ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2017 року Справа № 915/1059/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:Нєсвєтової Н.М. (доповідач), Кондратової І.Д., Ковтонюк Л.В.
розглянувши касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Судноплавна компанія "Укррічфлот" в особі філії публічного акціонерного товариства "Судноплавна компанія "Укррічфлот" "Миколаївський річковий порт"
на постановуОдеського апеляційного господарського суду від 02.02.2017
у справі№ 915/1059/16 Господарського суду Миколаївської області
за позовомпублічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця"
допублічного акціонерного товариства "Судноплавна компанія "Укррічфлот" в особі філії публічного акціонерного товариства "Судноплавна компанія "Укррічфлот" "Миколаївський річковий порт"
простягнення 24 908,08 грн

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився,

відповідача: Щербак Р.І.,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізця" звернулося до господарського суду Миколаївської області з позовом до публічного акціонерного товариства судноплавної компанії "Укррічфлот" в особі філії "Миколаївський річковий порт" про стягнення 24908,08 грн. плати за охорону вантажу, який затримано на станції з причин, що не залежали від залізниці.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 09.11.2016, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 02.02.2017 позовні вимоги задоволені, з відповідача на користь позивача стягнуто 24908,08 грн. та 1378 грн. судового збору.

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями, відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, просить постанову Одеського апеляційного господарського суду від 02.02.2017 та рішення місцевого господарського суду від 09.11.2016 скасувати, прийняти нове рішення яким у задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування попередніми судовими інстанціями норм матеріального права при ухваленні зазначених судових рішень, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх судових інстанцій, між ДП "Одеська залізниця", правонаступником якого є ПАТ "Українська залізниця", і ПАТ СК "Укррічфлот" укладено договір № 1401316 від 01.03.2012 про організацію перевезень і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги, з урахуванням додаткової угоди від 02.12.2015 № 6, предметом якого згідно пп. 1.1 є надання залізницею вантажовласнику послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів, та проведення розрахунків за ці послуги.

24 серпня 2012 року між Одеською залізницею та ПрАТ "Київ-Дніпровське МППЗТ" в особі Ольшанської філії укладено договір № ДН-4/100, з урахуванням додаткової угоди до нього, про експлуатацію залізничної під'їзної колії ПрАТ Київ-Дніпровське МППЗТ дільниця № 3 Миколаївського виробничого району Ольшанської філії, умовами якого передбачено, що згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів і на умовах цього договору експлуатується під'їзна колія, яка належить ПрАТ "Київ-Дніпровське МППЗТ", та примикає стрілкою № 60 до колії № 32 станції Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці.

Час перебування вагонів на під'їзній колії обчислюється з моменту закінчення передавальних операцій при передачі вагонів Залізницею власнику колії до моменту закінчення цих операцій при поверненні Залізниці. У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від власника колії або його контрагента складається акт загальної форми. В акті вказується час початку та закінчення затримки вагонів і їх номери Загальний час, за який вноситься плата за користування вагонами включає час затримки з вини власника колії або його контрагентів та час перебування вагонів у безпосередньому розпорядженні (п. 11 договору № ДН-4/100).

У відповідності до п. 14 договору № ДН-4/100 вагони подаються, зокрема, Миколаївському річковому порту.

Підприємство сплачує залізниці плату: за користування вагонами (контейнерами), за маневрову роботу з вагонами, які надійшли на адресу Власника колії згідно Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом; інші збори і плати згідно Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом та вільних тарифів (п. 16 договору № ДН-4/100).

Сторонами договору погоджено термін його дії 5 років з 02.10.2012 по 01.10.2017 включно (п. 21 договору № ДН-4/100).

Матеріалами справи підтверджується, що у квітні 2016 на станцію Миколаїв-Вантажний на адресу відповідача прибуло 26 вагонів, вантажем зазначено метал. У графі 49 цих накладних унесено запис "Охорона залізниці". Вказані вагони простояли в очікуванні вивантаження на станції призначення Миколаїв-Вантажний з простроченням установлених строків через неприйняття вантажу відповідачем. Викладене також підтверджується витягом з книги повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження форми ГУ-2.

У зв'язку із несвоєчасним вивезенням вагонів із колій станції Миколаїв-Вантажний працівниками станції складено про початок затримки вагонів в очікуванні подачі під вантажні операції з вини клієнта (невиконання переробної спроможності), що підтверджується актами загальної форми ГУ-23 про затримку стрілка ВОХР по охороні цих же вагонів, в яких відображені час початки та закінчення затримки, номери вагонів та причини затримки.

Акти підписано представниками станції Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці та Миколаївського річкового порту.

