Господарський суд Чернігівської області
====================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

05 вересня 2017 року Справа № 927/255/16

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Переробне підприємство Біомас", , вул. Заводська, 1, с. Сядрине, Корюківський район, Чернігівська область, 15323

Відповідач: Компанія "Біо-Бренштоффе",

вул. Ханз-Каросса, м. Майнбург, Федеративна республіка Німеччина, 84048

(Bio-Brennstoffe 84048, Germany, Mainburg, Hans-Carossa-Str., 3a)

Предмет спору: про стягнення 1689,33 євро, що в еквіваленті становить 48754,06 грн

Суддя В.В. Шморгун

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

від позивача: ОСОБА_1 інженер з технічного нагляду, довіреність № 84 від 28.08.2017;

від відповідача: не зявився.

У судовому засіданні на підставі ч.2 ст.85 Господарського процесуального кодексу України оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Переробне підприємство Біомас» звернулось з позовом до Компанії «Біо-Бренштоффе», у якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 1689,33 євро, що станом на момент звернення до суду по курсу НБУ становить 48754,06 грн, а також витрати по сплаті судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у звязку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобовязань за зовнішньоекономічним контрактом на поставку дров №0704 від 07.04.2015 виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 1689,33 євро, що станом на момент звернення до суду по курсу НБУ становить 48754,06 грн. Позивач вважає, що відповідач навмисно відправив підроблене платіжне доручення про оплату за здійснену поставку.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 28.03.2016 порушено провадження у справі, призначено розгляд справи на 15.11.2016 та зупинено провадження у справі у звязку з необхідністю надсилання судового доручення про надання правової допомоги до компетентного органу іноземної держави.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 17.05.2016 поновлено провадження, призначено розгляд справи на 08.12.2016 та зупинено провадження у справі у звязку з необхідністю надсилання судового доручення про надання правової допомоги до компетентного органу іноземної держави.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 01.12.2016 поновлено провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 08.12.2016 відкладено розгляд справи на 05.09.2017 та зупинено провадження у справі у звязку з необхідністю надсилання судового доручення про надання правової допомоги до компетентного органу іноземної держави. Цією ухвалою було зобовязано позивача надати суду належним чином засвідчені документи, що підтверджують правовий статус відповідача та наявність у нього цивільної правоздатності і дієздатності юридичної особи за законами Федеративної республіки Німеччина (сертифікат реєстрації, витяг з торгового, банківського, судового або іншого реєстру тощо). Усі документи повинні бути переведені на українську мову і легалізовані у встановленому законодавством порядку.

На підставі ст. 3 Конвенції про вручення за кордоном судових або позасудових документів у цивільних або комерційних справах, укладеної 15.11.1965 в місті Гаага, Господарським судом Чернігівської області було надіслано до іноземного суду прохання від 25.01.2017 про вручення відповідачу ухвали Господарського суду Чернігівської області від 08.12.2016.

03.05.2017 на адресу Господарського суду Чернігівської області надійшли матеріали з іноземного суду на німецькій мові, складені 18.04.2017 на виконання зазначеного вище прохання.

Ухвалою господарського суду від 11.08.2017 провадження у справі поновлено та зобов'язано позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Переробне підприємство «Біомас» здійснити та надати суду нотаріально засвідчений переклад матеріалів іноземного суду, складених 18.04.2017 на виконання прохання про вручення відповідачу ухвали Господарського суду Чернігівської області від 08.12.2016 у справі №927/255/16, на українську мову.

До початку судового засідання представником позивача подано суду нотаріально засвідчений переклад документів іноземного суду щодо виконання прохання Господарського суду Чернігівської області від 25.01.2017 про вручення відповідачу ухвали Господарського суду Чернігівської області від 08.12.2016. Як вбачається з перекладу свідоцтва про вручення №7 AR 22/2017, виготовленого 18.04.2017, документ був вручений 06.04.2017 за адресою: 84048 Майнбург, Ханс-Каросса-Штр., 3а, одним із способів, визначених статтею 5: а) згідно з положеннями підпункту «а» першого параграфу статті Конвенції. Також у листі дільничного суду Кельгайму вказано, що отримувача повідомлено про те, що у оригіналі ухвали та її офіційному перекладі не співпадають дати проведення судового засідання. Так, у оригіналі вказано 05.09.2017, а у перекладі 15.09.2017.

