСОБА_4 розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку серпень 2012 6850,32 грн. (п. 3.1 договору оренди).

Відповідно до п. 8.1 цей договір укладений строком на 1 рік та діє з 24.12.2012 по 24.12.2013р. Умови договору зберігають силу протягом всього строку його дії, а в частині зобовязань орендаря щодо орендної плати до виконання зобовязань (п. п.8.2). Згідно п. 8.5 договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовжений на той строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором з врахуванням змін у законодавстві. Зазначені дії оформлюються додатковою угодою, яка є невідємною частиною договору. Дія договору припиняється, зокрема, внаслідок закінчення строку, на який було його укладено (п. 9.1.1 договору). Вказаний договір підписано та скріплено печатками сторін та погоджено балансоутримувачем.

24.12.2012р. за актом приймання передачі орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування нерухоме майно (обєкт оренди), яке є предметом договору оренди.

18.12.2013р. між РВФДМ України у Полтавській області (орендодавець) та ПП «Модус» (орендар) укладено додаткову угоду №1 до договору оренди від 24.12.2012 №170/12-н нерухомого майна , що є державною власністю.

22.12.2014р. між РВФДМ України у Полтавській області (орендодавець) та ПП «Модус» (орендар) укладено додаткову угоду №2 до договору оренди від 24.12.2012 №170/12-н нерухомого майна , що є державною власністю, зі строком дії до 24.11.2017 включно.

Відповідно до статті 2 Закону України Про особливості утворення Публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування та пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 р. №200 Про утворення публічного акціонерного товариства Українська залізниця (надалі-Постанова) було утворено ОСОБА_3 акціонерне товариство "Українська залізниця", 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Державної адміністрації залізничного транспорту (далі - Укрзалізниця), підприємств та установ залізничного транспорту загального користування (далі - підприємства), які реорганізовуються шляхом злиття, згідно з додатком 1.

Пунктом 2 Постанови встановлено, що статутний капітал товариства формується шляхом внесення до нього, зокрема майна Укрзалізниці, підприємств, зазначених у додатку 1, крім майна, яке закріплюється за товариством на праві господарського відання згідно із Законом України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", та іншого майна, яке відповідно до законодавства не може бути включене до статутного капіталу.

Відповідно до додатку №1 до Постанови, до переліку підприємств та установ, на базі яких утворюється ОСОБА_3 акціонерне товариство "Українська залізниця" віднесено також Державне підприємство "Південна залізниця".

Частиною 3 статті 4 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" передбачено, що внесення нерухомого майна залізничного транспорту до статутного капіталу товариства може здійснюватися на підставі обліку майна на балансах Державної адміністрації залізничного транспорту України, підприємств залізничного транспорту відповідно до законодавства без попередньої державної реєстрації права власності на таке майно.

Відповідно до частини 2 статті 5 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", переоформлення правовстановлюючих документів на обєкти нерухомого майна, внесені до статутного капіталу товариства, здійснюється протягом двох років з дня державної реєстрації товариства.

Державна реєстрація прав на нерухоме майно, внесене до статутного капіталу товариства, здійснюється на підставі передавального акта та акта оцінки майна залізничного транспорту, внесеного до статутного капіталу товариства. Передавальний акт та/або акт оцінки майна залізничного транспорту є документами, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на майно, внесене до статутного капіталу товариства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015р. №735 затверджено Статут Публічного акціонерного товариства Українська залізниця (надалі - Статут).

Пунктом 2 Статуту встановлено, що товариство є правонаступником усіх прав і обов'язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.

Відповідно до пункту 20 Статуту, товариство має у власності майно, що внесено до його статутного капіталу, та/ або інше майно, набуте ним на підставах, що не заборонені законодавством. Товариство здійснює володіння, користування та розпорядження таким майном згідно з метою своєї діяльності з урахуванням вимог законодавства та цього Статуту.

Пунктом 32 Статуту передбачено, що товариство здійснюючи право власності, володіє, користується та розпоряджається належним йому майном і вчиняє стосовно нього будь-які дії, що не суперечать законодавству, Статуту та меті діяльності підприємства.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", до статутного капіталу Товариства вносяться: майно залізничного транспорту загального користування; 100 відсотків акцій акціонерних товариств, що проводять ремонт тягового рухомого складу та виготовляють залізобетонні конструкції і шпали, повноваження з управління корпоративними правами яких здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; акції (частки, паї), що належать державі у статутному (складеному) капіталі господарських товариств, утворених за участю підприємств залізничного транспорту; право постійного користування земельними ділянками, наданими для розміщення підприємств залізничного транспорту; право господарського відання магістральними залізничними лініями загального користування та розміщеними на них технологічними спорудами, передавальними пристроями, що безпосередньо використовуються для забезпечення процесу перевезень, а саме: залізничні станції та колії загального користування, тягові підстанції, контактна мережа та інші пристрої технологічного електропостачання, системи сигналізації, централізації, блокування та управління рухом поїздів, об'єкти і майно, призначені безпосередньо для виконання аварійно-відновлювальних робіт.

