ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07 вересня 2017 р. Справа № 903/506/17

за позовом: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Олешки, Олешківського району, Херсонської області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАККО Холдинг", м. Луцьк

про стягнення 629 129,30 грн.

Суддя Дем'як В.М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_3 - довіреність від 09.08.2017р.

від відповідача: Голуб В.А. - довіреність від 30.06.2017р.

Суть спору: позивач - Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАККО Холдинг" про стягнення 683195,60грн., в т.ч.: 629129,30 грн. неустойки, 29266,71 грн. пені, 21515,09 грн. збитків завданих інфляцією та 3284,50 грн. процентів річних.

Відповідно до заяви від 12.07.2017 р. позивач зменшив розмір позовних вимог та просив стягнути з відповідача лише неустойку в розмірі 629129,30грн. та судовий збір в розмірі 10247,93 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неповернення відповідачем орендованого майна після закінчення строку дії договорів оренди майна № 220114-04/4п від 22.01.2014р. та №230615-01/4п від 23.06.2015р., що дає правові підстави для застосування до орендаря п.2 ст.785 Цивільного кодексу України якою визначено, що у випадку якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Оскільки починаючи з 01.06.2016 року Відповідач зобов'язаний сплачувати орендну плату 9.0 грн. в місяць без ПДВ за один пластмасовий ящик, то подвійна плата користування ящиками за час прострочення повернення складає 18 грн. в місяць без 1ІДВ за один ящик.

Позивач доводить , що неповернутими залишились 6538 ящиків, а отже за період з 01.01.2017р. по 13.06.2017р. неустойка за користування б'єктом оренди становить 629129,30 грн.

11.07.2017р. на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву б/н від 10.07.2017р. в якому відповідач позову не визнає, посилаючись на таке:

- як на підставу позовних вимог представник позивача посилається на договори оренди від 22.01.2014 року №220114-04/4п та від 23.06.2015 року №230615-01/4п, укладені між сторонами у такій справі.

Зі змісту договору від 22.01.2014 року №220114-04/4п вбачається, що такий діяв до 31.12.2015 року (п.п.7.1, 7.4).

У п.2.3 такого договору передбачено, що кількість і вартість майна, що передається в оренду, визначається згідно накладної.

Згідно положень п.2.5 договору конкретний перелік майна, що передається в оренду, визначається сторонами при прийманні-передачі об'єктів оренди, що оформляється відповідним актом та підписується уповноваженими представниками.

Обов'язок орендодавця передати об'єкт оренди орендарю згідно акту приймання-передачі та зустрічний обов'язок орендаря прийняти майно в оренди по акту приймання-передачі передбачено у п.п.5.1.1 та 5.2.1 договору.

Умови договору від 23.06.2015 року №230615-01/4п містять аналогічні положення, за виключенням того, що цей договір діяв до 31.12.2016 року.

У вимозі від 17.02.2017 року №04 (вх. №139 від 23.02.2017 року) позивач вимагав негайно повернути належне йому майно у кількості 6425 ящиків згідно договору оренди від 23.06.2015 року №230615-01/4п або відшкодувати збитки, завдані неповерненням майна, та сплатити неустойку за весь період неправомірного користування орендованим майном.

Не заперечуючи проти повернення ящиків, які були отримані за договором оренди від 23.06.2015 року №230615-01/4п, відповідач запропонував позивачу провести звірку кількості ящиків, які були передані згідно згаданого договору, прийняти такі ящики і документально оформити факт повернення майна (відповідь від 27.02.2017 року №1509).

Проте, у своїй відповіді від 28.02.2017 року позивач лише повідомив, що за його даними станом на 28.02.2017 року відповідач продовжує використовувати 6538 шт. ящиків.

З такою позицією позивача не погоджується, оскільки вважає її надуманою.

За даними бухгалтерського обліку ТзОВ "ПАККО Холдинг" за договором оренди від 22.01.2014 року №220114-04/4п в період з 24.04.2014 року до 24.04.2015 року отримано від ФОП ОСОБА_1 33053 шт. ящиків, а повернуто 33302 шт. ящиків, що на 249 шт. більше за кількість отриманих в оренду ящиків.

За договором оренди від 23.06.2015 року №230615-01/4п будь-які ящики від ФОП ОСОБА_1 до ТзОВ "ПАККО Холдинг" не передавались.

Таким чином, вважає, що заявлені позовні вимоги не ґрунтуються на фактичних даних щодо виконання сторонами умов зазначених договорів оренди, та просить позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "ПАККО Холдинг" про стягнення 683195,60 грн. залишити без задоволення.