У судове засідання зявився уповноважений представник позивача.

Витребуваних ухвалою суду від 08.12.2016 належним чином засвідчених документів, що підтверджують правовий статус відповідача та наявність у нього цивільної правоздатності і дієздатності юридичної особи за законами Федеративної республіки Німеччина (сертифікат реєстрації, витяг з торгового, банківського, судового або іншого реєстру тощо), позивач суду не надав.

Відповідач у судове засідання не зявився, відзиву на позов та інших витребуваних документів суду не надав.

Відповідно до літери а абзацу 1 статті 5 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах Центральний Орган Держави власноручно вручає документ або забезпечує його вручення відповідним органом: у спосіб, визначений його внутрішнім правом для вручення документів, складених в цій державі, особам, що перебувають на її території.

Крім того, відповідачу було вказано на правильну дату проведення судового засідання, яка зазначена в оригіналі ухвали від 08.12.2016.

Будь-яких звернень або клопотань стосовно незрозумілості дати проведення судового засідання саме 05.09.2017 від відповідача до суду не надходило.

Таким чином, відповідач належним чином повідомлений про час та місце судового засідання.

Згідно зі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до п. 2.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (далі Постанова №18), якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Згідно з п. 3.9.2 Постанови № 18 у випадку нез'явлення у засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

З огляду на вищевикладене, оскільки відповідач не скористався належним йому процесуальним правом брати участь у судових засіданнях, відповідачем не надано суду письмових пояснень та заперечень по суті спору та інших доказів, що впливають на вирішення даного спору по суті, беручи до уваги відсутність процесуальних заяв та клопотань відповідача на час розгляду справи, а також те, що представник позивача проти розгляду справи без участі уповноваженого представника відповідача не заперечував, суд, на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, здійснює розгляд справи за відсутності уповноваженого представника відповідача, виключно за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні 05.09.2017 представником позивача подано клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових документів, а саме: довіреності від 28.08.2017, оригіналу рахунку-фактури від 19.11.2015 №19-11/15, оригіналу специфікації від 19.11.2015 №19-11/15, копії митних декларації (електронне декларування) №UA/НОМЕР_1 від 24.11.2015, від 16.04.2015, від 19.06.2015, оригіналу міжнародної товарно-транспортної накладної №009547 від 24.11.2015, копій платіжних доручень від 24.04.2015 №: (AZMAT8), від 21.07.2015 №: (AZMAT5), які свідчать про оплату попередніх відправлень на адресу відповідача, копії виписок Приватбанку по рахунку 3042 EUR за період з 01.04.2015 по 29.02.2016.

Клопотання представника позивача судом задоволено, а подані документи долучено до матеріалів справи.

Як пояснив представник позивача, копії митних декларацій №UA/НОМЕР_1 від 16.04.2015, від 19.06.2015 та платіжних доручень від 24.04.2015 №: (AZMAT8), від 21.07.2015 №: (AZMAT5) надані на підтвердження того, що позивачем за контрактом від 07.04.2017 №0704 здійснювались ще інші поставки деревини відповідачу, які останнім були оплачені, а товар, відправлений 24.11.2015, залишився неоплаченим.

Також представник позивача зазначив, що ТОВ «Переробне підприємство Біомас» має два відкриті в установі банку валютні рахунки у євро.

На питання суду, чи має представник позивача докази, які підтверджують, що товар дрова колоті дуб, відправлений 24.11.2015 на адресу відповідача, був ним отриманий саме на його складі (у пункті призначення) за адресою: Ortsstr. 2 D-93354 Durnhart, представник позивача відповів, що такі докази у нього відсутні, але вважає, що, оскільки товар не був повернутий на адресу позивача, тому він вважається врученим відповідачу.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши надані представником позивача докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, 07.04.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Переробне підприємство Біомас» (далі - Продавець) та Компанією «Bio-Brennstoffe» (далі - Покупець) укладений зовнішньоекономічний контракт на поставку дров №0704 (далі Контракт) (а.с. 15-21).

Відповідно до п. 1.1 Контракту Продавець зобовязується продати дрова (далі Товар) відповідно до Специфікації Замовлення, вказаній у додатку, який являється невідємною частиною цього Контракту, на умовах FCA, а Покупець прийняти Товар і своєчасно сплатити вартість поставленого Товару.

