ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
11 вересня 2017 рокуСправа № 921/498/16-г/3
УХВАЛА

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Боровець Я.Я.

розглянувши заяву ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Альваро" про розстрочку виконання рішення Господарського суду Тернопільської області від 03.10.2016 (вх. №16246 від 29.08.2017)

у справі №921/498/16-г/3

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ДХЛ Логістика (Україна)", м. Київ

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Альваро", м. Тернопіль

про стягнення заборгованості в розмірі 35 818 грн. 46 коп.

За участю представників сторін:

від заявника (боржника/відповідача): ОСОБА_2 представник (довіреність №2549 від 22.07.2016),

від стягувача (позивача): не з'явився

Представнику заявника у судовому засіданні оголошено склад суду та розяснено його права та обовязки, передбачені ст. ст. 20, 22, 81-1 ГПК України.

Фіксація судового процесу технічними засобами в порядку ст. 81-1 ГПК України не здійснювалася через відсутність відповідного клопотання.

Встановив:

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 03.10.2016 у справі №921/498/16-г/3 позов задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Альваро" (вул. Текстильна, 40 - А м. Тернопіль, ідентифікаційний код 32578276) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ДХЛ Логістика (Україна)" (вул. Волинська, 34, м. Київ, ідентифікаційний код 22945557) - 33 354 грн. 69 коп. основного боргу, 2 260 грн. 77 коп. пені, 203 грн. 00 коп. 3% річних, 1 378 грн. 00 коп. судового збору та 9 300 грн. 00 коп. витрат на оплату послуг адвоката.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 17.01.2017 апеляційну скаргу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Альваро" задоволено частково. Рішення Господарського суду Тернопільської області від 03.10.2016 у справі № 921/498/16-г/3 змінено в частині задоволення позовної вимоги про стягнення 9300,00 грн. витрат на оплату послуг адвоката. В цій частині прийнято нове рішення. Стягнуто з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Альваро" (вул. Текстильна, 40 - А м. Тернопіль, ідентифікаційний код 32578276) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ДХЛ Логістика (Україна)" (вул. Волинська, 34, м. Київ, ідентифікаційний код 22945557) 4 650,00 грн. витрат на оплату послуг адвоката. В решті рішення залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 19.04.2017 еасаційну скаргу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Альваро" залишено без задоволення, а постанову Львівського апеляційного господарського суду від 17.01.2017 у справі №921/498/16-г/3 без змін.

Також, відповідно до вимог статті 116 ГПК України, Господарським судом Тернопільської області видано відповідні накази.

29 серпня 2017 року ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Альваро" звернулося до суду із заявою про розстрочку виконання рішення Господарського суду Тернопільської області від 03.10.2016 у справі № 921/498/16-г/3 (вх.№16246), згідно запропонованого графіку.

Ухвалою суду від 01 вересня 2017 року дана заява прийнята до розгляду та призначено судове засідання на 11.09.2017.

Представник заявника в судовому засіданні підтримав подану заяву з підстав, викладених у ній та наданих пояснень в судовому засіданні, просить її задоволити та розстрочити виконання рішення Господарського суду Тернопільської області від 03.10.2016 у справі №921/498/16-г/3 шляхом сплати рівними частками щомісяця строком на 12 місяців, починаючи з 01.08.2017 (вх. № 16246 від 29.08.2017), посилаючись на складні фінансові взаємовідносини боржника з його контрагентами та укладеними з ними договорами, виплатою грошових коштів іншим контрагентам. Також, ТОВ "Альваро", у своїй заяві вказує про невиконані ним зобов'язання на підставі рішень Господарського суду Тернопільської області від 19.07.2016 у справі №921/293/16-г/10, від 15.02.2017 у справі №921/22/17-г/5, від 29.03.2017 у справі №921/172/17-г/16.

Стягувач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, витребуваних судом документів не подав, причин неявки суду не повідомив.

Розглянувши матеріали справи, заяву про розстрочку виконання судового рішення у справі №921/498/16-г/3, суд прийшов до висновку, що дана заява не підлягає до задоволення. При цьому суд керувався наступним.

