ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" вересня 2017 р.Справа № 923/1591/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Разюк Г.П., Принцевської Н.М.

секретар судового засідання: Полінецька В.С.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства Сокіл!

на ухвалу господарського суду Херсонської області від 20 червня 2017 року

по справі № 923/1591/15

за позовом Приватного підприємства Сокіл!

до Приватного сільськогосподарського підприємства Агрофірма Сиваш

про стягнення 43 360 грн.

В С Т А Н О В И В :

07.07.2015 Приватне підприємство Сокіл! (далі позивач) звернулося до господарського суду Херсонської області з позовною заявою до Приватного сільськогосподарського підприємства Агрофірма Сиваш (далі відповідач) , про стягнення 43360 грн. заборгованості за виконані підрядні роботи за договором № 929/13 від 30.04.2013 щодо розробки ОСОБА_2 землеустрою щодо еколого-економічного обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь на земельних ділянках загальною площею 8545 га ПСП Агрофірма Сиваш на території Новотроїцького району Херсонської області.

Ухвалою господарського суду Херсонської області порушено провадження у справі № 923/1591/15 та призначено до розгляду.

03.11.2015 року ухвалою господарського суду Херсонської області провадження у справі № 923/1591/15 зупинено, призначено судову земельно-технічну експертизу.

01.09.2016 року у звязку з надходженням висновку судової експертизи, провадження у справі було поновлено та призначено до розгляду.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 20.06.2017 року провадження у справі припинено. Стягнуто з Приватного підприємства Сокіл! на користь Приватного сільськогосподарського підприємства Агрофірма Сиваш 32500 грн. витрат на проведення судової експертизи.

Висновок суду мотивований посиланням на положення п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України, у звязку з погашенням заборгованості у повному обсязі, а тому предмет спору відсутній.

Не погоджуючись з ухвалою місцевого господарського суду про припинення провадження у справі, позивач - Приватне підприємство Сокіл! звернулась до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою у який просить вказану ухвалу місцевого суду скасувати в частині розподілу між сторонами судових витрат та ухвалити в цій частині рішення, яким оплату за проведення судової земельно-технічної експертизи покласти на відповідача. Також скаржник просив стягнути з відповідача судові витрати та витрати повязані із оскарженням ухвали.

Мотивуючи свою позицію щодо необґрунтованості судом першої інстанції розподілу судових витрат за проведення експертизи, скаржником зазначено, що фактично даний спір вирішено на користь позивача, внаслідок сплати відповідачем суми боргу під час позовного провадження, у звязку з чим судові витрати повинні бути покладені на відповідача.

06.09.2017 року через електрону адресу суду від Приватного сільськогосподарського підприємства Агрофірма Сиваш надійшла заява про перенесення розгляду скарги та провести наступне засідання в режимі відео конференції.

07.09.2017 року від Приватного сільськогосподарського підприємства Агрофірма Сиваш надійшли заперечення на апеляційну скаргу, відповідно до яких просив у задоволенні апеляційної скарги ПП «Сокіл» відмовити, ухвалу господарського суду Херсонської області залишити без змін.

Представник відповідача в судове засідання 07.09.2017 року не зявився, хоча про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується реєстром на відправку рекомендованої пошти.

Відповідно до ч.2 ст.102 ГПК України, апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом пятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Оскільки представник відповідача в судове засідання 07.09.2017 року не зявився, строк розгляду апеляційної скарги, згідно ч.2 ст.102 ГПК України, закінчується та ніхто із сторін не заявив клопотання про продовження строку розгляду апеляційної скарги, судова колегія вважає за можливе розглянути скаргу за відсутністю представника відповідача.

У задоволенні клопотання про перенесення розгляду апеляційної скарги та проведення наступного засідання в режимі відеоконференції колегією суддів відмовлено, оскільки відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.74-1 ГПК України, у клопотанні про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в обовязковому порядку зазначається суд, в якому необхідно забезпечити її проведення. Таке клопотання може бути подано не пізніш як за сім днів до дня проведення судового засідання, в якому відбуватиметься така участь. Питання про участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції вирішується господарським судом за наявності відповідного клопотання або за власною ініціативою не пізніш як за пять днів до дня проведення такого судового засідання. Ухвала суду, прийнята за наслідками вирішення цього питання, оскарженню не підлягає.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла до наступного.

