ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2017 р.Справа № 922/2663/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Погорелової О.В

при секретарі судового засідання Федоровій К.О.

розглянувши справу

за позовом ФОП ОСОБА_1, м. Харків
до ФОП ОСОБА_2, м. Харків
про стягнення 800000,00 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_3

відповідача - ОСОБА_2, особисто,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року до Господарського суду Харківської області з позовом до ФОП ОСОБА_2 (далі - відповідач) звернулась ФОП ОСОБА_1 (далі - позивач). У позові останній просить суд стягнути з відповідача на свою користь 800000,00 грн. заборгованості за договором позики від 05.07.2016, що виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань щодо повного та своєчасного повернення коштів по вказаному договору. Витрати по оплаті судового збору позивач просить суд покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду від 10.08.2017 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та розгляд справи призначено на 12.09.2017 о 10:15.

12.09.2017 до суду від позивача надійшла заява, в якій він просить суд долучити до матеріалів справи копію розписки ФОП ОСОБА_2 від 05.07.2016 та копію вимоги про повернення грошових коштів від 26.06.2017. Суд, дослідивши надану заяву та додані до неї документи, долучає їх до матеріалів справи.

12.09.2017 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він підтвердив факт укладення договору позики та зазначив, що через брак коштів не зміг повернути кошти у строк, визначений договором. Наданий відзив досліджений судом та долучений до матеріалів справи.

У судовому засіданні 12.09.2017 представник позивача підтримав позов у повному обсязі та просив суд його задовольнити.

Присутній у судовому засіданні відповідач визнав позов у повному обсязі.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, всебічно і повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі, виходячи з наступного.

У відповідності зі статтею 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та статтею 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконати її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до частини 7 статті 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Як встановлено судом та підтверджено доданими до матеріалів справи доказами, 05.07.2016 між сторонами був укладений договір позивача, відповідно до умов якого позикодавець (позивач) передав, а позичальник (відповідач) прийняв у власність 800000,00 грн. (вісімсот тисяч гривень 00 коп.). Факт одержання грошей позичальником підтверджується шляхом підписання цього договору. Договір не передбачає нарахування відсотків або надання будь-яких компенсацій як сплати за використання позики. Зазначену вище суму грошей позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві готівкою в строк до 31 травня 2017 року (тридцять першого травня дві тисячі сімнадцятого року). Повернення позики має бути здійснено за адресою: АДРЕСА_2. Позичальник вправі повернути, а позикодавець у цьому разі зобов'язується прийняти суму позики за цим договором до настання строку, зазначеного в п. 2 цього договору. Повернення суми позики здійснюється шляхом передання готівкових коштів, про що сторони підписують Акт про повернення грошових коштів. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві грошей готівкою. Цей договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором.

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На виконання умов договору позивачем було передано у власність відповідача грошові кошти у сумі 800000,00 грн., які мало бути повернено в строк до 31.05.2017. Факт передачі коштів підтверджується відповідною розпискою відповідача.

Втім, позичальником, отримані по договору грошові кошти у встановлений строк повернуті не були, внаслідок чого у позичальника утворилася заборгованість перед позивачем на загальну суму 800000,00 грн.

26.06.2017 позивачем на адресу відповідача була направлена вимога про повернення грошових коштів, втім дана вимоги залишилась без відповіді.

Відповідно до частини 1 статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

На момент розгляду справи, відповідач заборгованість не сплатив та не надав суду жодних доказів, які б спростовували суму заявленого боргу. Отже, враховуючи наведені норми законодавства, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов'язання у розмірі 800000,00 грн.

Отже, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 1, 4, 12, 22, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ФОП ОСОБА_2 (61004, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь ФОП ОСОБА_1 (61001, АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_2) - 800000,00 грн. заборгованості за договором позики від 05.07.2016 та 12000,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 93 Господарського процесуального кодексу України, рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області протягом десяти днів з дня підписання повного рішення.

Повне рішення складено 18.09.2017 р.

Суддя О.В. Погорелова