Кількість Товару, який поставляється Продавцем, вказується у Додатковій угоді (Специфікації Замовленні) до цього Контракту та письмово погоджується сторонами на кожну партію Товару (п. 2.1 Контракту).

Підтвердженням якості, кількості, асортименту і комплектності Товару є Відвантажувальна специфікація, Інвойс (рахунок фактура), вантажна митна декларація, копії яких будуть передаватися Замовнику за його вимогою (п. 2.4 Контракту).

Згідно з п. 3.3 Контракту строки поставки, обєми, ціна та якість для кожної партії Товару вказуються у відповідній Специфікації Замовленні.

Датою відвантаження вважається дата оформлення документів на митниці, відмічена штемпелем Української митниці (п. 3.6 Контракту).

Відповідно до п. 4.1 Контракту ціна за Товар за цим Контрактом встановлюється в Євро за метр кубічний (м. куб) Товару, який поставляється, і вказується у кожній Специфікації-Замовленні до Контракту, яку Покупець передає Продавцю.

Пунктом 5.1 Контракту встановлено, що оплата за Товар, який поставляється за цим Контрактом, проводиться в євро за допомогою переказу повної вартості придбаного товару (відповідно до Специфікації-Замовлення) на розрахунковий рахунок Продавця протягом 2-х днів з моменту отримання та приймання Товару на складі Покупця.

Датою оплати вважається дата валютування, вказана у SWIFT-повідомленні (п. 5.5 Контракту).

Вантаж супроводжується наступними документами: інвойс, митні декларації, ЦМР або ТИР, відвантажувальна специфікація, сертифікат фітосанітарний, сертифікат походження лісоматеріалів (копія), радіологічний сертифікат (п. 7.4 Контракту).

Відповідно до Специфікації-Замовлення від 19.11.2015 №3 відповідач замовив у позивача дрова колоті (дуб) у кількості 35,52 м3 за ціною 47,56 євро/м куб, умови поставки: FCA с. Сядрино, Корюківський район, Чернігівська область (Україна), поставка: Ortsstr. 2 D-93354 Durnhart (а.с. 23).

Позивачем відповідачу виставлено рахунок-фактуру №19-11/15 від 19.11.2015 на оплату за дрова колоті дуб у кількості 35,52 м3, ціна за м3 47,56 євро, на загальну суму 1689,33 євро (а. с. 22).

Згідно зі специфікацією №19/11-15 від 19.11.2015 позивачем відвантажено дрова колоті дуб обємом 35,52 м3, покупець - «Bio-Brennstoffe».

Відповідно до митної декларації №UA/НОМЕР_1 від 24.11.2015 позивачем здійснено декларування вантажу деревини паливної із деревини дуба у вигляді розколотих полін (переважно з корою) обємом 35,52 м3 на суму 1689,33 євро, відправником якої є Товариство з обмеженою відповідальністю «Переробне підприємство Біомас», а одержувачем «Bio-Brennstoffe».

Згідно з міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) №009547 від 24.11.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю «Переробне підприємство Біомас» направило «Bio-Brennstoffe» (місце розвантаження вантажу Ortsstr. 2, 93354 Durnhart. Germany) дрова колоті дуб обємом 35,52 м3.

Докази отримання зазначеного товару відповідачем, у томі числі на складі Покупця (у пункті призначення) за адресою: Ortsstr. 2, 93354 Durnhart. Germany, у позивача відсутні, що також підтвердив представник позивача у судовому засіданні.

У позовній заяві позивач зазначає, що відповідачем надано підроблене платіжне підтвердження сплати за поставлений товар у розмірі 1689,33 євро та додано його електронну копію, викладену німецькою мовою. Належним чином засвідченого перекладу на українську мову вказаного платіжного підтвердження позивачем суду не надано.

При цьому, при огляді цього документу, суд встановив відсутність у ньому назви відповідача та його директора на англійській мові, як це зазначено у Контракті, митній декларації та міжнародній товарно-транспортній накладній (CMR): «Bio-Brennstoffe», Roland Finkenzeller.

Крім того, позивачем надані копії платіжних доручень від 24.04.2015 №: (AZMAT8), від 21.07.2015 №: (AZMAT5) на рахунок 0348, які, як вважає позивач, свідчать про оплату попередніх відправлень на адресу відповідача, більша частина тексту яких викладена англійською мовою. Належним чином засвідченого перекладу на українську мову вказаних платіжних доручень позивачем суду не надано.