У зв'язку з перебування судді Якушевої І.О. з 14.08.2017 року по 19.08.2017 року на лікарняному, на підставі розпорядження керівника апарату №01-3/136 від 15.08.2017р. проведено автоматизований перерозподіл справи № 903/506/17.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 15.08.2017 року справу № 903/506/17 у зв'язку із з тимчасовою непрацездатністю судді Якушевої І.О. розподілено судді Дем'як В.М.

Ухвалою суду від 16.08.2017 року справу № 903/506/17 за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАККО Холдинг" про стягнення 629129,30грн. прийнято до свого провадження суддею Дем'як В. М.

У призначене судове засідання представник позивача через відділ документального забезпечення та контролю подав наступні документи:

1.) копію фіскального чека від 09.08.2017р. №326 та копію опису вкладення у цінний лист від 09.08.2017 року; інформацію з офіційного сайту УДППЗ "Укрпошта"; копію Листа-Пропозиції щодо проведення звірки від 09 серпня 2017 року; копію довіреності на представника від 09 серпня 2017 року, зареєстровані за клопотанням за вх. №01-54/7391/17 від 15.08.2017р.

Повідомив, що позивач (ФОП ОСОБА_1) на адресу Відповідача 09 серпня 2017 року направив Лист-вимогу, щодо проведення звірки, до якого додано акт звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2017 року по 09.08.2017 року. Вказаний лист було отримано Відповідачем 10 серпня 2017 року, що підтверджується інформацією з офіційного сайту УДППЗ "Укрпошта".

2.) пояснення за вх. №01-54/7454/17 від 16.08.2017р., в яких зазначив наступне:

- 22 січня 2014 року між ФОП ОСОБА_1 та ТзОВ "ПАККО Холдинг" було укладено договір оренди майна №220114-04/4п. Згідно даного договору ФОП ОСОБА_1 зобов'язувався передати у зворотне, строкове, платне володіння та користування майно, а саме пластмасові ящики.

- на виконання вказаного договору Позивачем було передано Відповідачу ящиків в загальній кількості 19893 одиниці.

- 23 червня 2015 року між ФОП ОСОБА_1 та ТзОВ "ПАККО Холдинг" було укладено новий договір оренди майна №230615-01/4п.

- згідно ст. 604 ЦК України зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація). Фактично вказаний договір став новацією зобов'язанням між сторонами, щодо оренди переданого Позивачем Відповідачу майна, а попередній договір припинив свою дію.

- відповідачем позивачу не було повернуто майно, яке перебувало у користуванні ТзОВ "ПАККО Холдинг" по попередньому договору оренди №220114-04/4п, а за згодою сторін Відповідач продовжував користуватись зазначеним майном, але вже на підставі договору №230615-01/4п. Підтвердженням зазначеного є підписані обома сторонами Акти здачі-прийняття (оренда майна), в яких як підставу їх складення зазначено договір №230615-01/4п.

- пунктом 7.1. договору було визначено, що договір діє з моменту підписання і до 31 грудня 2015 року; пунктом 7.4 передбачено, що договір продовжує свою дію на один рік на тих самих умовах, якщо за 20 днів до його закінчення від сторін не надійде пропозиції припинити дію договору. З огляду на те, що таких пропозицій від жодної із сторін не надходило, договір діяв ще один рік, тобто до 31 грудня 2016 року.

- зобов'язання, щодо оренди пластмасових ящиків між сторонами припинило свою дію 31 грудня 2016 року, в зв'язку із закінченням строку дії договору.

- всупереч пункту 5.2.5 договору оренди №230615-01/4п від 23 червня 2015 року, в якому визначається, що Орендар зобов'язується повернути майно Орендодавцю після закінчення терміну оренди, Відповідач майно Позивачу не передав в повній кількості.

- зазначає, що за інформацією, наданою структурним підрозділом Відповідача у вигляді Карточки - рахунка по контрагенту ФОП ОСОБА_1, на якій міститься підпис працівника бухгалтерії та печатка ТзОВ "ПАККО Холдинг", станом на 15 січня 2017 року у користуванні відповідача перебувало 6538 ящиків (268062,08 - загальна вартість ящиків/41 - вартість одного ящика).

- доводить, що оскільки по обліку Позивача кількість ящиків, була більшою ніж по обліку Відповідача, за достовірну кількість ящиків, які перебували в оренді, було вирішено взяти відомості бухгалтерського обліку Відповідача.

- при розрахунку кількості неповернутих ящиків було враховано, що 10 травня 2017 року Відповідачем частково, у кількості 500 пластмасових ящиків розміром 60*40, було повернуло Орендодавцю.

- станом на 15 серпня 2017 року у ТОВ "ПАККО Холдинг" знаходиться 6 038 ящиків.