Відповідно до вимог статті 124 Конституції України, статті 115 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набули законної сили, є обовязковими до виконання на всій території України і виконуються у порядку встановленому Господарським процесуальним кодексом України та Законом України "Про виконавче провадження".

Статтею 121 ГПК України визначено, що при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Із змісту п. 7.1., п.7.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" вбачається, що господарський суд на підставі статті 121 ГПК має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі - рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання.

Оскільки згадана стаття не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку пред'явлення наказу до виконання. Також не обмежується право заявника на повторне звернення з відповідною заявою, якщо вона вже розглядалася судом.

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до Роз'яснень Пленуму Верховного суду України, викладених в Постанові від 26 грудня 2003 року №14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до статті 121 Господарського процесуального кодексу України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Із вказаного вище випливає, що розстрочка виконання судового рішення можлива лише у виняткових випадках, при наявності доказів та обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення.

Заява обґрунтована тим, що на даний час у відповідача склалися обставини, що ускладнюють виконання рішення суду, на даний час на банківському рахунку боржника не достатньо грошових коштів для погашення заборгованості та відсутнє майно для виконання судового рішення.

На підтвердження скрутного фінансового становища заявник надає тільки ксерокопії рішень Господарського суду Тернопільської області від 19.07.2016 у справі №921/293/16-г/10, від 15.02.2017 у справі №921/22/17-г/5, від 29.03.2017 у справі №921/172/17-г/16.

Отже, обставини, на які боржник посилається не є винятковими, а лише вказують на несприятливість виконання рішення суду для нього у даний час та на можливість настання для нього негативних наслідків у зв'язку з цим, а не на обставини, що унеможливлюють або утруднюють виконання рішення суду у даній справі.

Також, суд враховує, що особа, яка звертається до суду із заявою про розстрочку виконання рішення зобов'язана в порядку статті 33 ГПК України довести обставини та обґрунтувати ті причини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Проте на вимогу суду, викладену в ухвалі від 01.09.2017, так і на пропозицію суду в судовому засіданні 11.09.2017 боржником (заявником) не подано доказів свого важкого фінансового становища (а саме: наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події, тощо).

Наявність судових рішень Господарського суду Тернопільської області від 19.07.2016 у справі №921/293/16-г/10, від 15.02.2017 у справі №921/22/17-г/5, від 29.03.2017 у справі №921/172/17-г/16 , про стягнення з відповідача грошових сум, не є безумовними (винятковими) обставинами, що ускладнюють чи унеможливлюють виконання судового рішення.

Отже, в обґрунтування своїх доводів заявником належних аргументованих доказів щодо розстрочки виконання рішення суду не подано, не підтверджено обставин, які б перешкоджали чи унеможливлювали виконання рішення суду.

Вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансований стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів в економіці держави та інші обставини справи, які б свідчили про можливість надання заявнику розстрочки виконання судового рішення.

При цьому, господарський суд повинен врахувати можливі негативні наслідки як для відповідача (боржника) при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом так і для позивача (стягувача) при затримці виконання рішення.

З огляду на викладене, господарський суд прийшов до висновку, що невжиття заходів для погашення боргу після набрання рішенням законної сили порушує права та інтереси позивача.

Оцінивши зібрані у справі докази, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявником не доведено підстав для задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду, не надано суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені у судовому засіданні, оскільки згідно з ст. ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Окрім того, статтею 42 Господарського кодексу України визначено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Враховуючи вище наведені обставини, у суду відсутні підстави для розстрочки виконання рішення Господарського суду Тернопільської області від 03.10.2016 у справі №921/498/16-г/3.

Керуючись ст. ст. 86, 121 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Альваро" про розстрочку виконання рішення Господарського суду Тернопільської області від 03.10.2016 (вх. №16246 від 29.08.2017) у справі №921/498/16-г/3, відмовити.

2. Копія ухвали направити заявнику, стягувачу рекомендованою кореспонденцією з повідомлення про вручення поштового відправлення.

Суддя Я.Я. Боровець