ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"06" вересня 2017 р.Справа № 924/481/17

Господарський суд Хмельницької області у складі:

суддя Вибодовський О.Д., розглянувши матеріали справи

За позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 м. Мукачеве Закарпатської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Олден", с. Давидківці Хмельницького району Хмельницької області

про стягнення 47 030,99 грн.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився.

від відповідача: не з'явився.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно ст. 85 ГПК України.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 м. Мукачеве Закарпатської області звернулася до суду з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Олден", с. Давидківці Хмельницького району Хмельницької області заборгованості в сумі 52 334,80 грн. заборгованості за неналежне виконання договору поставки №ЛН-211827 від 16.02.2016р., з яких 38 960,00 грн. сума основного боргу, 850,39 грн. - 3% річних, 4 691,28 грн. - інфляційні втрати, 7 833,13 грн. - пеня, що утворилася через неналежне виконання укладеного між позивачем та відповідачем договору поставки №ЛН-211827 від 16.02.2016р.

Ухвалою суду від 18 травня 2017 р. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі №924/481/17.

Розпорядженням керівника апарату суду від 19.07.2017р. № 190/17 по справі № 924/481/17 призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв'язку із звільненням судді Магери В,В.

Згідно проколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.07.2017р. справу №924/481/17 передано для розгляду судді Вибодовському О.Д.

Ухвалою суду від 25.07.2017р. суддею Вибодовським О.Д. справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні.

Сторони про час і місце проведення судового засідання повідомленні належним чином. Копії ухвал про порушення провадження у справі сторонам направленні рекомендованими листами, підтвердженням чого є реєстр відправленої рекомендованої кореспонденції, а також поштові повідомлення про вручення представникам обох сторін.

Згідно п. 3.1 Постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (стаття 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців").

Згідно витягу з ЄДРЮФОП місцезнаходженням відповідача є с. Давидківці Хмельницького району Хмельницької області.

Копії ухвал суду про порушення провадження у справі та відкладення розгляду справи відповідачу направлялися рекомендованими листами за даною адресою однак повернулися на адресу суду без вручення з відміткою відділення зв'язку "адресат не проживає".

Розгляд справи неодноразово відкладався через неявку в засідання представника відповідача, востаннє на 10 годину 06.09.2017р.

В процесі розгляду справи, 20.07.2017 року позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, у зв'язку із помилковим розрахунком розміру пені, та згідно з тим що, відповідно до: платіжного доручення № 2118 від 15.06.2017 року була оплачена частина заборгованості у розмірі 1000,00 грн.; платіжного доручення № 2161 від 22.06.2017 року була оплачена частина заборгованості у розмірі 1 000,00 грн.; платіжного доручення №2202 від 03.07.2017 року була оплачена частина заборгованості у розмірі 1 000,00 грн. Враховуючи це просив суд стягнути з відповідача - ТОВ "Олден" на користь позивача - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 борг у загальній сумі 47 030,99 грн., з яких 34960,00грн. сума основного боргу, 850,39 грн. - 3% річних, 4 691,28 грн. - інфляційні втрати, 6529,32грн. - пеня.

Ухвалою суду від 16 серпня 2017року заяву про зменшення позовних вимог задоволено.

01 вересня 2017р. на адресу суду від позивача надійшов лист, в якому останній повідомляє суд, що 21.08.2017р. відповідачем згідно платіжного доручення №2440 від 21.08.2017р. було додатково сплочено частину заборгованості в розмірі 1 000, 00грн.

Крім цього, позивачем подано клопотання в якому просить суд розглянути справу за відсутності представника позивача в зв'язку з його зайнятістю в іншому процесі.

В судове засідання повноважний представник позивача не з'явився.

Судом оглянуто оригінали документів, надіслані на адресу суду позивачем попередньо.

Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, вимог ухвали суду не виконав, письмового відзиву на позов не подав, причин невиконання вимог суду не повідомив.