Згідно частини 1 статті 5 Закону України "Про залізничний транспорт", магістральні залізничні лінії загального користування та розміщені на них технологічні споруди, передавальні пристрої, що безпосередньо використовуються для забезпечення процесу перевезень, а саме: залізничні станції та колії загального користування, тягові підстанції, контактна мережа та інші пристрої технологічного електропостачання, системи сигналізації, централізації, блокування та управління рухом поїздів, об'єкти і майно, призначені безпосередньо для виконання аварійно-відновлювальних робіт, є державною власністю, закріплюються за АТ "Укрзалізниця" на праві господарського відання та не підлягають приватизації.

Отже, зі змісту вищенаведеної норми вбачається, що частина контейнерного майданчика вантажного двору станції Полтава - Київська (обєкт оренди) увійшла до переліку майна, яке закріплювалось за товариством на праві господарського відання.

Наказом Регіональної філії «Південна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» №77/Н від 26.02.2016р. «Про затвердження Положення про виробничий підрозділ «Полтавська механізована дистанція навантажувально розвантажувальних робіт» регіональної філії «Південна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» на підставі Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» від 23.02.2012р. №4442-VI постанов Кабінету Міністрів України від 25.06.2014р. №200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», від 02.09.2015р. №735 «Питання публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», положення про регіональну філію «Південна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» затверджено положення про виробничий підрозділ «Полтавська механізована дистанція навантажувально розвантажувальних робіт» регіональної філії «Південна залізниця» ПАТ «Українська залізниця».

22.02.2016р. між ПАТ «Українська залізниця», що є правонаступником усіх прав та обовязків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту (орендодавець), та ПП «Модус» укладено додатковий договір №П/МЧ -4-16249/НЮ до договору оренди нерухомого майна (або іншого майна) від 24.12.2012 №170/12-Н, яким встановлено, що орендодавцем майна, визначеного договором оренди від 24.12.2012 №170/12-Н є ПАТ «Укрзалізниця». Доповнили п.8.1 такого змісту "Цей договір продовжено з 01.12.2015 по 31.03.2016".

22.02.2016р. за актом приймання передачі орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування нерухоме майно (обєкт оренди), яке є предметом договору оренди.

30.03.2016р. між ПАТ «Українська залізниця» та ПП «Модус» укладено додатковий договір №1 до договору оренди нерухомого майна (або іншого майна) від 24.12.2012 №170/12-Н, яким змінено строк дії договору, та визначено, що цей договір діє до 30.06.2016р. включно.

18.07.2016р. між ПАТ «Українська залізниця» та ПП «Модус» складено акт приймання передачі нерухомого майна (або іншого) майна до договору оренди нерухомого (або іншого) майна від 24.12.2012 №170/12-Н, за яким орендар передав, а орендодавець прийняв нерухоме майно (обєкт оренди) - частину контейнерного майданчика вантажного двору станції Полтава Київська, що знаходиться за адресою:вул. Яківчанська, 16а, м. Полтава, площею 1100,0 кв.м, вартість якого визначена згідно з висновком про вартість майна станом на 30 червня 2012 і становить за незалежною оцінкою 546700,00 грн.

У березні 2017р. ПП «Модус» звернулося до господарського суду з позовною заявою, в якій просило визнати недійсною додаткову угоду №2 від 22.12.2014р. до договору оренди від 24.12.2012р. №170/12-Н нерухомого майна, що є державною власністю, укладеного між Регіональним відділенням Фонду держаного майна України по Полтавській області та ПП "Модус".

Обґрунтовуючи позовну заяву ПП «Модус» посилався на те, що зміст додаткової угоди №2 до договору суперечить ст.ст. 632, 638 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 11 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», абз. 2 п. Методики оцінки обєктів оренди, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.1995р. №629 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 02.08.2003р. №3, що відповідно до ч. 1 ст. 203, с. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України є підставою її недійсності.

Так, позивач зазначає, що додатковою угодою №2 до договору оренди №170/12-Н, якою викладено договір у новій редакції, вартість обєкта оренди визначена згідно з висновком про вартість станом на 30.06.2012р.та складала 546700,00 грн. Проте, враховуючи положення п. 2 ОСОБА_4 оцінки обєктів оренди, відповідно до якого результати незалежної оцінки є чинними протягом шести місяців від дати оцінки, у п. 1.4 додаткової угоди №2 до договору вартість обєкта оренди визначена згідно Звіту про оцінку майна, результати якого не були чинні станом на 22.12.2014р.