- неустойку за період 01 січня 2017 року по 09 травня 2017 року було розраховано від кількості ящиків 6538 одиниць, а починаючи з 10 травня неустойка рахувалась виходячи з 6038 ящиків.

Додатково долучив до матеріалів справи акти приймання-передачі тари в оренду за період 2014-2015р.; зведену інформацію, щодо передачі в оренду майна (ящиків) Позивачем та їх повернення Відповідачем; накладні повернення ящиків Позивачу; акти здачі-прийняття робіт (оренда майна).

3.) заяву про збільшення позовних вимог за вх. №01-65/165/17 від 16.08.2017р., в якій просить стягнути з ТОВ "ПАККО Холдинг" на користь ФОП ОСОБА_1 заборгованість (неустойку за користування майном Позивача) за період з 01.01.2017р. по 15.08.1027р. включно у розмірі 850003,23 грн. ( розрахунок т.1, а.с. 134).

Заява про збільшення позовних вимог за вх. №01-65/165/17 від 16.08.2017р, відповідаючи вимогам ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, не суперечить законодавству України, не порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, є прийнятою судом.

Представник відповідача через відділ документального забезпечення та контролю подав наступні документи:

1.)копії накладних на повернення товару за період з 06.052014 року до 10.05.2017 року, які відображені в підписаному зі сторони ТОВ "ПАККО Холдинг" проекті акта звірки по тарі згідно договору оренди від 22.01.2014 року №220114-04/4п, зареєстровані за заявою від 15.08.2017р. вх. №01-54/7407/17.

2.) пояснення за вх. №01-54/7446/17 від 15.08.2017р., в яких вказав:

- на виконання ухвали ТОВ "ПАККО Холдинг" надіслав на адресу ФОП ОСОБА_1 акти звірки взаєморозрахунків по кількості ящиків за період з 01.01.2017 року по 13.06.2017 року окремо по договору №220114- 04/4п від 22.01.2014 року та договору №230615-01/4п від 23.06.2015 року, по 2 примірники кожного з актів, підписаних зі сторони ТОВ "ПАККО Холдинг".

- станом на день подання таких пояснень підписані зі сторони ФОП ОСОБА_1 акти на адресу ТОВ "ПАККО Холдинг" не надходили.

- 10.08.2017 року на адресу ТОВ "ПАККО Холдинг" надійшов лист-пропозиція від 09.08.2017 року за підписом представника ФОП ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_3, до якої додано акт звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2017 року по 09.08.2017 року за договором №230615-01/4п від 23.06.2015 року та копія довіреності на представника.

- вважає, що такий акт звірки не може бути підписаний зі сторони ТОВ "ПАККО Холдинг" за наступних причин:

1. В акті позивачем наведені дані звірки грошових розрахунків між сторонами, в той час як ухвалою суду від 12.07.2017 року сторін зобов'язано звірити кількість ящиків, які перебували у користуванні відповідача;

2. В акті вказано період звірки з 01.01.2017 року по 09.08.2017 року, що не відповідає вимогам зазначеної вище ухвали, де період звірки визначено з 01.01.2017 року по 13.06.2017 року;

3. Акт містить дані лише по договору №230615-01/4п від 23.06.2015 року, в той час як підставою позову у справі є також і договір №220114-04/4п від 22.01.2014 року;

4. Проект акту не підписаний зі сторони ФОП ОСОБА_1

- за даними бухгалтерського обліку ТОВ "ПАККО Холдинг" будь-яке майно за договором оренди №230615-01/4п від 23.06.2015 року зі сторони ФОП ОСОБА_1 не передавалось.

- орендовані ящики передавались за договором №220114-04/4п від 22.01.2014р.

- у п. 4.1 договору сторонами узгоджено розмір орендної плати 4 грн. в місяць без ПДВ за один пластмасовий ящик. Протягом дії зазначеного договору будь-які зміни до вказаного розміру орендної плати не вносились.

- також у договорі не обумовлено порядок повернення майна орендодавцю після закінчення строку оренди.

- з вимогою про повернення ящиків ФОП ОСОБА_1 вперше звернувся до ТОВ "ПАККО Холдинг" лише 23.02.2017 року (вимога №04 від 17.02.2017 року).

- не заперечуючи проти такої вимоги, ТОВ "ПАККО Холдинг" у відповіді №1509 від 27.02.2017 року запропонував ФОП ОСОБА_1 провести звірку кількості ящиків, які були передані в оренду, щоб визначитись з кількістю ящиків, які необхідно повернути.

- у листі від 28.02.2017 року ФОП ОСОБА_1 лише повідомив ТОВ "ПАККО Холдинг" про готовність прийняти тару. При цьому зазначив, що за його даними станом на 28.02.2017 року відповідач продовжує використовувати 6538 шт. ящиків.

