КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" вересня 2017 р. Справа№ 925/793/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Жук Г.А.

Мальченко А.О.

при секретарі Драчук Р.А.

за участю представників:

від позивача ОСОБА_2 - дов. № 5546 від 15.06.2017

від відповідача Махаринець В.І. - дов. № 3665/09-03 віл 08.06.2017

Прудніков Б.К. - дов. № 4243/09-03 від 03.07.2017

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5

на ухвалу Господарського суду Черкаської області

від 10.08.2017 (суддя Потапенко В.В.)

у справі № 925/793/17

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5

до Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго»

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 10.08.2017 у справі №925/793/17 позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» про зобов'язання вчинити дії залишено без розгляду. Скасовано забезпечення позову - заборону Публічному акціонерному товариству «Черкасиобленерго» та його структурним підрозділам здійснювати дії щодо обмеження чи припинення електропостачання на об'єкт, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Не погоджуючись із згаданою ухвалою, позивач оскаржив її в апеляційному порядку, просив скасувати, а справу передати на розгляд до Господарського суду Черкаської області. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що оскаржувана ухвала винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. За твердженнями апелянта відсутні підстави для залишення даного позову без розгляду на підставі ст. 81 ГПК України, оскільки предметом позову у справі № 925/781/17 є визнання права на отримання електричної енергії, а предметом позову у даній справі № 925/793/17 є зобов'язання здійснювати поставку електричної енергії та здійснити дії щодо відновлення постачання електричної енергії, тобто предмети позовів у даній справі та у справі № 925/781/17 не є однорідними та різняться між собою.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями справу № 925/793/17 за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Жук Г.А., Мальченко А.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.08.2017 апеляційну скаргу прийнято до провадження у визначеному складі суду та розгляд справи призначено на 05.09.2017.

В судове засідання з'явились представники позивача та відповідача, представник позивача підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити за наведених в ній підстав, оскаржувану ухвалу скасувати, а справу передати на розгляд до Господарського суду Черкаської області.

Представники відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції доводи апеляційної скарги заперечили, просили їх відхилити, відтак оскаржувану ухвалу як законну та обґрунтовану залишити без змін з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню.

Так, залишаючи позов без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 81 ГПК України, місцевий суд виходив з того, що позовна вимога у справі №925/793/17 та друга позовна вимога у справі №925/781/17 є ідентичними. Сторони по справі ті самі, зміст позовних заяв по обох справах фактично нічим не відрізняється, за винятком того, що у справі №925/781/17 позивачем заявлено дві позовні вимоги. Тобто, справа №925/793/17 є справою між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, що і справа №925/781/17.

Апеляційний господарський суд не погоджується з такими висновками місцевого суду.

Так, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 81 ГПК України господарський суд залишає позов без розгляду, якщо у провадженні господарського суду або іншого органу, який діє в межах своєї компетенції, є справа з господарського спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Відповідно до п. 4.8. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (зі змінами та доповненнями) залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду господарським судом справи без прийняття рішення суду в зв'язку з виявленням обставин, які перешкоджають розглядові справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Наявність обставин, зазначених у п. 2 ч. 2 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, має доводитися заінтересованою стороною, зокрема, шляхом подання належним чином завіреної копії ухвали суду про порушення провадження у справі зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань».

Юрисдикція судів на підставі ст. 124 Конституції України поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

За приписами ст. 20 ГК України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів. Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб'єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Кожна особа згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Положеннями ч.2 згаданої статті визначено, що способи захисту таких права та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Господарський суд на підставі ст. 2 ГПК України порушує справи за позовними заявами: підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів; державних та інших органів, які звертаються до господарського суду у випадках, передбачених законодавчими актами України; прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави; Рахункової палати, яка звертається до господарського суду в інтересах держави в межах повноважень, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 4-1 ГПК України господарські суди вирішують господарські спори в порядку позовного провадження, передбаченому цим Кодексом.

Позов - це вимога позивача до відповідача, спрямована через суд про захист порушеного або оспорюваного суб'єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі.

Реалізуючи передбачене право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Як встановлено матеріалами справи, з метою захисту свого порушеного права на користування електричною енергією Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 звернувся до Господарського суду Черкаської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго», за якою судом було порушено провадження у справі №925/781/17.

У позовній заяві по справі №925/781/17 позивач просив суд визнати право Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 на отримання електричної енергії відповідно до Договору на користування електричною енергією №2776 від 10.02.2004 року для об'єкту нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 та зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Черкасиобленерго» виконати Договір №2776 від 10.02.2004 в частині поставки електричної енергії фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5 для об'єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1.

Враховуючи факт відключення відповідачем електричної енергії й те, що укладений між сторонами договір є чинним, з метою захисту свого порушеного права Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 звернувся до Господарського суду Черкаської області з іншою позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» (справа № 925/793/17), де просив суд зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Черкасиобленерго» здійснювати поставки електричної енергії Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5 відповідно до Договору на користування електричною енергією №2776 від 10 лютого 2004 року за адресою: АДРЕСА_1.

Таким чином, реалізуючи передбачене законом право на судовий захист, звертаючись до суду позивач просив захистити його порушене право у справі № 925/781/17 шляхом визнання права на отримання електричної енергії за договором та зобов'язання виконувати договір, а у даній справі № 925/793/17 шляхом зобов'язання здійснювати поставку електричної енергії за договором та здійснити дії щодо відновлення постачання електричної енергії, що свідчить про те, що вибрані позивачем способи захисту порушеного права, відповідно й предмети позовів у справі № 925/793/17 та у справі № 925/781/17 не є однорідними.

За приписами ч. 5 ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 106 ГПК України у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвал про відмову у прийнятті позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, припинення провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

За таких обставин, апеляційний господарський суд вважає, що наведені місцевим судом обґрунтування оскарженої ухвали є незаконними, достатніх підстав для залишення позову без розгляду по справі немає, відтак апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала місцевого суду - скасуванню з надісланням матеріалів справи до місцевого суду для розгляду справи по суті.

У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір на підставі ст. 49 ГПК України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За приписами п.4.8. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у частині сьомій статті 106 ГПК з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 49 ГПК

З огляду на скасування судом апеляційної інстанції ухвали місцевого господарського суду з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, має бути здійснено місцевим судом за результатами розгляду ним справи за загальними правилами ст. 49 ГПК України.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 99, 101-106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 задовольнити, ухвалу Господарського суду Черкаської області від 10.08.2017 у справі № 925/793/17 - скасувати.

Матеріали справи №925/793/17 надіслати до Господарського суду Черкаської області для розгляду справи по суті.

Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді Г.А. Жук

А.О. Мальченко