При цьому, при огляді цих документів, суд встановив відсутність у них назви відповідача та його директора на англійській мові, як це зазначено у Контракті, митній декларації та міжнародній товарно-транспортній накладній (CMR): «Bio-Brennstoffe», Roland Finkenzeller.

Позивачем на адресу відповідача складена претензія №15 від 08.02.2015 про сплату заборгованості у розмірі 1689,33 євро.

Доказів направлення претензії та доказів отримання її відповідачем поштовим або будь-яким іншим звязком позивачем суду не надано.

Позивач має щонайменше два валютні рахунки у євро: №3042 та №0348.

Позивачем також надано копії виписок Приватбанку по рахунку 3042 EUR за період з 01.04.2015 по 29.02.2016, згідно з якими коштів від відповідача не надходило.

Банківських виписок або будь-яких інших первинних фінансових документів за інший період, починаючи з 01.03.2016 і по теперішній час, які можуть свідчити про ненадходження оплати від відповідача за поставлений товар, позивачем суду не надано.

Будь-яких первинних фінансових документів (банківські виписки) по рахунку №0348 позивачем суду взагалі не надано.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 124 Господарського процесуального кодексу України підсудність справ за участю іноземних суб'єктів господарювання визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Частиною 1 ст. 73 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації (далі - іноземні особи) мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону.

Розділом 14 Контракту передбачено, що сторони зобовязуються докласти усіх зусиль для вирішення можливих спорів і протиріч у робочому порядку на основі взаємної поваги інтересів шляхом перемовин. У разі, якщо сторони не дійдуть до будь-якої угоди, усі спори, протиріччя або вимоги, які виникають із цього Контракту, у томі числі, що стосуються його порушення, припинення або недійсності, підлягають розгляду у Господарському суді України за місцем реєстрації Продавця. Сторони зобовязуються виконати таке рішення добровільно і у строк, визначений у ньому, з дотриманням порядку, визначеного Регламентом Господарського суду.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що дана справа підвідомча та підсудна Господарському суду Чернігівської області, а до спірних правовідносин підлягає застосуванню законодавство України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На підтвердження поставки позивачем надано міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) №009547 від 24.11.2015.

У графі 24 таких накладних вантажоодержувачем при отриманні вантажу робиться відмітка про отримання.

Згідно зі ст. 664 Цивільного кодексу України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов'язку передати товар.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов'язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв'язку для доставки покупцеві.

Згідно з п. 3.1 Контракту Товар поставляється автотранспортом на умовах FCA с. Сядрино, Україна (відповідно до правил ІНКОТЕРМС 2010).

Датою відвантаження вважається дата оформлення документів на митниці, відмічена штемпелем Української митниці (п. 3.6 Контракту).

Доставка Товару здійснюється на умовах FCA за рахунок Покупця (п. 7.2 Контракту).

Відповідно до п. 7.3 Контракту право власності на Товар, а також ризик випадкової втрати або випадкового пошкодження Товару, переходить від Продавця до Покупця з моменту митного оформлення Товару на території України.

Позивачем виконано обовязок передати Товар відповідно до п. 3.1, 3.6, 7.2, 7.3 Контракту.

При цьому, пунктом 5.1 Контракту встановлено, що оплата за Товар, який поставляється за цим Контрактом, проводиться в євро за допомогою переказу повної вартості придбаного товару (відповідно до Специфікації-Замовлення) на розрахунковий рахунок Продавця протягом 2-х днів з моменту отримання та приймання Товару на складі Покупця.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення (ч. 1 ст. 251 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч.1 ст. 252 Цивільного кодексу України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст. 253 Цивільного кодексу України).

Отже, подією, з настанням якої, пов'язаний дводенний строк на оплату, є отримання і приймання товару саме на складі Покупця.

Відповідно до наданих позивачем документів, а саме: Специфікації-Замовлення від 19.11.2015 №3 та міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) №009547 від 24.11.2015, місцем поставки та розвантаження вантажу визначено: Ortsstr. 2, 93354 Durnhart. Germany.

Проте, у наданій міжнародній товарно-транспортній накладній (CMR) №009547 від 24.11.2015 відсутня відмітка про отримання відповідачем товару, у тому числі безпосередньо у вказаному місці.