- враховуючи ухилення ФОП ОСОБА_1 від проведення звірки розрахунків по кількості ящиків, що підлягають поверненню, та строк подачі транспорту позивача на склад ТОВ "ПАККО Холдинг" для відвантаження ящиків, по накладній № 1002965 від 10.05.2017 року було повернуто 500 шт. ящиків, що на 249 шт. більше від фактичної заборгованості перед позивачем за даними відповідача.

- зі змісту заявлених позивачем вимог вбачається, що за даними позивача, у користуванні відповідача на час пред'явлення позову перебуває 6038 шт. ящиків. Разом з тим, у такому позові відсутня вимога про повернення майна з оренди. Адже така вимога узгоджується з приписами п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України, де одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів зазначено примусове виконання обов'язку в натурі (п. 5.1 постанови Пленуму ВГСУ №12 від 29.05.2013 року).

- доводить, що наведене дає підстави для висновку, що позивач своїми діями спричиняє настання негативних наслідків щодо повернення майна, переданого в оренду; позивач не зацікавлений в одержанні такого майна, а має інтерес лише в отриманні прибутку від стягнення неустойки за несвоєчасне повернення орендованого майна.

3.) заяву про застосування строку позовної давності за вх. №01-66/141/17 від 14.08.2017р., в якій просить суд у задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 до ТОВ "ПАККО Холдинг" про стягнення 683 195,60 грн. заборгованості в частині стягнення 629 129,30 грн. неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення щодо її повернення після припинення договору оренди - відмовити у зв'язку з пропуском строку позовної давності. Оскільки позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача неустойки за період з 01.01.2017 року до 13.06.2017 року лише 20.06.2017 року, тобто заявлено вимогу про стягнення неустойки поза межами встановленого законом шестимісячного строку від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, а також поза межами річного строку, установленого законом для вимог про стягнення неустойки;

- заперечення проти заяви про збільшення розміру позовних вимог вх. № 01-54/7990 від 04.09.2017р., в якому просить у задоволенні заяви представника ФОП ОСОБА_1 від 16.08.2017р. про збільшення розміру позовних вимог відмовити, у зв'язку з тим, що позивач просить додатково стягнути з відповідача неустойку за період з 14.06.2017р. по 15.08.2017р. після прийняття судом позовної заяви до розгляду;

- клопотання вх. № 01-54/8015/17 від 05.09.2017р., яким додатково долучив до матеріалів справи накладні на повернення постачальнику.

Представник позивача через відділ документального забезпечення та контролю подав наступні документи:

- пояснення вх. № 01-54/7999/17 від 04.09.2017р., в якому повідомив наступне:

1. Щодо поданої відповідачем заяви про застосування строку позовної давності.

Частиною 1 ст. 264 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

27 лютого 2017 року, у відповідь на вимогу ФОП ОСОБА_1 № 04 від 17.02.2017р. повернути ящики та сплатити неустойку за час їх безпідставного користування, відповідач направив лист №1509 від 27 лютого 2017 року, в якому вказав, що ящики будуть повернуті після проведення звірки сторонами.

10 травня 2017 року 500 ящиків були повернуті позивачу, зазначене свідчить про вчинення відповідачем дій, що підтверджують визнання ним боргу.

Стягнення неустойки, визначеної ч. 2 ст. 785 ЦК України застосовується строк позовної давності в три роки.

Таким чином, позовні вимоги заявлені позивачем у межах строку позовної давності.

2. Щодо надання доказів надіслання відповідачу заяви про збільшення позовних вимог.

До даного письмового пояснення надається опис вкладення у цінний лист та фіскальний чек УДППЗ "Укрпошта" від 21.08.2017 року, як доказ направлення Відповідачу заяви про збільшення позовних вимог від 16 серпня 2017 року.

Згідно інформації з офіційного сайту УДППЗ "УКРПОШТА" зазначений лист було вручено Відповідачу 28 серпня 2017 року;

- клопотання вх. № 01-54/8014/17 від 05.09.2017р., яким додатково долучив до матеріалів справи: копію листа № 13 від 04.09.2017р., акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2017р. по 31.08.2017р., вимогу № 3 від 15.01.2017р.;

- клопотання вх. № 01-54/8107/17 від 07.09.2017р., яким додатково долучив до матеріалів справи акти здачі - приймання робіт (оренда майна) в копіях за період з січня по серпень 2016р.

В судовому засіданні представник позивача подав клопотання вх. № 01-54/8106/17 від 07.09.2017р. про стягнення з відповідача витрат на послуги адвоката ОСОБА_3 в розмірі 15000,00грн.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, встановив:

22 січня 2014 року між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 та ТзОВ "Пакко Холдинг" укладено договір оренди майна № 220114-04/4п.

