ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2017 року Справа № 923/627/17

Господарський суд Херсонської області у складі судді Задорожної Н.О. при секретарі Кудак М.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рихальський завод сухого молока", Житомирська область

до Публічного акціонерного товариства "Новокаховський завод плавлених сирів", Херсонська область, м. Таврійськ

про стягнення 1506253 грн. 72 коп.

позивач - ОСОБА_1, представник, дов. № 12/01-17 від 12.01.2017р.;

відповідач - ОСОБА_2, представник, дов. б/н від 29.08.2017р.

Сутність спору: Позивач (Товариство з обмеженою відповідальністю "Рихальський завод сухого молока", Житомирська область, м. Рихальське, ) звернувся з позовом, в якому просить господарський суд стягнути з відповідача (Публічне акціонерне товариство "Новокаховський завод плавлених сирів", м. Таврійськ, код ЄДРПОУ 00447 грн. 72 коп., у тому числі: 1300400 грн. основного боргу за товар, відвантажений на підставі укладеного між сторонами договору № 65 від 09.09.2016р., 52696 грн. 60 коп. пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті товару, 130040 грн. штрафу за прострочку оплати товару понад 30 календарних днів, 6211 грн. 92 коп. річних та 16905 грн.20 коп. інфляційних втрат за прострочення боржником грошового зобов'язання.

Позов обґрунтовано порушенням відповідачем договірних зобов'язань в частині проведення повної та своєчасної оплати товару.

Письмовою заявою від 17.08.2017р., поданою в судовому засіданні, яке відбулось 17.08.2017р., позивач на підставі ч. 4 ст. 22 ГПК України, до прийняття рішення по справі зменшив розмір позовних вимог на 130040 грн., які складають суму заявленого до стягнення штрафу, та просив суд відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" повернути йому з Державного бюджету України сплачений з цієї суми згідно платіжного доручення № 10353 від 27.06.2017р. судовий збір.

З урахуванням наданої позивачу приписом ч. 4 ст. 22 ГПК України процесуальної можливості зменшити розмір позовних вимог, господарський суд прийняв заяву до розгляду та залучив до матеріалів справи, після чого предметом позову є стягнення 1300400 грн. основного боргу, 52696 грн. 60 коп. пені, 6211 грн. 92 коп. річних та 16905 грн. 20 коп. інфляційних втрат, всього 1376213 грн. 72 коп.

У судовому засіданні, призначеному на 05 вересня 2017р., представники сторін, присутні в судовому засіданні, письмовими заявами підтвердили, що на дату розгляду справи (05.09.2017р.) основний борг за одержаний і неоплачений товар складає 580000 грн.

Зважаючи на часткову оплату товару в сумі 720400 грн., позивач на підставі ч. 4 ст. 22 ГПК України, до прийняття рішення по справі зменшив розмір позовних вимог в частині стягнення основного боргу на 720400 грн. та відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" звернувся з письмовою заявою про повернення йому з Державного бюджету України сплаченого з цієї суми на підставі платіжного доручення № 10353 від 27.06.2017р. судового збору.

З урахуванням наданої позивачу приписом ч. 4 ст. 22 ГПК України процесуальної можливості до прийняття рішення зменшити розмір позовних вимог, господарський суд прийняв заяву до розгляду та залучив до матеріалів справи.

На дату розгляду справи (05.09.2017р.) предметом позову є стягнення 580000 грн. основного боргу, 52696 грн. 60 коп. пені, 6211 грн. 92 коп. річних та 16905 грн. 20 коп. інфляційних втрат, всього 655813 грн. 72 коп.

Відповідач позовні вимоги в частині стягнення 580000 грн. основного боргу, 16905 грн. 20 коп. інфляційних втрат та 6211 грн. 92 коп. річних визнав у повному обсязі.

В частині стягнення 52696 грн. 60 коп. пені позов не визнає, посилаючись на непідписання та відсутність між сторонами укладеного договору № 65 від 09.03.2016р., на який посилається позивач як підставу для нарахування пені, і як наслідок, відсутності обов'язку для її оплати.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

24 березня 2015р. між сторонами був укладений договір поставки № 14, на підставі якого позивач (постачальник) зобов'язався відвантажити відповідачу (покупець) товар (молоко сухе знежирене) а відповідач - прийняти цей товар та здійснити його оплату у строки та порядку, визначених умовами цього договору. (а.с. 44-46).

У пунктах 8.1 - 8.3 договору № 14 сторони досягли домовленості щодо того, що даний договір вступає в силу з дня його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31 грудня 2015р. У випадку, якщо на момент закінчення строку дії договору сторони не виконали зобов'язання, договір продовжує свою дію до повного виконання сторонами усіх взятих на себе зобов'язань за цим договором. У випадку, якщо після закінчення строку, вказаного в п. 8.1 цього договору сторони будуть продовжувати співпрацю, зазначений договір продовжує свою дію на тих самих умовах до 31.12.2016р., а в подальшому - на кожний наступний рік.

Як зазначає позивач, поставка товару згідно накладних № 520 від 12.04.2017р., № 562 від 25.04.2017р. та довіреності № 401 від 25.04.2017р. здійснювалася на підставі укладеного між сторонами договору № 65 від 09.03.2016р. (а.с. 8-12, 13-15).

Відповідач факт укладення договору № 65 від 09.03.2016р. заперечує, вважає чинним та таким, на підставі якого відбулось відвантаження товару згідно накладних № 520 та № 562 договір № 14 від 24.03.2015р., який з урахуванням його пунктів 8.1-8.3 продовжував свою дію на наступні 2016 та 2017р.р.

