РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2017Справа №910/11727/17

Суддя Господарського суду міста Києва Князьков В.В.

за участю секретаря судового засідання Коваленко О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом Комунального підприємства «Обухіврайтепломережа», м. Обухів

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-ГАЗ БЮРО», м. Київ

про стягнення 40 000 грн.

За участю представників:

від позивача: Сушко О.О.

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство «Обухіврайтепломережа» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-ГАЗ БЮРО» про стягнення помилково сплачених грошових коштів в сумі 40 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 28.10.2016 Комунальним підприємством «Обухіврайтепломережа» було помилково сплачено на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-ГАЗ БЮРО» грошові кошти в сумі 40 000 грн. При цьому, за змістом пояснень позивача, договірні відносини між сторонами відсутні, останній чинний договір припинив свою дію 31.12.2015, а заборгованості за ним позивач не має.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.07.2017 порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 02.08.2017.

01.08.2017 позивачем подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.08.2017, у зв'язку з неявкою представників сторін, розгляд справи відкладено на 06.09.2017.

Представник позивача у судове засідання з'явилась, позовні вимоги підтримала та просила суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, відзив на позовну заяву не надав. При цьому, Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-ГАЗ БЮРО» було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №084.

Статтею 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Згідно з п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

З огляду на неявку представника відповідача, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до приписів статті 75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка вказаного учасника судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

У судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні складено протокол, який долучений до матеріалів справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

28.10.2016 Комунальним підприємством «Обухіврайтепломережа» перераховано на розрахунковий рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-ГАЗ БЮРО» грошові кошти в сумі 40 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1147 від 28.10.2016.

Листом вих.№93/05 від 08.11.2016 позивач звернувся до відповідача з вимогою повернути помилково сплачені грошові кошти в сумі 40 000 грн. Доказів надання відповідачем відповіді на вказаний лист матеріали справи не містять.

Спір у справі виник у зв'язку з наявністю, на думку позивача, підстав для стягнення з відповідача безпідставно отриманих грошових коштів в судовому порядку.

Загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 Цивільного кодексу України, що перебуває у складі підрозділу 2 «Недоговірні зобов'язання».

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України).

За змістом частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Під вiдсутнiстю правової підстави, зазначеної у статті 1212 Цивільного кодексу України, розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 202, частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України.

Загальна умова частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов'язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi статті 1212 Цивільного кодексу України тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання.

Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 Цивільного кодексу України у разі наявності правових відносин речово-правового характеру (не договірного) безпосередньо між власником та володільцем майна.

Такий спосіб захисту можливий шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 1212 Цивільного кодексу України, які дають право витребувати в набувача це майно. При цьому, конструкція статті 1212, як і загалом норм глави 83 Цивільного кодексу України, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження): як в момент його набуття (збереження), так і на час розгляду спору.

Матеріали справи свідчать, що між сторонами справи існували договірні відносини на підставі договору поставки природного газу №10/13-ПГ від 30.01.2015, відповідно до пункту 10.1 якого договір діяв в частині поставки природного газу до 31.12.2015 з можливою пролонгацією, а в частині взаєморозрахунків - до повного їх виконання.

На підтвердження припинення договірних відносин між сторонами та повного виконання позивачем своїх грошових зобов'язань за договором поставки природного газу №10/13-ПГ від 30.01.2015, позивач надав суду картку рахунку по контрагенту - Товариству з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-ГАЗ БЮРО» за 2015 рік, з якої вбачається, що позивачем за період з 28.02.2015 по 10.04.2015 позивачем було оплачено поставлений газ на суму 243 809,54 грн., станом на 31.12.2015 заборгованість за договором відсутня.

Згідно з наданої позивачем картки рахунку по контрагенту за 2016 рік жодних платіжний операцій, окрім сплати позивачем відповідачу суми 40 000 грн., між сторонами даної справи не здійснювалось.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона за допомогою належних та допустимих доказів повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судовими доказами, за визначенням ст.ст. 32-36 Господарського процесуального кодексу України, слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного рішення справи.

За висновками суду, всупереч викладеним вище нормам закону, відповідачем, який до суду не з`явився та відзив на позовну заяву не надав, не було спростовано наданих позивачем доказів. Зокрема, Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-ГАЗ БЮРО» не доведено суду ані наявності у позивача заборгованості за договором поставки природного газу №10/13-ПГ від 30.01.2015, ані пролонгації дії даного договору, ані укладення сторонами інших правочинів, а відтак не спростовано безпідставного отримання від позивача грошових коштів в сумі 40 000 грн. згідно з платіжним дорученням №1147 від 28.10.2016.

При цьому, згідно з п. 2.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем не спростовано факт отримання грошових коштів без достатніх правових підстав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Комунального підприємства «Обухіврайтепломережа» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-ГАЗ БЮРО» про стягнення 40 000 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання даного позову підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Комунального підприємства «Обухіврайтепломережа» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-ГАЗ БЮРО» (01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, буд. 26, офіс 614; ідентифікаційний код 37634827) на користь Комунального підприємства «Обухіврайтепломережа» (08700, Київська обл., м. Обухів, вул. Володимира Чаплінського, буд. 3; ідентифікаційний код 32724676) помилково сплачені грошові кошти в сумі 40 000 (сорок тисяч) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У судовому засіданні 06.09.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 11.09.2017.

Суддя В.В. Князьков