За умовами даного договору ( п.п.2.1.,2.2.,2.3.) орендодавець зобов'язується передати у зворотнє, строкове, платне володіння та користування майно (об'єкт оренди), яке орендар приймає на визначених в цьому договорі умовах. Обєкт оренди представляє собою пластмасові ящики розміром 60*40*15см., 50*30*18см., що належать орендодавцю на праві власності. Кількість і вартість майна, що передається в оренду визначається згідно накладної.

Згідно до п.п. 4.1., 4.2. договору орендна плата становить 4 гривні 50 копійок в місяць без ПДВ за один пластмасовий ящик. Розмір орендної плати може бути змінено на вимогу однієї із сторін у разі зміни індексу інфляції, цін і тарифів-та в інших випадках, передбачених законодавчими актами України.

Згідно положень п.2.5 договору конкретний перелік майна, що передається в оренду, визначається сторонами при прийманні-передачі об'єктів оренди, що оформляється відповідним актом та підписується уповноваженими представниками.

Обов'язок орендодавця передати об'єкт оренди орендарю згідно акту приймання-передачі та зустрічний обов'язок орендаря прийняти майно в оренди по акту приймання-передачі передбачено у п.п.5.1.1 та 5.2.1 договору.

Орендна плата сплачується шляхом безготівкового переказу на його рахунок в розмірі розрахованому відповідо до п.4 та строки згідно узгодженого графіку ( п.5.2.4.)

Пунктом 5.2.5 договору оренди визначено, що орендар зобов'язується повернути майно орендодавцю після закінчення терміну оренди у кількості та якості, які були характерними для об'єкту оренди на момент у кладення договору з врахуванням нормального зносу.

Строк дії даного договору сторони визначили до 31.12.2014р.

Згідно п. 7.4. договір продовжує свою дію на один рік на тих самих умовах , якщо за 20 днів до його закінчення від однієї із сторін не надійде пропозиції припинити дію даного договору.

Як слідує із матеріалів справи, сторони приступили до виконання умов даного договору, а саме Орендодавець - підприємець ОСОБА_1 передав , а Орендар - ТОВ "ПАККО ХОЛДИНГ" прийняв в користування пластмасові ящики розміром 60*40*15см., 50*30*18см.

Дана обставина підтверджується актами приймання-передачі тари ( т.1 . а.с. 140-233) та накладними на повернення постачальнику тари ( т.1, а.с. 59-120).

В процесі виконання даного договору 23 червня 2015 року підприємець ОСОБА_1 та ТзОВ "Пакко Холдинг" уклали договір оренди майна № 230615-01/4п.

Як слідує із умов даного договору ( п. 2.1., 2.2., 2.3.) орендодавець зобов'язався передати у зворотнє, строкове, платне володіння та користування майно (об'єкт оренди), яке орендар приймає на визначених в цьому договорі умовах. Обєкт оренди представляє собою пластмасові ящики розміром 60*40*15см., 50*30*18см., що належать орендодавцю на праві власності. Кількість і вартість майна, що передається в оренду визначається згідно накладної.

Згідно до п.п. 4.1., 4.2. договору орендна плата становить 4 гривні 50 копійок в місяць без ПДВ за один пластмасовий ящик. Розмір орендної плати може бути змінено на вимогу однієї із сторін у разі зміни індексу інфляції, цін і тарифів-та в інших випадках, передбачених законодавчими актами України.

Пунктом 7.1, договору було визначено, що договір діє з моменту підписання і до 31 грудня 2015 року; пунктом 7.4 передбачено, що договір продовжує свою дію на один рік на тих самих умовах, якщо за 20 днів до його закінчення від сторін не надійде пропозиції припинити дію даного договору.

Пунктом 5.2.5 договору оренди визначено, що орендар зобов'язується повернути майно орендодавцю після закінчення терміну оренди у кількості та якості, які були характерними для об'єкту оренди на момент у кладення договору з врахуванням нормального зносу.

Згідно положень п.2.5 договору конкретний перелік майна, що передається в оренду, визначається сторонами при прийманні-передачі об'єктів оренди, що оформляється відповідним актом та підписується уповноваженими представниками.

Обов'язок орендодавця передати об'єкт оренди орендарю згідно акту приймання-передачі та зустрічний обов'язок орендаря прийняти майно в оренди по акту приймання-передачі передбачено у п.п.5.1.1 та 5.2.1 договору.

Як встановлено, та про що не заперечували в судовому засіданні представники сторін істотні умови договору №2306/15-01/4п від 23.06.2015р. є ідентичними договору № 22014-04/4п , який був укладений 22 січня 2014р.

