КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2017 р. Справа№ 910/4022/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Яковлєва М.Л.

Разіної Т.І.

при секретарі судового засідання Громак В.О.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія Київводоканал»

на рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2017р.

по справі №910/4022/17 (суддя - Мандриченко О.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал»

до Житлово-будівельного кооперативу «Хімік-22»

про стягнення 122 398,39 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.06.2017р. припинено провадження у справі в частині стягнення 37 160,04 грн. В іншій частині позову відмовлено повністю. Стягнуто з Житлово-будівельного кооперативу «Хімік-22» на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» 557,40 грн. витрат по сплаті судового збору.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» звернулось до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2017р. у справі №910/32462/15 скасувати в частині відмови у стягненні 36 030,49 грн. основного боргу, 29 593,81 грн. інфляційних втрат, 4 413,89 грн. 3 % річних, 11 915,09 грн. пені та 3 285,07 грн. штрафу та прийняти рішення в цій частині нове рішення, яким позов в частині стягнення 36 030,49 грн. основного боргу, 29 593,81 грн. інфляційних втрат, 4 413,89 грн. 3 % річних, 11 915,09 грн. пені та 3 285,07 грн. штрафу задовольнити.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.07.2017р. апеляційну скаргу прийнято до провадження.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, заслухавши пояснення представників сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, апеляційний господарський суд встановив наступне.

11.05.2006р. між Відкритим акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал» (постачальник) та Житлово-будівельним кооперативом «Хімік-22» (абонент) було укладено договір № 06610/4-03 на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі, за умовами якого постачальник зобов'язується надавати абоненту послуги з постачання питної води та на прийняття стічних вод у систему каналізації м. Києва, а абонент зобов'язався здійснювати своєчасну оплату наданих послуг, дотримуватись порядку користування питною водою, встановленому Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 01.07.1994р. №65 (Правила користування) та Правилами приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002р. № 37 Правила приймання).

Згідно п. 2.2. та п.п. 3.3.5. договору абонент зобов'язується сплачувати вартість наданих послуг за тарифами, встановленими в порядку, передбаченому чинним законодавством України. У разі зміни тарифів сплата послуг абонентом здійснюється за новим тарифом з часу його введення в дію без внесення змін до цього договору.

Згідно п.п. 2.1.1. договору облік поставленої води та кількість прийнятих стоків здійснюється за показаннями лічильника, зареєстрованого у постачальника, крім випадків, передбачених Правилами користування. У випадку наявності у абонента декількох об'єктів водоспоживання облік спожитої ним води здійснюється з урахуванням показань всіх лічильників, зареєстрованих абонентом. Зняття показань лічильників здійснюється, як правило, щомісячно представником постачальника у присутності представника абонента. Для абонентів із стабільним об'ємом водоспоживання (до 30 м куб із незначним коливанням) зняття показників може здійснюватись щоквартально (п.п. 2.1.2).

Згідно п.п. 2.1.4. договору кількість стічних вод, які надходять у міську каналізаційну мережу, визначається за показаннями лічильників стічних вод або за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання згідно з показаннями лічильників води та/або іншими способами визначення об'ємів стоків відповідно до розділу 12 Правил користування та Правилами приймання.

Згідно п.п. 2.2.1. договору постачальник щомісячно направляє до банківської установи абонента розрахункові документи (в електронному вигляді - дебетові повідомлення або в паперовому вигляді вимоги-доручення тощо) для оплати за поставлену воду та прийняті стічні води відповідно до встановлених тарифів. Оплата вартості послуг здійснюється абонентом щомісячно у безготівковій формі у десятиденний термін з дня направлення постачальником розрахункового документу до банківської установи абонента. За згодою абонента оплата може здійснюватися іншими способами, що не суперечать чинному законодавству України. У разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг, зазначених у розрахунковому документі, абонент зобов'язаний у десятиденний термін з дня представлення постачальником розрахункового документу до банківської установи абонента, письмово повідомити про це постачальника та в цей же термін направити представника з обґрунтовуючими документами для проведення звіряння та підписання акту. В іншому випадку відмова абонента оплатити розрахунковий документ постачальника вважатиметься безпідставною (п.п. 2.2.2). Цей договір укладається строком на один рік і набуває чинності з моменту його підсипання сторонами. Договір вважається пролонгованим на новий строк, якщо за 20 днів до припинення жодна із сторін письмово не повідомить іншу сторону про його припинення. (п. 7.1. договору).