Відповідно ст.43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи, що судом вжито всіх передбачених ГПК України заходів щодо належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, оскільки ухвали про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи направлялися на юридичну адресу останнього, та те, що судом надавався час сторонам для врегулювання спору в добровільному порядку, а також з огляду на обмеженість строків вирішення даного спору, суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Крім цього, у відповідності до ст. 75 ГПК України, неявка в судове засідання господарського суду представника відповідача не перешкоджає розгляду справи для уникнення зловживання правом з боку відповідача, враховуючи, що судом вжито всіх заходів щодо належного повідомлення відповідача про слухання справи в суді, суд вправі розглядати дану справу по суті, за наявними у ній документами.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне:

16.02.2016р. між сторонами по справі - фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 м. Мукачеве Закарпатської області та ТОВ "Олден", с. Давидківці Хмельницького району Хмельницької області укладено договір поставки за №ЛН-211827, у відповідності до умов якого позивач (постачальник) зобов'язався на протязі дії договору поставити відповідачу (покупцю) на умовах EXW, товар (гумові автошини (шини), автомобільні диски, деталі (матеріали) та інше) за його замовленнями за цінами, в асортименті (за номенклатурою) та кількості, згідно з видатковими накладними, які є невід'ємною частиною договору, а покупець в свою чергу прийняти та оплатити товар на встановлених договором умовах.

Згідно п.2.2 договору, термін поставки товару становить 10 днів від дати отримання замовлення покупця.

На виконання умов даного договору позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 140 760,00грн., підтвердженням чого є видаткові накладні: №1540 від 17.02.2016р. на суму 1 400,00грн., №1541 від 17.02.2016р. на суму 1 400,00грн., №3628 від 31.03.2016р. на суму 10040,00грн., №5697 від 10.05.2016р. на суму 10240,00грн., №5778 від 11.05.2016р. на суму 11200,00грн., №7666 від 13.06.2016р. на суму 9 400,00грн., №9612 від 18.07.2016р. на суму 19120,00грн., №10176 від 22.07.2016р. на суму 18 400,00грн., № 11403 від 12.08.2016р. на суму 9600,00грн., №13133 від 08.09.2016р. на суму 22560,00грн., №13180 від 08.09.2016р. на суму 7400,00грн., №14163 від 22.09.2016р.на суму 20000,00грн. Крім цього, позивачем виставлялися рахунки на оплату товару №206812 від 17.02.2016р, №206816 від 17.02.2016р., №211716 від 24.03.2016р., №219367 від 10.05.2016р., №219578 від 11.05.2016р., №225408 від 11.06.2016р., №231902 від 18.07.2016р., №231643 від 17.07.2016р., №237136 від 12.08.2016р., №242231 від 08.09.2016р., №242346 від 08.09.2016р., №245179 від 22.09.2016р.

В розділі 4 договору сторони обумовили, що вартість товару вважаються остаточно визначеними сторонами в видаткових накладних на момент постачання партії товару. Покупець зобов'язаний здійснити оплату за товар у термін 14 днів від дати отримання товару та підписання представником покупця видаткової накладної. Оплата проводиться шляхом перерахування грошових коштів на поточний банківський рахунок постачальника. Датою оплати вважається день зарахування коштів покупця на поточний рахунок постачальника.

Свої зобов'язання відповідач виконав частково і станом на 15.05.2017 року ним здійснено часткову оплату отриманого у позивача товару у загальній сумі 101 800,00 грн.

Таким чином, основний борг ТОВ "Олден" перед ФОП ОСОБА_1 становив 38 960,00 грн.

В процесі розгляду справи відповідачем частково в добровільному порядку погашено суму основного боргу в розмірі 5000,00грн., а саме 13.06.2017р. платіжне доручення №2095, 15.06.2017р. платіжне доручення №2118, 22.06.2017р. платіжне доручення №2161, 03.07.2017р. платіжне доручення №2202 та 13.07.2017р. платіжне доручення №2258.

Враховуючи це станом на 16.08.2017р. за відповідачем рахується основний борг в сумі 34960,00грн.

Пунктом 5.3 договору сторони узгодили, що у разі невиконання оплати покупець повинен сплатити на користь постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу, за кожен день прострочення.

Крім суми основного боргу позивачем, керуючись ст. 625 ЦК України та згідно п.5.3 договору нараховано та заявлено до стягнення 850,39 грн. - 3% річних, 4 691,28 грн. - інфляційні втрати, 6529,32грн. - пеня.

Досліджуючи надані по справі докази, оцінюючи їх в сукупності, судом до уваги приймається таке.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З положень ст.509 ЦК України, ст.173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Приписами ст.638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк. Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Згідно ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Як вбачається з правовідносин, що виникли між сторонами їм притаманні ознаки, що характеризують цивільні відносини, які виникають з договорів поставки.

Відповідно до п. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

В силу зобов'язання боржник зобов'язаний вчинити на користь кредитора певну дію, в тому числі сплатити борг, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 173 ГК України).