Пояснити в судовому засіданні обставину щодо причин укладення іншого договору в період дії попереднього представники сторін не змогли.

Надаючи правову оцінку цивільним правам та обов'язкам, що виникли у сторін суд дійшов висновку про те, що останні виникли на підставі договору оренди майна.

Згідно з ч. 6 ст. 283 ГК України до відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 291 ГК України передбачено, що договір оренди припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено. Правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму ЦК України.

Статтею 785 ЦК України встановлено обов'язок наймача негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно ч. 2 цієї статті, якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Неустойка, стягнення якої передбачено частиною другою статті 785 ЦК України, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і визначається законодавцем як подвійна плата за користування річчю за час прострочення.

Законодавством, що регулює орендні правовідносини, встановлено можливість стягнення неустойки за весь час прострочення виконання зобов'язання щодо повернення об'єкта оренди.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 26.12.2011р. № 5005/2712/2011, від 20.03.2012р. №40/117.

Відповідно до ч. 1 ст. 11128 ГПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Як слідує із матеріалів справи відповідач з січня 2014р. у своїй господарській діяльності використовував об'єкт оренди - пластмасові ящики розміром 60*40*15см., 50*30*18см., що належать позивачу на праві власності.

Орендна плата сторонами була погоджена у 4.4.1. договорів , а порядок її зміни у п.4.2

На виконання умов договору, 12.05.2016р. позивачем було вручено відповідачу лист № 12/05 про застосування права передбаченого п. 4.2. договору з проханням надати відповідь до 25.05.2016р.

Оскільки відповіді від орендаря не надійшло, то 14.06.2016р. позивач повторно вручив лист відповідачу, в якому повідомив, що з 01.06.2016р. договірна ціна за договором №230615-01/4п від 23.06.2015р. змінена та становить на 9 грн. за 1 місяць орендного користування 1 ящиком.

Відповідач погодився на нову ціну , оскільки представниками сторін кожного місяця підписувалися Акти здачі прийняття робіт (оренди майна;, в яких розрахунки проводилися виходячи з нової ціни, а саме 9 грн. за 1 місяць орендного користування 1 ящиком.

Строк дії договору оренди №230615-01/4п від 23.06.2015р. закінчився 31.12.2016р.

17 лютого 2017 року позивач направив відповідачу вимогу вих. № 04 від 17.02.2017р., в якій просив сплатити за весь період неправомірного користування орендованим майном неустойку у розмірі подвійної плати за користування орендованим майном та негайно повернути майно у кількості 6425 ящиків розміром 60*40*20.

Відповідач листом № 1509 від 27.02.2017р. на вимогу від 17.02.2017р. № 04 повідомив, що поверне позивачу пластмасові ящики, які були отриманні відповідачем згідно договору оренди майн № 230615-01/4п від 23.06.2015р., запропонував провести звірку.

Разом з тим, орендоване майно повернув у кількості 500 пластмасових ящиків, що підтверджується накладною на повернення постачальнику № 1002965 від 10.05.2017р.

В судовому засіданні представник доводив про те, що повернув для позивача усе орендоване майно і в його користувані ящиків позивача не має.

На підтвердження даної обставини відповідач подав копії накладних на повернення товару за період з 06.05.2014р. по 10.05.2017р. та доводить, що за даними його обліку він повернув ящиків більше, ніж позивач передав йому в користування та як на підставу своїх заперечень посилається а те, що за договором №230615-01/4п від 23.06.2015р. він ящиків не отримував, а користується ящиками, що були йому передані за договором №22014-04/4п від 22.01.2014р.

Суд , досліджуючи обставини щодо фактичного виконання сторонами умов договорів №22014-04/4п від 22.01.2014р. та № 230615-01/4п від 23.06.2015р. ухвалами від 12.07.2017р, 17.08.2017р. зобов'язував сторони здійснити звірку кількості ящиків, які перебували в користуванні у відповідача.

Сторони, погодженого між собою акта звірки суду не подали.

Відповідач доводить, що з Акту звірки по тарі, наданому Відповідачем вбачається, що при розрахунку тари отриманої від Позивача та повернутої останньому Відповідач враховує документи починаючи з 24 квітня 2014 року.