27.02.2017р. ХНДІСЕ ім. засл. проф. ОСОБА_4 складено висновок експертного оціночно будівельного дослідження по заяві ПП «Модус» від 22.02.2017р., відповідно до якого ринкова вартість частини контейнерного майданчика вантажного двору станції Полтава Київська, загальною площею 1100 кв.м, що знаходиться з адресою: м. Полтава, вул. Яківчанська, 16-а станом на 22.12.2014р. з урахуванням задовільного технічного стану складає: з ПДВ 306610 грн, без ПДВ 255508 грн. Таким чином, позивач вказує, що дійсна вартість обєкту оренди станом на 22.12.2014р. становила 255508 грн., а враховуючи, що оцінка майна проводиться для відображення її у договорі оренди та використовується під час розрахунку орендної плати, у додатковій угоді №2 до договору орендна плата визначена з порушенням норм чинного законодавства.

Суд першої інстанції дійшовши висновку про необґрунтованість позовних вимог, відмовив у їх задоволенні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого господарського суду з огляду на таке.

У відповідності до статті 626 Цивільного Кодексу договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 627 цього Кодексу передбачено, що відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини 1 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відносини, пов'язані з передачею в оренду майна, яке перебуває у державній власності, регламентуються Законом України "Про оренду державного та комунального майна".

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно ст. 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" істотними умовами договору оренди є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); термін, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань, якщо їх нарахування передбачено законодавством; відновлення орендованого майна та умови його повернення; виконання зобов'язань;забезпечення виконання зобов'язань - неустойка (штраф, пеня), порука, завдаток, гарантія тощо; порядок здійснення орендодавцем контролю за станом об'єкта оренди; відповідальність сторін; страхування орендарем взятого ним в оренду майна; обов'язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна. Умови договору оренди є чинними на весь строк дії договору і у випадках, коли після його укладення (приведення у відповідність з цим Законом) законодавством встановлено правила, які погіршують становище орендаря.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" оцінка об'єкта оренди здійснюється за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. Оцінка об'єкта оренди передує укладенню договору оренди. У разі якщо на момент продовження дії договору оренди остання оцінка об'єкта оренди була зроблена більш як три роки тому, для продовження (поновлення) договору оренди провадиться оцінка об'єкта оренди.

У відповідності з абз.1 п.2 ОСОБА_4 оцінки об'єктів оренди, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 10 серпня 1995 р. № 629 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 2 серпня 2003 р. № 3 (далі - ОСОБА_4 оцінки) Оцінка об'єктів оренди проводиться з метою визначення вартості таких об'єктів згідно з положеннями (національними стандартами) оцінки майна та цією Методикою з урахуванням положень (стандартів) бухгалтерського обліку для відображення її в договорі оренди та використання під час розрахунку орендної плати. Оцінка обов'язково проводиться перед укладенням договору оренди та перед продовженням (поновленням) договору оренди у разі, коли на момент продовження дії такого договору остання оцінка об'єкта оренди була проведена більш як три роки тому.

Згідно з п. 19 ОСОБА_4 оцінки у разі оренди нерухомого та іншого окремого індивідуально визначеного майна здійснюється його незалежна оцінки. Оцінка зазначеного майна проводиться із застосуванням бази, що відповідає ринковій або спеціальній вартості. При цьому ринкова і спеціальна вартість визначаються відповідно до вимог Національного стандарту № 1 Загальні засади оцінки майна і майнових прав, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 р. № 1440.

Відповідно до абз. 4 п.2 ОСОБА_4 оцінки результати незалежної оцінки є чинними протягом шести місяців від дати оцінки, якщо інший строк не передбачений у звіті щодо незалежної оцінки.

Колегія, суддів вважає безпідставним посилання позивача на порушення норм ст. 11 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та п. 2 ОСОБА_4 оцінки обєктів оренди при укладанні додаткової угоди №2 до договору, оскільки вказані норми підлягають застосуванню при укладенні договору оренди, для визначення розміру орендної плати за базовий місяць розрахунку орендної плати.

Так, ст. 11 Закону України Про оренду державного та комунального майна встановлює, що оцінка об'єкта оренди передує укладенню договору оренди.