Зазначені дані були внесені до накопичувальних карток зборів за роботи (послуги) та штрафів, пов'язаних з перевезенням вантажів (вантажобагажу), не підписаних відповідачем з мотивуванням того, що послуги охорони не замовлялися.

Судами також встановлено, що відповідач оплатив надані станцією Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці послуги зі зберігання вантажу у вагонах та плату за користування вагонами без зауважень на підставі складених працівниками станції відомостей плати за користування вагонами форми ГУ-46 №№ 03040399р, 04040406р, 04040407р, 05040408р, 21040449р, 27049110р та накопичувальної картки зборів за роботи (послуги) та штрафів, пов'язаних з перевезенням вантажів (вантажобагажу) форми ФДУ-92 № 05040541, проте відмовився від оплати зборів за охорону вантажу на суму 24908,08 грн. (з урахуванням ПДВ в сумі 4151,35 грн.), нарахованих згідно накопичувальних карток, що й стало підставою для звернення позивача з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд, з яким також погодився й апеляційний, вказав, що матеріалами справи підтверджується факт затримки вантажу, що підлягає охороні з незалежних від Одеської залізниці причин та здійснення охорони вантажу.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів попередніх судових інстанцій з огляду на таке.

Чинним цивільним законодавством України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з врахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони (ч.ч. 1, 2 ст. 193 ГК України).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України).

Відносини у сфері залізничного транспорту загального користування регулюються Законом України "Про транспорт", Законом України "Про залізничний транспорт", Статутом залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та іншими актами законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України (ст.ст. 3, 8 Закону України "Про залізничний транспорт").

Профільне міністерство затверджує Правила перевезення вантажів, Технічні умови навантаження і кріплення вантажів; Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України; інші нормативні документи.

Згідно ст. 71 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під'їзних колій, визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під'їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Нормативні документи, що визначають, зокрема, порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України (ст. 5 Статуту).

Відповідно до п.п. 1.1, 2.1. Правил обслуговування залізничних під'їзних колій, затверджених Наказом Мінтрансу України від 21.11.2000 р. № 644, зареєстрованих Мінюстом України 24.11.2000 за № 875/5096, до залізничних під'їзних колій належать колії, що з'єднані із загальною мережею залізниць безперервною рейковою колією і належать підприємствам, підприємцям, організаціям, установам, незалежно від форм власності, а також громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності (далі - підприємство). Взаємовідносини залізниці з підприємствами, які виконують вантажні роботи на під'їзних коліях, визначаються договорами про експлуатацію під'їзних колій або договорами про подачу та забирання вагонів (додатки 1 та 2). Договори про експлуатацію під'їзних колій укладаються між залізницею і власниками під'їзних колій у разі обслуговування під'їзної колії власним або орендованим локомотивом.

У разі обслуговування під'їзних колій локомотивом власника колії вагони подаються локомотивом залізниці на встановлені договором передавальні колії, на яких провадиться приймання і здавання вагонів. Подальше перевезення вагонів, розставлення їх на місцях навантаження і вивантаження і повернення на передавальні колії забезпечуються локомотивами власника під'їзної колії або його контрагентів (п. 2.5 Правил обслуговування залізничних під'їзних колій).

Згідно п. 6 договору № ДН-4/100, вагони для під'їзної колії подаються локомотивом залізниці на колії сортувального парку, колії 11 або 15, 16 відправного парку станції Миколаїв - Вантажний, згідно вказівки маневрового диспетчера станції. Здавання вагонів провадиться на коліях сортувального парку, колії 11 або 15, 16 відправного парку станції Миколаїв - Вантажний. Подальший рух вагонів виконується локомотивом ПрАТ "Київ - Дніпровське МППЗТ".

Одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу, терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами (ст. 46 Статуту).

Обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу на турою зданими, зазначеними у транспортних документах; у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу. Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли у процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу, і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми (ст. 129 Статуту).

Правилами складання актів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334 і зареєстрованими у Мінюсті України 08.07.2002 за № 567/6855, встановлено, що акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли у процесі перевезення вантажу, багажу чи вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, зокрема, у разі затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства. Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами (п. 3 Правил складання актів).

У відповідності до п. 8 Правил користування вагонами та контейнерами, затвердженими наказом Мінтрансу України від 25.02.1999 № 113 і зареєстрованими в Мінюсті України 15.03.1999 за № 165/3458, у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, в акті загальної форми вказується час (у година та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Судами вірно встановлено, що наявні в матеріалах справи акти загальної форми ГУ-23 на затримку вагонів містять усі перелічені вище реквізити.