Припиняючи ухвалою провадження у справі, що оскаржується в апеляційному порядку, місцевий суд виходив з того, що у звязку з погашенням основного боргу відповідачем перед позивачем у сумі 43 360 грн. за Договором № 929/13 від 30.04.2013 року, що підтверджується платіжним дорученням № 3587 від 15.06.2017 року - відсутній предмет спору, що є підставою відповідно до п.1-1 ст.80 припиненням провадження у справі.

З цією позицією місцевого суду колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1,2 статті 1 Господарського-процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

У застосуванні ст. 80 ГПК України слід ураховувати вказівки, що містяться в постанові пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Так, згідно з п. 4.4 зазначеної постанови пленуму, господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Однак колегія суддів вважає передчасним висновок суду першої інстанції щодо розподілу судових витрат та стягнення з позивача на користь відповідача витрат на проведення судової експертизи, з огляду на наступне.

У відповідності до частини 2 статті 49 ГПК України визначено, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Так, згідно п. 4.7. Постанови № 7 від 21.02.2013 р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» зазначено, що частиною другою статті 49 ГПК передбачено, що в разі коли спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

В п.5.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» роз'яснено, що статтею 7 Закону передбачено підстави повернення судового збору, перелік яких є вичерпним. У їх числі зазначено закриття (припинення) провадження (стаття 80 ГПК), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. Враховуючи спосіб формулювання даного положення, поняття закриття та припинення слід вважати тотожними.

Відповідно до ч. 3 ст. 80 ГПК України про припинення провадження у справі виноситься ухвала, в якій мають бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету, а також можуть бути розв'язані питання про стягнення штрафів, передбачених у пунктах 4 і 5 частини другої статті 83 цього Кодексу.

При цьому слід враховувати, що у разі припинення провадження у справі у апеляційній або касаційній інстанції з підстав, передбачених пунктами 1 та 1- 1 статті 80 ГПК, повертається сума судового збору, сплачена в усіх інстанціях.

У разі припинення провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову, коли таку відмову прийнято господарським судом (пункт 4 частини першої статті 80 ГПК), сплачені суми судового збору не повертаються.

З огляду на зазначене, оскільки провадження у даній справі припинено у зв'язку з відсутністю предмету спору на підставі п.1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, судовий збір підлягає поверненню з бюджету позивачу за його клопотанням.

Щодо стягнення з позивача на користь відповідача 32500 грн. витрат на проведення експертизи, судова колегія виходить з наступного.

В оскаржуваній ухвалі зазначено, що в даному випадку спір виник внаслідок вини позивача, що підтверджується висновком земельно-технічної експертизи № 8648 від 28.07.2016 року, в якому зазначено, що «ОСОБА_2 землеустрою щодо еколого-економічного обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь на земельних ділянках загальною площею 8965,11 га ПСП Агрофірма «Сиваш» на території Сивашської селищної ради та Федопівської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області» не в повному обсязі відповідає вимогам земельного законодавства та нормативно-правовим документам з питань землеустрою та землекористування. В результаті чого позивачем були усунуті недоліки та зазначений проект був переданий відповідачу за Актом приймання-передачі від 14.06.2017 року, та сплачено останнім суму боргу, що підтверджується платіжним дорученням.

Згідно ст. 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.04.2013 року між сторонами було укладено Договір, який за правовою природою є договором підряду, № 929/13 на виконання проектно-вишукувальних робіт розробка проекту землеустрою щодо еколого-економічного обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь на земельних ділянках площею 8545 га.

Відповідно до п.4.1 Договору, у 2013 року позивачем було надано відповідачу ОСОБА_3 здачі-прийняття землевпорядної документації. Відповідно до зазначеного Акту, загальна сума виконаних робіт складає 68 360,00 грн.

21.06.2013 року відповідачем на виконання робіт за Договором було сплачено 25 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням. Залишивши непогашеною суму боргу у розмірі 43 360,00 грн. та не підписаний Акт виконаних робіт.

12.11.2014 року на замовлення відповідача, Головним управлінням держземагенства у Херсонській області була проведено державна експертиза землевпорядної документації, а саме ОСОБА_2 землеустрою щодо еколого-економічного обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь на земельних ділянках площею 8545 га., за результатами якої зроблено висновок та зазначено, що проект не в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства України, встановленим нормам і правилам та повертається на доопрацювання. Також у висновку зазначено, що строк його дії 3 роки, а саме до 12.11.2017 року.

У звязку з тим, що як встановлено відповідачем виконаний ОСОБА_2 землеустрою не відповідає у повній мірі вимогам чинного законодавства України та який повинен бути доопрацьований, ПСП Агрофірма «Сиваш» не підписує Акт прийняття робіт та не розраховується за нього у повному обсязі.