Будь-яких інших доказів на підтвердження фактичного отримання товару на складі Покупця (у пункті призначення) за адресою: Ortsstr. 2 D-93354 Durnhart, позивачем суду також не надано.

Одночасно, представник позивача підтвердив відсутність у нього доказів отримання відповідачем поставленого товару.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає недоведеним належними і допустимими доказами настання події, з якою пов'язаний початок, а відтак і закінчення, перебігу строку оплати.

Доводи представника позивача про те, що відповідачем товар був отриманий, так як не повернутий позивачу, судом відхиляються, оскільки неповернення товару позивачу не свідчить про те, що товар був вручений саме отримувачу і у який час, а не, наприклад, іншій сторонній особі.

Не приймає суд і доводи представника позивача про те, що відповідач визнає отримання товару, оскільки не надав суду ніяких заперечень. Так, неподання своїх пояснень або заперечень стороною не свідчить про визнання нею усіх обставин та доводів іншої сторони. Натомість, згідно з положеннями ст. 4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України обовязок доказування усіх обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, покладається саме на ту сторону, яка їх заявляє.

Відповідно до п. 3 ст. 14 Закону України «Про засади державної мовної політики» сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам частини третьої статті 8 цього Закону, допускається подача до суду письмових процесуальних документів і доказів, викладених цією регіональною мовою (мовами), з перекладом, у разі необхідності, на державну мову без додаткових витрат для сторін процесу.

Надане позивачем платіжне підтвердження від відповідача на суму 1689,33 євро, яке позивач вважає підробленим, судом не може бути оцінено, оскільки відсутній його переклад на державну мову.

Також не можуть бути оцінені судом у повному обсязі надані позивачем копії платіжних доручень від 24.04.2015 №: (AZMAT8), від 21.07.2015 №: (AZMAT5) на рахунок 0348, які свідчать про оплату попередніх відправлень на адресу відповідача, оскільки більша частина їх тексту викладена англійською мовою, а перекладу на державну мову позивачем суду не надано.

Крім того, як встановлено судом, у зазначених документах взагалі відсутні назви відповідача та його директора на англійській мові, як це зазначено у Контракті, митній декларації та міжнародній товарно-транспортній накладній (CMR): «Bio-Brennstoffe», Roland Finkenzeller.

На підтвердження неоплати відповідачем за поставлений товар позивачем надано суду копії виписок Приватбанку по рахунку 3042 EUR за період з 01.04.2015 по 29.02.2016, відповідно до яких коштів від відповідача не надходило.

Копій виписок установи банку по рахунку 3042 за період з 01.03.2016 і по теперішній час позивачем суду не надано, а тому неможливо встановити, чи сплачувались відповідачем кошти за поставлений товар після 29.02.2016.

Крім того, як вбачається з частини тексту наданих позивачем копій платіжних доручень від 24.04.2015 №: (AZMAT8), від 21.07.2015 №: (AZMAT5), яка викладена українською мовою, та підтверджується представником позивача, кошти позивачу сплачувались у Євро також на рахунок 00348.

Через відсутність первинних фінансових документів (банківських виписок) по рахунку №3042 за період з 01.03.2016 і по теперішній час та відсутності відповідних документів по рахунку №00348 взагалі за увесь період спірних відносин, суд не може достовірно встановити факт ненадходження коштів від відповідача за поставлений товар.

Будь-яких інших належних доказів (банківських документів, актів звірки взаєморозрахунків тощо) наявності заборгованості позивачем суду не надано.

Суд не вважає доведеним також направлення претензії відповідачу, оскільки доказів направлення претензії та доказів отримання її відповідачем поштовим або будь-яким іншим звязком позивачем суду не надано

Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили (ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України).

Таким чином, позивачем не надано належних та допустимих доказів як виконання зобов'язання з поставки товару саме на склад позивача, тобто настання події, з якою пов'язано початок строку виконання грошового зобовязання відповідача, а відтак наявності підстав і настання строку для оплати товару, так і невиконання відповідачем своїх грошових зобовязань.

За наведених обставин у їх сукупності суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Інші докази та пояснення позивача судом до уваги не приймаються, оскільки не спростовують вищевикладені висновки суду.

Керуючись ст. 22, 32-36, 43, 49, 75, 82-85, 123-126 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 11.09.2017.

Суддя В.В. Шморгун