Так, 16.02.2016р. між сторонами по справі - фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 м. Мукачеве Закарпатської області та ТОВ "Олден", с. Давидківці Хмельницького району Хмельницької області укладено договір поставки за №ЛН-211827, у відповідності до умов якого позивач (постачальник) зобов'язався на протязі дії договору поставити відповідачу (покупцю) на умовах EXW, товар (гумові автошини (шини), автомобільні диски, деталі (матеріали) та інше) за його замовленнями за цінами, в асортименті (за номенклатурою) та кількості, згідно з видатковими накладними, які є невід'ємною частиною договору, а покупець в свою чергу прийняти та оплатити товар на встановлених договором умовах.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

На виконання умов даного договору позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 140 760,00грн., підтвердженням чого є видаткові накладні, рахунки на оплату товару.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає, як порушення зобов'язання.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Свої зобов'язання щодо оплати отриманого товару відповідач виконав частково і станом на 15.05.2017 року (на момент звернення до суду з позовною заявою), за ним рахувалася заборгованість в сумі 38 960,00 грн.

В процесі розгляду справи відповідачем частково погашено суму основного боргу і станом на 16.08.2017р. за відповідачем рахувався основний борг в сумі 34960,00грн.

01 вересня 2017р. на адресу суду від позивача надійшов лист, в якому останній повідомляє суд, що 21.08.2017р. відповідачем згідно платіжного доручення №2440 від 21.08.2017р. було додатково сплачено частину заборгованості в розмірі 1 000, 00грн.

Відповідно до п.1-1 ч.1. ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо, зокрема, відсутній предмет спору.

У п.4.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011 року роз'яснено, що господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Таким чином, оскільки відповідачем здійснено часткову оплату заборгованості у розмірі 1000,00 грн., згідно платіжного доручення №2440 від 21.08.2017р., із призначенням платежу оплата за товар згідно договору №ЛН-211827 від 16.02.2016р., тому провадження у справі в частині стягнення 1 000,00 грн. підлягає припиненню на підставі п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України.

Зважаючи на викладене, враховуючи приписи ст. 33 ГПК України, в силу яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, позовні вимоги про стягнення суми основного боргу заявлені правомірно, є обґрунтованими та підлягають задоволенню в розмірі 33960,00 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 850,39 грн. - 3% річних та 4 691,28 грн. - інфляційні втрати, 6529,32грн. - пеня, то статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому враховується, що право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Пунктом 5.3 договору сторони узгодили, що у разі невиконання оплати покупець повинен сплатити на користь постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу, за кожен день прострочення.

На підставі цього позивачем нараховано та заявлено до стягнення 6529,32грн. - пені.

Згідно ст. ст. 1, 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін; розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Враховуючи вказані законодавчі положення, пеня є договірним способом забезпечення зобов'язання, а тому наявність у договорі п. 5.3, що передбачає застосування пені є підставою для задоволення позову, в частині стягнення пені.

Суд, перевіривши правильність нарахування позивачем інфляційних нарахувань, річних та пені встановив, що нарахування проведено правомірно.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задоволити частково.

Згідно ст. 49 ГПК України витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача, в зв'язку із правомірним зверненням позивача до суду з позовом.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82, 83, 84, 85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 АДРЕСА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Олден" с.Давидківці Хмельницький район Хмельницька область про стягнення 47 030,99 грн. (сорок сім тисяч тридцять гривень, 99 копійок) задоволити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Олден" (с.Давидківці Хмельницький район Хмельницька область, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) - 33960,00грн. (тридцять три тисячі дев'ятсот шістдесят грн.) основного боргу, 850,39 грн. (вісімсот п'ятдесят грн.39коп.) - 3% річних, 4 691,28 грн. (чотири тисячі шістсот дев'яносто одна грн. 28коп.) - інфляційних втрат, 6529,32грн. (шість тисяч п'ятсот двадцять дев'ять грн. 32коп.) - пені та 1600,00грн. (одна тисяча шістсот грн.) сплаченого судового збору.

Видати наказ.

Провадження у справі в частині стягнення 1 000,00 грн. заборгованості припинити на підставі п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 08.09.2017р.

Суддя О.Д. Вибодовський

Віддрук. 3 прим.

1 - до справи,

2 - позивачу (02660, м. Київ, пр-т Юрія Гагаріна, 23), простим

3 - відповідачу (31341, с. Давидківці Хмельницького району, Хмельн. обл).