Відповідно до п.п.4.4, 4.5 Договору сторонами передбачено, що у разі відмови від підписання Акта здачі-прийняття, замовник складає мотивований протокол розбіжностей і ознайомлює його з Виконавцем в термін 3 (трьох) календарних днів. При виявленні істотних недоліків у результатах виконаних проектних робіт замовник має право вимагати від виконавця усунення таких недоліків у 5-денний строк і лише після їх остаточного усунення, замовник зобовязується у 1-дениий термін підписати акт здачі-прийняття робіт.

Однак відповідач, знаючи про недоліки у проекті за висновком експертизи, не склав протокол розбіжностей за умовами Договору, для того, щоб приватне підприємство доопрацювало зроблений проект.

Таким чином, у звязку з неотриманням коштів за виконаний позивачем ОСОБА_2 землеустрою, у 07.09.2015 році він і звернувся до суду з відповідним позовом.

В подальшому, як вбачається з матеріалів справи, за клопотанням відповідача, незалежним інститутом судових експертиз була проведена ще одна земельно-технічна експертиза у м. Києві, за висновком якої від 28.07.2016 року експертом також зазначено, що «ОСОБА_2 землеустрою щодо еколого-економічного обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь на земельних ділянках загальною площею 8965,11 га ПСП Агрофірма «Сиваш» на підставі Договору від 30.04.2013 року не повною мірою відповідає вимогам земельного законодавства та іншим нормативно-правовим документа з питань землеустрою та землекористування та підлягає доопрацюванню.

13.09.2016 року провадження у справі було зупинено та надано можливість позивачу усунути недоліки у проекту, в результаті чого 14.06.2017 року сторонами був складений та підписаний Акт здачі прийняття-робіт та відповідачем перераховано на користь позивача 43 360 грн., що підтверджується платіжним дорученням та провадження у справі припинено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що в даному випадки витрати на оплату вартості земельно-технічної експертизи повинні бути здійснені саме відповідачем, оскільки знаючи про недоліки розробленому позивачем проекті 2013 р., що також підтверджується зробленою раніше експертизою 12.11.2014 р. строк якої діє до 12.11.2017 року, відповідачем не було складено протокол розбіжностей відповідно до п.4.4, 4.5 Договору для того, щоб приватне підприємство усунуло недоліки, між тим за клопотанням відповідача, за власним бажанням в процесі позовного провадження була проведена ще одна експертиза.

Вимоги скаржника в апеляційній скарзі про стягнення з відповідача витрат, повязаних з прибуття позивача в судове засідання 13.06.2017 року задоволенню не підлягають, з підстав необгрунитованості.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується із висновками місцевого суду в частині припинення провадження у справі, однак вважає помилковими обґрунтування оскарженої ухвали в частині розподілу судових витрат за проведенні експертизи, відтак апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а ухвала місцевого суду зміні, з викладенням резолютивної частини в новій редакції.

Приписами пп. 7 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (зі змінами та доповненнями) за подання до господарського суду апеляційної скарги на ухвалу сплачується судовий збір в розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 2017 рік затверджено Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», який з 01.01.2017 становить 1 600, 00 грн.

В зв'язку із частковим задоволенням апеляційної скарги позивача, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню на підставі ст. 49 ГПК України 1 600, 00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись статтями 49, 99, 101-106 Господарського

процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1.Апеляційну скаргу Приватного підприємства Сокіл! задовольнити частково.

2. Ухвалу Господарського суду Херсонської області від 20.06.2017 у справі № 923/1591/15змінити, виклавши її резолютивну частину в наступній редакції: «Провадження у справі № 923/1591/15 за позовом Приватного підприємства Сокіл! до Приватного сільськогосподарського підприємства Агрофірма Сиваш про стягнення 43 360 грн. припинити»

3.Стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства Агрофірма Сиваш (75341 Херсонська область, Новотроїцький район, смт. Сиваське, вул. Леніна, 17, ) на користь Приватного підприємства Сокіл! (75500, Херсонська область, м. Генічеськ, вул. Миру, 51, ) 1600, 00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Видачу наказу за постановою із зазначенням повних реквізитів сторін в порядку ст. 122 ГПК України доручити господарському суду Херсонської області.

Постанова в порядку статті 105 Господарського процесуального кодексу

України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постанови законної сили.

Повний текст постанови

складено „12 вересня 2017 року

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя Г.П. Разюк

Суддя Н.М. Принцквська