В подальшому, відповідно до вимог ст.10 Закону Про оренду державного та комунального майна, ОСОБА_4 розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої Постановою КМУ від 04.10.95 № 786, пункту 3.2 Договору, орендна плата визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

При цьому, як вже зазначалось ст. 11 Закону України Про оренду державного та комунального майна передбачено обов'язковість проведення нової оцінки об'єкта оренди лише у випадку, якщо на момент продовження договірних відносин остання оцінка була зроблена більш як три роки тому.

Перегляд оцінки об'єкта оренди в інші строки, зокрема, після спливу шестимісячного строку, чинним законодавством не передбачено.

Також, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання позивача на неправомірність застосування звіту з незалежної оцінки спірного державного майна станом на 30.06.2012 при укладанні додаткової угоди № 2 від 22.12.2014 до договору, оскільки на момент продовження дії договору трирічний строк, передбачений ст. 11 Закону про оренду для переоцінки об'єкта оренди, не сплинув.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо безпідставності посилань позивача на постанови Верховного Суду України від 08.04.2015 у справі № 3-41гс15, від 20.05.2015 у справі № 3-70гс15, від 01.07.2015 у справі № 3-297гс15, від 01.07.2015 у справі № 3-298гс15, оскільки правовідносини, зазначені у даних судових постановах, стосуються визначення нормативної грошової оцінки земель для визначення розміру орендної плати для земель державної та комунальної власності, а тому не є подібними до правовідносин у сфері оренди державного нерухомого майна.

З огляду на викладене, є необґрунтованими посилання позивача на невірне визначення у додатковій угоді № 2 суми орендної плати.

В свою чергу, позивач вважає, що в даному випадку 22.12.2014р. відбулось укладання нового договору, а не продовження дії договору оренди №170/12-Н від 24.12.2012р., оскільки сторони виклали в цьому договорі всі істотні умови договору оренди, а не змінили його окремі положення.

Однак, такі твердження позивача є безпідставними, враховуючи таке.

Статтею 9 Законом України Про оренду державного та комунального майна визначено порядок укладення договору оренди, який передбачає спеціальну процедуру укладання договорів оренди (зокрема, проведення публікації оголошення конкурсу на право оренди, участь орендодавця у цьому конкурсі, визначення результатів цього конкурсу, погодження умов договору оренди з органом, уповноваженим управляти державним майном, тощо).

Жодних доказів проведення процедури укладення нового договору та участі у ній позивача, матеріали справи не місять.

Згідно ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Зі змісту ст. 215 ЦК України вбачається, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшовши вірного висновку про відсутність підстав для визнання додаткової угоди №2 від 22.12.2014р. до договору оренди від 24.12.2012р. недійсною, фактично вийшов за межі позовних вимог, встановивши обставини припинення зобовязань за договором у звязку з закінченням строку його дії та поверненням обєкту оренди орендодавцю.

Такі висновки місцевого господарського суду є невірними, оскільки закінчення строку дії договору оренди та повернення у звязку з цим обєкту оренди орендодавцю не є підставою для припинення зобовязань за цим договором, зокрема, щодо повної та своєчасної сплати орендної плати. Про наявність невиконаних зобовязань у орендаря за договором свідчить, зокрема, рішення господарського суду Полтавської області від 20.02.2017 та постанова Харківського апеляційного господарського суду від 14.06.2017р. у справі №917/1946/16 за позовом ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" до Приватного підприємства "Модус" про стягнення 37913,83грн. заборгованості за договором оренди від 24.12.2012р.

Враховуючи, що вказані висновки місцевого господарського суду впливають на права та обовязки сторін, вони підлягають виключенню з мотивувальної частини рішення господарського суду Полтавської області від 30.05.2017р. у справі №917/433/17

Разом з тим, не підлягає скасуванню судове рішення, якщо апеляційною інстанцією буде з'ясовано, що його резолютивна частина є правильною, хоча б відповідні висновки місцевого господарського суду й не були належним чином обґрунтовані у мотивувальній частині рішення. Водночас апеляційний господарський суд у мотивувальній частині своєї постанови не лише вправі, а й повинен зазначити власну правову кваліфікацію спірних відносин та правову оцінку обставин справи (п. 12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 17.05.2011, № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України").

Виходячи зі змісту ст. ст. 34, 43, 82 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює обставини справи у відповідності до свого внутрішнього переконання, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності та приймає рішення за результатами оцінки всіх доказів, які були визнані судом як належні та допустимі.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення господарського суду Полтавської області від 30.05.2017р. у справі №917/433/17 без змін.

Керуючись статтями 85, 91, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Модус" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 30.05.2017р. у справі №917/433/17 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 15.09.17р.

Головуючий суддя Крестьянінов О.О.

Суддя Білоусова Я.О.

Суддя Шевель О. В.