Проте, за період з січня 2014 року по 24 квітня 2014 року Позивачем було передано ящиків в кількості 8361, згідно наступних актів приймання-передачі, копії яких надано Позивачем до матеріалів справи:

03.01.2014 46 1886 Акт приймання-передачі б/н

15.01.2014 1244 51004 Акт приймання-передачі б/н

12.02.2014 744 30504 Акт приймання-передачі б/н

20.02.2014 1170 47970 Акт приймання-передачі б/н

21.02.2014 28 1148 Акт приймання-передачі б/н

25.02.2014 252 10332 Акт приймання-передачі б/н

26.02.2014 980 40180 Акт приймання-передачі б/н

27.02.2014 750 30750 Акт приймання-передачі б/н

04.03.2014 519 21279 Акт приймання-передачі б/н

06.03.2014 504 20664 Акт приймання-передачі б/н

07.03.2014 59 2419 Акт приймання-передачі б/н

08.03.2014 504 20664 Акт приймання-передачі б/н

13.03.2014 999 40959 Акт приймання-передачі б/н

18.03.2014 504 20664 Акт приймання-передачі б/н

20.03.2014 22 902 Акт приймання-передачі б/н

02.04.2014 36 1476 Акт приймання-передачі б/н

Всього : 8361

За вказаний період (з січня 2014 року по 24 квітня 2014 року) Відповідачем було повернуто 574 ящика на суму 23534 грн. згідно накладної №153508 від 31.03.2014р. Таким чином, при наданні розрахунку отриманої та повернутої тари Відповідачем не було враховано 7787 ящиків, переданих в оренду Позивачем.

Також, в ході вивчення наданих Відповідачем доказів було встановлено, що деякі накладні на повернення тари Позивачу, додані Відповідачем до матеріалів справи, мають суттєві недоліки, через які не можуть вважатися допустимими доказами.

Так, у накладних, список яких зазначено нижче відсутній підпис ФОП ОСОБА_1, а також на двох накладних (№842372 від 12.08.16р. та №394481 від 13.05.2015 р.) позивач вважає, що зазначено підпис не ФОП ОСОБА_1

ДокументКількість№ та дата документаЗауваження
1Накладна повернення постачальнику від 08.08.2014Підпис не ФОП ОСОБА_1
2Накладна повернення постачальнику60№271893 від 20.10.2014Без підпису ФОП ОСОБА_1
3Накладна повернення постачальнику50№277880 від 29.10.2014Без підпису ФОП ОСОБА_1
4Накладна повернення постачальнику450№280409 від 31.10.2014Без підпису ФОП ОСОБА_1
5Накладна повернення постачальнику40287497 від 13.11.2014Без підпису ФОП ОСОБА_1
6Накладна повернення постачальнику50292874 від 21.11.2014Без підпису ФОП ОСОБА_1
7Накладна повернення постачальнику500292872 від 21.11.2014Без підпису ФОП ОСОБА_1
8Накладна повернення постачальнику500296601 від 28.11.2014Без підпису ФОП ОСОБА_1
9Накладна повернення постачальнику1000від 04.12.2014Без підпису ФОП ОСОБА_1
10Накладна повернення постачальнику200№305503 від 12.12.2014Без підпису ФОП ОСОБА_1

11Накладна повернення постачальнику750№305461 Від 12.12.2014р.Без підпису ФОП ОСОБА_1
12Накладна повернення постачальнику50№307260 від 16.12.2014Без підпису ФОП ОСОБА_1
13Накладна повернення постачальнику60№>313184 від 25.12.2014Без підпису ФОП ОСОБА_1
14Накладна на повернення постачальнику1000№842372 від 12.08.16р.Без печатки підпис не ФОП ОСОБА_1
15Накладна на повернення постачальнику268№394481 від 13.05.2015 р.Підпис не ФОП ОСОБА_1, печатка є
Всього:6728 ящиків
Таким чином, позивач вважає, що ящики в кількості 6728 не можуть вважатися повернутими Позивачу, оскільки, на документах, копії яких надані до матеріалів справи, відсутній підпис ФОП ОСОБА_1 про прийняття в оренду зазначеного майна.

З наведеного доводить, що твердження Відповідача про те, що ним повернуто Позивачу все майно, в кількості навіть більшій ніж отримано в оренду - не відповідає дійсності.

Ще одним доказом того, що в користуванні Відповідача станом на серпень 2016 року перебувало 6538 ящиків Позивача, останній підтверджує Актом звірки взаємних розрахунків станом за період: січень 2016 року - серпень 2016 року. З даного Акту вбачається, що за серпень 2016 року орендна плата нараховувалась за 6538 ящиків (58842,00/9 (оренда 1 ящика)), даний Акт підписаний представником та скріплений печаткою Відповідача.

Досліджуючи докази, якими позивач доводить заявлені вимоги та відповідач заперечує, а саме первинні документи бухгалтерського обліку : акти приймання-передачі тари до договору №22014-04/4п від 22.01.2014р.№ 230615-01/4п від 23.06.2015р.,та накладні на повернння тари у яких номер договору не значиться, самостійно встановити кількість ящиків, які залишились не повернутими після закінчення терміну дії договору , тобто після 31.21.2016р. шляхом здійснення підрахунку , у суду не вбачається можливим, оскільки останні докази є суперечливими з мотивів наведених вище.