Судом встановлено, що надана позивачем в матеріали справи копія з ксерокопії договору № 65 не підписана уповноваженим представником покупця - ПАТ "Новокаховський завод плавлений сирів".

Як зазначив присутній в судовому засіданні представника позивача, оригінал проекту договору № 65 від 09.03.2016р. був скерований покупцю для прийняття пропозиції, але підписаний останім оригінал постачальником одержаний не був, у зв'язку з чим договір вважається укладеним.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 640 та ч. 1 ст. 642 ЦК України, договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. При цьому, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною та безумовною.

Належних та допустимих доказів, у розумінні приписів ст.ст. 32, 34, 36 ГПК України, на підтвердження факту прийняття покупцем (відповідач) пропозиції про укладення договору № 65 від 09.03.2016р. позивач суду не надав.

Відтак правовідносини між сторонами врегульовано договором № 14 від 24.03.2015р., дія якого, з урахуванням його пунктів 8.1-8.3 щорічно продовжувалася.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі видаткових накладних № 520 від 12.04.2017р. та № 562 від 25.04.2017р., уповноважений представник покупця п. Самодіна Н.А., діюча на підставі довіреності № 401 від 25.04.2017р. одержала від позивача товар (сухе знежирене молоко) відповідно на суми 590000 грн. та 1088400 грн., всього на суму 1678400 грн. (а.с. 13-15), що свідчить про виконання позивачем договірних зобов'язань щодо відвантаження.

Відповідач одержаний товар у повному обсязі не сплатив, що стало наслідком утворення боргу в сумі 1300400 грн.

На підставі ст.ст. 525, 526, ч. 1 ст. 530, ч. 2 ст. 625 ЦК України за прострочення боржником грошового зобов'язання, позивач перерахував борг із застосуванням встановленого Держкомстатом України індексу інфляції, а також нарахував річні за ставкою 3 % за користування чужими коштами.

Згідно наданого позивачем розрахунку розмір завданих інфляцією втрат складає - 16905 грн. 20 коп., річних - 6211 грн. 92 коп.

З посиланням на положення Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996р. № 543/96 ВР, за несвоєчасну оплату товару, позивач нарахував відповідачу 52696 грн. 60 коп. пені із застосуванням подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла протягом періоду прострочки.

До винесення рішення позивач, на підставі ч. 4 ст. 22 ГПК України зменшив позовні вимоги в частині стягнення штрафу в розмірі 130040 грн. та основного боргу - в розмірі 720400 грн. та просить стягнути з відповідача 580000 грн. основного боргу, 52696 грн. 60 коп. пені, 6211 грн. 92 коп. річних та 16905 грн. 20 коп. інфляційних втрат.

Відповідач позовні вимоги в частині стягнення 580000 грн. основного боргу, 6211 грн. 92 коп. річних та 16905 грн. 20 коп. інфляційних втрат визнав у повному обсязі.

З урахуванням викладених обставин, положень ст.ст. 525, 526, 530, 610, ч. 1 ст. 611, ч. 2 ст. 625, ст. 655 ЦК України господарський суд визнав обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, позовні вимоги в частині стягнення 580000 грн. основного боргу, 6211 грн. 92 коп. річних та 16905 грн. 20 коп. інфляційних втрат.

Щодо заявленої до стягнення пені, сума якої складає 52696 грн. 60 коп., в позові відмовляється, оскільки в укладеному між сторонами договорі № 14 від 24.03.2015р. відсутня домовленість про її сплату у випадку несвоєчасного виконання покупцем зобов'язань по оплаті товару.

На підставі п/1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" позивачу повертається з Державного бюджету 12756 грн. 60 коп. судового збору, у зв'язку із зменшенням розміру позовних вимог на суму 850440 грн. (720400,00+130400,00), сплаченого на підставі платіжного доручення № 10353 від 27.06.2017р.

Щодо решти стягнутої суми, на відповідача покладаються витрати по відшкодуванню сплаченого судового збору в сумі 9046 грн. 76 коп. пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись п/1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Зменшити розмір позовних вимог на 850440 грн.

2. Позов задовольнити частково.

3.Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Новокаховський завод плавлених сирів", , 74989, Херсонська область, м. Таврійськ, вул. Промислова, буд. 2, р. рахунки не відомі на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рихальський завод сухого молока", , 11246, Житомирська область, Ємільчинський район, село Рихальське, вул. Соборна, буд. 38, р. рахунки не відомі, 580000 (п'ятсот вісімдесят тисяч) грн. основного боргу, 6211 (шість тисяч двісті одинадцять) грн. 92 коп. річних, 16905 (шістнадцять тисяч дев'ятсот п'ять) грн. 20 коп. інфляційних втрат та 9046 (дев'ять тисяч сорок шість) грн. 76 коп. в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору.

4. Відмовити в позові в частині стягнення 52696 грн. 60 коп. пені.

5.Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Рихальський завод сухого молока", , 11246, Житомирська область, Ємільчинський район, село Рихальське, вул. Соборна, буд. 38, р. рахунки не відомі з Державного бюджету України (р/р №3002, МФО 852010, ідентифікаційний , одержувач УДКСУ у місті Херсоні, Банк ГУДКСУ у Херсонській області) 12756 (дванадцять тисяч сімсот п'ятдесят шість) грн. 60 коп. судового збору, сплаченого по зменшеній сумі позову на підставі платіжного доручення № 10353 від 27.06.2017р.

Повне рішення складено 07.09.2017р.

Суддя Н.О. Задорожна