Порядок подачі вагонів на під'їзну колію визначено договором № ДН-4/100, пунктом 5 котрого встановлено, що повідомлення про подачу вагонів передається по телефону за 2 години до подачі вагонів на колії сортувального парка, колії 11 або 15, 16 відправного парку станції Миколаїв - Вантажний.

Оскільки доказів подання вагонів залізницею з порушенням установленого сторонами часу відповідачем суду не надано, тому є встановленим факт несвоєчасного вивезення вагонів з вантажем з вини відповідача.

Вантажі, адресовані відповідачу, що знаходилися у несвоєчасно вивантажених вагонах, зокрема, прокат чорних металів та лом чорних металів, уключено до Переліку вантажів, які повинні супроводжуватися особовим складом відомчої воєнізованої охорони на залізничному транспорті на всьому шляху прямування залізницями України, затвердженого наказом Міністерства транспорту і зв'язку України від 20.01.1997 № 18 "Про охорону і супроводження вантажів, що перевозяться залізничним транспортом України", зареєстрованого в Мінюсті України 20.02.1997 за № 36/1840, у редакції наказу Мінінфраструктури України від 27.06.2012 № 363, зареєстрованого в Мінюсті України 12.07.2012 за № 1171/21483, за кодами тарифної групи і позиції 324, 316 відповідно. Зазначений Перелік затверджений профільним міністерством на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 22 лютого 1994 № 106 "Про забезпечення охорони вантажів, що перевозяться залізничним транспортом".

Згідно з пп. 31.1 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язаних з ними послуг (Тарифне керівництво № 1), затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 р. № 317 і зареєстрованого в Мінюсті України 15.03.2009 за № 340/16356, плата за охорону та супроводження вантажів, що підлягають обов'язковій охороні силами відомчої воєнізованої охорони на залізничному транспорті, визначається за тарифами, наведеними в табл. 3, за тарифну відстань. У перевізних документах робиться відмітка "Охорона залізниці" ("Охрана железной дороги").

Плата за охорону не нараховується, якщо супроводження й охорона вантажів, що підлягають охороні силами відомчої воєнізованої охорони на залізничному транспорті, забезпечуються провідником відправника (одержувача), водночас за проїзд провідників плата визначається згідно з пунктом 16 цього розділу; відмітка "Охорона залізниці" ("Охрана железной дороги") у перевізних документах не проставляється (пп. 31.2 Тарифного керівництва № 1).

Якщо на станціях з причин, не залежних від залізниці, виникає затримка вантажу, що охороняється, то з відправника (одержувача, експедитора) додатково справляється плата згідно з табл. 4. Час затримки зазначається в акті загальної форми ГУ-23 з моменту її виникнення до закінчення. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година. (пп. 31.5 Тарифного керівництва № 1).

Як зазначалося вище, на поданих позивачем перевізних документах (залізничних накладних) містяться відмітки в графі 49 "Охорона залізниці", що підтверджує факт охорони вантажу силами ВОХР на залізничному транспорті.

ПАТ "Українська залізниця" здійснено розрахунок зборів за охорону належного відповідачу вантажу у відповідності до приписів Тарифного керівництва № 1, яким встановлено ставку за затримку вантажу при кількості вагонів від 1 до 5 включно, у сумі 24 грн./ваг.-год., та наказу Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 № 317 в редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 26.01.2015 № 13, яким затверджено коефіцієнти, що застосовуються до тарифів Збірника тарифів починаючи з 01.04.2015, зокрема, до тарифів, плат та зборів, що вказані в розділах II і III Збірника тарифів застосовується коефіцієнт 2,002.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх судових інстанцій, що вимоги позивача про стягнення з відповідача платежів за охорону вантажу (користування вагонами), нарахованих ПАТ СК "Укррічфлот" за квітень 2016 в сумі 24908,08 грн. слід задовольнити в повному обсязі, як обґрунтовані.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх судових інстанцій про задоволення позову.

Відповідно до ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного господарського суду та не впливають на них, а тому підстави для її задоволення і скасування постанови Одеського апеляційного господарського суду від 02.02.2017, прийнятої з правильним застосуванням норм матеріального права та дотриманням норм процесуального законодавства, відсутні.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Судноплавна компанія "Укррічфлот" в особі філії публічного акціонерного товариства "Судноплавна компанія "Укррічфлот" "Миколаївський річковий порт" залишити без задоволення, а постанову Одеського апеляційного господарського суду від 02.02.2017 у справі № 915/1059/16 - без змін.

ГоловуючийН. Нєсвєтова
Судді:І. Кондратова
Л. Ковтонюк