КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2017 р. Справа№ 910/6268/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Алданової С.О.

Смірнової Л.Г.

секретар судового засідання Борух А.С.

за участю представників:

від позивача: Завальнюк В.В. - за належним чином оформленою довіреністю;

від відповідача: не з`явились;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА "ХЛІБ УКРАЇНИ"

на рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2017р.

у справі №910/6268/17 (суддя Балац С.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА "ХЛІБ УКРАЇНИ"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "ТИТАН"

про стягнення 59 016,75 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА "ХЛІБ УКРАЇНИ" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "ТИТАН" з відшкодування 59 016,75 грн. збитків.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем у порушення зобов'язань за договором поставки, укладеним між сторонами спору у спрощений спосіб, передано, а позивачем прийнято товар неналежної якості, що призвело до завдання позивачу збитків у розмірі 59 016,75 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.07.2017р. у справі №910/6268/17 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із мотивами та висновками суду першої інстанції при вирішенні спору, ТОВ "АГРОФІРМА "ХЛІБ УКРАЇНИ" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позов.

Наводячи підстави, з яких порушено питання про перегляд оскаржуваного рішення, скаржником зазначено про прийняття судом першої інстанції рішення, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного господарського суду від 18.08.2017р. визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Кропивна Л.В. судді: Смірнова Л.Г., Алданова С.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.08.2017р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 12.09.2017р.

Відповідач до судового засідання, що відбулось 12.09.2017р., не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Згідно із п. 3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судовою колегією встановлено, що неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами, та, за таких обставин, розгляд справи є можливим.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення апелянта, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується, Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА "ХЛІБ УКРАЇНИ" (покупець) оплатило наданий Товариством з обмеженою відповідальністю "ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "ТИТАН" (постачальник) рахунок-фактуру № Т-00001827 від 19.04.2016р. на оплату металу двома платежами згідно платіжних доручень № 316 від 22.04.2016р. на суму 188 853,60 грн. та № 317 від 25.04.2016р. на суму 47 213,40 грн.

Відповідач виконав заявку на завантаження № 1654 від 22.04.2016р. та в рахунок оплати передав, а представник позивача, який діяв на підставі довіреності, що видана 22.04.2016р. на отримання товару з наступними асортиментними потребами покупця: труба 100 Х 100 Х 4; труба 60 Х 60 Х 4; труба 40 Х 40 Х 4; лист 6; лист 4, прийняв товар.

За твердженням позивача, відповідачем передано товар покупцю, який не відповідав вимогам і відомим продавцю асортиментним потребам покупця, адже товщина труб вказаного діаметру становила 3, а не 4 мм.

11.05.2016р. позивач звернувся до відповідача із вимогою № 102 у триденний строк замінити товар, який ним прийнятий.

17.05.2016р. відповідач письмово (лист № 1705-1) повідомив, що товар був поставлений ним відповідно до оплаченої покупцем рахунку-фактури №Т-00001827 від 19.04.2016р., і продавцю не були відомі асортиментні потреби покупця. Вказував, що поставлений ним товар відповідає супровідним документам.

02.03.2017р. покупець звернувся до постачальника з вимогою про відшкодування збитків в розмірі 59 016,75 грн., у зв'язку із поставкою товару неналежної якості.

Проте вимога залишена постачальником без відповіді та реагування.

Положенням статті 205 Цивільного кодексу України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів (ст. 181 Господарського кодексу України).

Статтею 638 Цивільного кодексу України та частиною 2 статті 180 Господарського кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Вказані вище обставини свідчать про виникнення між сторонами договірних правовідносин з поставки товару, укладеного у спрощений спосіб.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін, а тому обов'язок покупця сплатити продавцеві повну ціну переданого товару складає зміст основних його зобов'язань відповідно до ст. 692 ЦК України.

За статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Зі змісту статті 672 Цивільного кодексу України випливає якщо продавець передав товар в асортименті, що не відповідає умовам договору купівлі-продажу, покупець має право відмовитися від його прийняття та оплати, а якщо він вже оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми. Якщо продавець передав покупцеві частину товару, асортимент якого відповідає умовам договору купівлі-продажу, і частину товару з порушенням асортименту, покупець має право на свій вибір: прийняти частину товару, що відповідає умовам договору, і відмовитися від решти товару; відмовитися від усього товару; вимагати заміни частини товару, що не відповідає асортименту, товаром в асортименті, який встановлено договором; прийняти весь товар.

Товар, асортимент якого не відповідає умовам договору купівлі-продажу є прийнятим, якщо покупець у розумний строк після його одержання не повідомив продавця про свою відмову від нього.

У разі відмови від товару, асортимент якого не відповідає умовам договору купівлі-продажу, або пред'явлення вимоги про заміну цього товару покупець має право відмовитися від оплати цього товару, а якщо він вже оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що від товару, який не відповідав асортиментним потребам покупця, про що в момент передачі товару знав продавець, покупець відмовився, про що письмово сповістив продавця 11.05.2016р. і просив згідно вимоги № 102 у триденний строк замінити товар іншим у відповідності до своїх потреб. Відповідно до ч. 2 ст. 690 ЦК України продавець зобов'язаний забрати (вивезти) товар, не прийнятий покупцем, або розпорядитися ним у розумний строк. При цьому продавець не вважається боржником, який виконав зобов'язання з поставки, і продовжує залишатися зобов'язаним поставити товар покупцю у відповідності з асортиментними потребами останнього, якщо тільки покупець не відмовився від договору і не зажадав повернення сплачених за товар коштів.

Від договору станом на день прийняття рішення позивач не відмовився, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні вимоги позивача про відшкодування з відповідача збитків у розмірі 59 016,75 грн.

Відповідно до частини другої статті 22 ЦК України збитками визнаються витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Зі змісту статей 614, 623 ЦК України та статті 226 ГК України вбачається, що для застосування такого заходу відповідальності, як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) порушення зобов'язання; 2) збитки; 3) причинний зв'язок між порушенням зобов'язання та збитками; 4) вина.

З огляду на встановлене, судова колегія не вбачає підстав для скасування прийнятого судом першої інстанції рішення у даній справі, у зв'язку з чим апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА "ХЛІБ УКРАЇНИ" слід залишити без задоволення, а оскаржуваний судовий акт - без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покладається на апелянта.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА "ХЛІБ УКРАЇНИ" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2017р. у справі №910/6268/17 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2017р. у справі №910/6268/17 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/6268/17 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді С.О. Алданова

Л.Г. Смірнова