Крім того суперечливим доказом є бухгалтерська карточка рахунку 02 за період з 01.01.2016р.по 15.01.2017р. , яка відображає обороти за вказаний період та сальдо на його кінець щодо кількості ящиків, які залишились неповернутими орендодавцю, оскільки остання хоча і завірена мокрою печаткою відповідача, однак не місить розшифрування підпису уповноваженої особи на її підписання.

Разом з тим, доведеними обставинами є те, що з січня 2016р. по грудень 2016р. на виконання п.п. 2.5, 5.1.1., 5.2.1 умов договору № 230615-01/4п від 23.06.2015р. позивач та відповідач підписували та скріплювали печатками акти приймання-передачі робіт ( оренди майна).

Згідно даних актів у користуванні позивача станом на 31.12.2017р. було 5486 ящиків за ціною оренди 9 грн. ящик.

Оригінали зазначених актів було оглянуто в судовому засіданні.

Представники сторін дані акти не спростували, а отже, останні є належними доказами, які підтверджують обставини щодо виконання ними умов договорів.

Матеріалами справи підтверджено, що після закінчення дії договору № 230615-01/4п від 23.06.2015р ( 31.12.2017р.) відповідач повернув 500 ящиків згідно накладної №1002965 від 10.05.2017р.

Позивачем нараховано до стягнення неустойку за період з 01.01.2017 року по 15.08.2017 року від кількості ящиків 6038 одиниць, в подвійному розмірі плати за користування майном в сумі 850003,23грн.

Оцінюючи подані сторонами докази, що ґрунтуються на повному, всебічному й об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості підлягають задоволенню частково.

Перевіривши доданий позивачем до позовної заяви розрахунок заборгованості, суд дійшов висновку, що правомірним є нарахування та підлягає стягненню з відповідача:

- 410919,10 грн. неустойки за користування в період з 01.01.2017р. по 09.05.2017р. ящиками в кількості 5486 шт;

- 280824,39грн. неустойки закористування в період з 10.05.2017р. по 15.08.2017р. ящиками в кількості 4986 шт.( 5486 шт. за актами приймання-передачі (т.1, а.с.21) -500 шт. повернутих)

У стягненні нарахованих 158529,74 грн. - неустойки слід відмовити, як безпідставно заявленій.

Щодо заяви відповідача, про застосування до позовних вимог строку позовної давності, слід зазначити таке.

Статтею 256 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частинами 3 та 4 статті 267 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до пункту 2.2 Постанови Пленуму ВГСУ № 10 від 29.05.2013 року "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" за змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Згідно п.4.3. Постанови, якщо відповідно до чинного законодавства або договору неустойка (пеня) підлягає стягненню за кожний день прострочення виконання зобов'язання, позовну давність необхідно обчислювати щодо кожного дня окремо за попередній рік до дня подання позову, якщо інший період не встановлено законом або угодою сторін. При цьому, однак, слід мати на увазі положення частини шостої статті 232 ГК України, за якими нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 4.4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів", у дослідженні обставин, пов'язаних із вчиненням зобов'язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (частина перша статті 264 ЦК України), господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати:

визнання пред'явленої претензії;

зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору;

письмове прохання відстрочити сплату боргу;

підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір;

письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу;

часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Зважаючи на правила, встановлені ч. 1 ст. 264 ЦК України, та правову позицію Пленуму господарського суду касаційної інстанції, суд розцінює лист відповідача № 1509 від 27.02.2017р. та повернення частково 500 пластмасових ящиків, згідно накладної № 1002965 від 10.05.2017р., як дію відповідача, яка перервала перебіг позовної давності.

Частиною 3 ст. 264 ЦК України встановлено, що після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Таким чином, лист № 1509 від 27.02.2017р. та накладна № 1002965 від 10.05.2017р. свідчить про переривання строку позовної давності.

Позивач звернувся з даним позовом до суду 21.06.2017р., тобто в межах строку позовної давності.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача про застосування строків позовної давності.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідача, то витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 49 ГПК України слід покласти на нього пропорційно задоволеним вимогам. У покладенні витрат на послуги адвоката на відповідача слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 193, 231, 232 Господарського кодексу України, ст. ст. 256, 257, 264, 525,526,549,629,901 Цивільного кодексу України, ст. ст. 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України , господарський суд України,-

в и р і ш и в:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАККО Холдинг" (43005, м. Луцьк, вул. Клима Савури 21А, ) на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1)691743,49грн. заборгованості та 10376,16грн. в повернення витрат по сплаті судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Повний текст рішення складено

11.09.2017р.

Суддя В. М. Дем`як