Відповідно до п. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством; виробник житлово-комунальних послуг це суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги; виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору.

Позивачем до стягнення заявлено до стягнення заборгованість відповідача у період з 01.07.2014р. по 30.11.2016р. послуг з водопостачання та водовідведення 65 701,56 грн., що складається з:

- за кодом 3-319 відповідач спожив послуг на суму 456 319,40 грн., оплатив 426 648,33 грн. (з них 38 341,37 грн. зараховано в рахунок погашення боргу за попередній період), борг 29 671,07 грн.;

- за кодом 3-50319 відповідач спожив послуг на суму 557 272,65 грн., оплатив 494 013,50 грн. (з них 38 341,37 грн. зараховано в рахунок погашення боргу за попередній період), борг 65 701,56 грн. з урахуванням проведеного позивачем перерахунку на суму 2 442,41 грн.

Судом встановлено, що про запровадження кодів Х-ХХХ та ХХ-5ХХХХ позивач повідомив відповідача листом від 03.04.2012р. № 08/3884, де вказується, що з березні 2012 року для правильного відображення бухгалтерського і податкового обліку та розділення обсягів холодного і гарячого водопостачання розрахунковим департаментом здійснюватиметься нарахування за спожиті послуги за кодами двох типів: перший - для здійснення розрахунків за холодну воду і відповідний об'єм стоків, другий - для здійснення розрахунків за холодну воду у складі гарячої води та відповідний об'єм стоків. (а.с.223).

На суму боргу за кожним з кодів споживання позивач нарахував відповідачеві 35 836,97 грн. інфляційних втрат, 5 659,70 грн. 3 % річних, 11 915,09 грн. пені та 3 285,07 грн. штрафу, з них за кодом 3-319 13 295,07 грн. інфляційних втрат, 2 379,78 грн. 3 % річних, 2 270,10 грн. пені, за кодом 3-50319 35 836,97 грн. інфляційних втрат, 5 659,70 грн. 3 % річних та 11 915,09 грн. пені. (розрахунок суми позову).

Правила користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджені наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27 червня 2008 р. № 190 (далі - Правила) визначають порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України. Ці Правила є обов'язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб - підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об'єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод (п. 1.1 Правил).

Згідно з вимогами п.п. 2.1, 2.2 та 3.13 Правил договірні відносини щодо користування системами централізованого комунального водопостачання здійснюються виключно на договірних засадах відповідно до Законів України «Про питну воду і питне водопостачання» та «Про житлово-комунальні послуги». Істотні умови договору між виробником та споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення визначаються відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Суб'єкти господарювання, у яких теплові пункти (котельні) перебувають на балансі або яким вони передані в управління, повне господарське відання, користування, концесію, здійснюють розрахунки з виробником на основі укладених договорів за весь обсяг питної води, яка відпущена з систем водопостачання і використана на потреби гарячого водопостачання та інші потреби, а також розраховуються за власний обсяг водовідведення.

Згідно з п. 3.7 Правил розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються усіма споживачами щомісячно відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 3.13 Правил суб'єкти господарювання, у яких теплові пункти (котельні) перебувають на балансі або яким вони передані в управління, повне господарське відання, користування, концесію, здійснюють розрахунки з виробником на основі укладених договорів за весь обсяг питної води, яка відпущена з систем водопостачання і використана на потреби гарячого водопостачання та інші потреби, а також розраховуються за власний обсяг водовідведення. Обсяг питної води, поданої до теплових пунктів (котелень), фіксується засобами обліку, які встановлені на межі балансової належності.

Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача вартості холодної води, яка йде на підігрів, задоволенню не підлягають, оскільки умови договору укладеного між сторонами передбачають постачання позивачем відповідачу питної води, і не містять зобов'язань відповідача оплачувати вартість води, яка буде постачатись йому з теплових пунктів, які не знаходяться на його обліку, у вигляді гарячої води, а матеріали справи не містять належних доказів наявності на балансі відповідача теплових пунктів або котелень, з яких здійснюється постачання гарячої води.

Більше того, матеріали справи містять договір про надання послуги з централізованого постачання гарячої води від 01.05.2015р. №00100, укладений між відповідачем та Приватним акціонерним товариством «Київенерго», за умовами якого ПАТ «Київенерго» зобов'язалось виробити та поставити відповідачу послугу з централізованого постачання гарячої води у будинку, підключеному від центрального або індивідуального теплового пункту, який перебуває на балансі (у володінні, управлінні та/або користуванні) ПАТ «Київенерго», а відповідач зобов'язався отримати її та оплатити відповідно до умов викладених у договорі.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» споживачі питної води зобов'язані, зокрема, своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Таким чином, апеляційний господарський суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що надання послуг із приймання стічних вод (у тому числі, гарячого водопостачання) регулюється умовами укладеного сторонами договору, а вартість таких послуг підлягає оплаті абонентом (яким є відповідач) на користь позивача.

За спірний період Житлово-будівельним кооперативом «Хімік-22» були спожито послуги з водовідведення вартістю 68 907,39 грн., а оплачено у листопаді 2016р. в сумі 67 365,17 грн., у зв'язку з чим борг відповідача становить 1 542,22 грн., інфляційні нарахування на суму боргу 11 568,42 грн., 3 % річних - 2 052,49 грн.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За таких обставин, обґрунтованими є позовні вимог щодо стягнення 29 671,07 грн., щодо стягнення 36 030,49 грн. - вартість води, що йде на підігрів, слід відмовити.

В процесі розгляду справи у судів першої інстанції відповідачем зі платіжним дорученням №230 від 30.05.2017р. сплачено 29 671,07 грн., призначення платежу: сплата заборгованості за використану холодну воду з 01.07.2014р. по 30.11.2016р., за кодом 3-319.

Відповідно до п.п. 1-1 п. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Нараховані санкції на суму 36 030,49 грн. задоволенню не підлягають, як похідні.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши правильність нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу 29 671,07 грн., суд погоджується з розрахунком відповідача.

Платіжним дорученням №231 від 30.05.2017р. відповідачем сплачено 7 488,97 грн., призначення платежу оплата заборгованості по справі №910/4022/17 за період з 01.07.2014р. по 30.11.2016р., за кодом 3-319, в т.ч. інфляційні втрати 6 243,16, 3% річних 1 245,81 грн.

В частині стягнення 7 488,97 грн., з яких інфляційні втрати 6 243,16, 3% річних 1 245,81 грн. провадження слід припинити за відсутності предмета спору.

Відповідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно п. 4.6. договору за безпідставну відмову оплатити направлений рахунок, або вимогу щодо оплати, абонент сплачує постачальнику штраф у розмірі 5% від суми, яку відмовився сплатити.

Штраф у розмірі 3 285,07 грн. нараховано на суму 65 701,56грн. - сума заявленого основного боргу.

Проте таке нарахування не відповідає вимогам п. 4.6. договору, а тому позовна вимога про стягнення 3 285,07 грн. штрафу задоволенню не підлягає. Дослідивши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що господарським судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, повно з'ясовано та доведено обставини, що мають значення для справи, зроблені висновки відповідають дійсним обставинам справи.

З наведених у даній постанові обставин, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2017р. у справі №910/4022/17.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2017р. у справі №910/4022/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Матеріали справи № 910/4022/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам у справі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Л.В. Чорна

Судді М.Л. Яковлєв

Т.І. Разіна