УХВАЛА

12.09.2017Справа № 910/10146/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Мандриченка О.В., розглянувши заяву РіГО Трейдінг Ес.Ей.

про вжиття заходів до забезпечення позову

у справі № 910/10146/17

За позовом РіГО Трейдінг Ес.Ей.

до ОСОБА_1 (відповідач 1); Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (відповідач 2);

про дострокове припинення дії міжнародної реєстрації на знак для товарів і послуг.

Представники:

Від позивача: Слабко Т. О., представник, довіреність № б/н від 06.02.2017 р.;

Стефанович Д. Р., представник, довіреність № б/н від 06.02.2017 р.;

Від відповідача 1: не з'явилися;

Від відповідача 2:Романенко Ю. О., представник, довіреність № 2434-03/301 від 09.08.2017

Саламов О. В., представник, довіреність № 2434-03/363 від 06.06.2017 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач у поданій до господарського суду позовній заяві просить достроково повністю припинити дію в Україні міжнародної реєстрації НОМЕР_1 від 01.08.2008 на знак для товарів і послуг ІНФОРМАЦІЯ_1 на ім'я ОСОБА_1 [ОСОБА_1] (АДРЕСА_1 [АДРЕСА_1]) та зобов'язати Міністерство економічного розвитку і торгівлі України повідомити Міжнародне бюро Всесвітньої організації інтелектуальної власності про дострокове припинення дії на території України міжнародної реєстрації НОМЕР_1 від 01.08.2008 на знак для товарів і послуг ІНФОРМАЦІЯ_2 повністю.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.06.2017 року порушено провадження у справі № 910/10146/17, розгляд справи призначено на 12.09.2017 року.

Через канцелярію Господарського суду міста Києва 21.06.2017 позивач подав суду заяву про вжиття заходів до забезпечення позову, в якій просив вжити заходи до забезпечення позову, а саме:

- Заборонити ОСОБА_1 [ОСОБА_1] (АДРЕСА_1 [АДРЕСА_1]) до винесення Господарським судом міста Києва рішення по суті даної справи здійснювати будь-які дії з передачі іншим особам повністю чи частково виключних майнових прав інтелектуальної власності на знак для товарів і послуг ІНФОРМАЦІЯ_2 за міжнародною реєстрацією НОМЕР_1 по відношенню до України;

- Заборонити ОСОБА_1 [ОСОБА_1] (АДРЕСА_1 [АДРЕСА_1]) до винесення Господарським судом міста Києва рішення по суті даної справи здійснювати дії (подавати заяви, клопотання тощо), пов'язані з внесенням до Міжнародного реєстру знаків для товарів і послуг будь-яких змін, пов'язаних із зміною особи власника (власників) знака для товарів і послуг ІНФОРМАЦІЯ_2 за міжнародною реєстрацією НОМЕР_1 по відношенню до України;

- Заборонити ОСОБА_1 [ОСОБА_1] (АДРЕСА_1 [АДРЕСА_1]) до винесення Господарським судом міста Києва рішення по суті даної справи відмовлятися від охорони в Україні знака для товарів і послуг ІНФОРМАЦІЯ_2 за міжнародною реєстрацією НОМЕР_1 по відношенню до України;

- Заборонити Міністерству економічного розвитку і торгівлі України (01008, Україна, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 12/2; ) звертатись (надсилати повідомлення, сповіщення, заяви, тощо) до Міжнародного бюро Всесвітньої організації інтелектуальної власності для цілей внесення до Міжнародного реєстру записів про зміну права власності на знак ІНФОРМАЦІЯ_2 за міжнародною реєстрацією НОМЕР_1 по відношенню до України, про відмову від знака ІНФОРМАЦІЯ_2 за міжнародною реєстрацією НОМЕР_1 по відношенню до України.

Обгрунтовуючи свою заяву про вжиття заходів до забезпечення позову позивач посилається на недопущення можливого передання відповідачем-1 виключних майнових прав інтелектуальної власності на знак для товарів і послуг ІНФОРМАЦІЯ_2 за міжнародною реєстрацією НОМЕР_1 іншій особі (фізичній чи юридичній), а також зазначає, що повна чи часткова відмова від охорони в Україні вказаного знака може спричинити затягування розгляду цієї справи (внаслідок виникнення необхідності заміни первісного відповідача належним відповідачем), вплинути на підвідомчість та підсудність даного спору, а також може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі.

Необхідність вжиття зазначених заходів забезпечення позову шляхом заборони Відповідачу-1 вчиняти певні дії відносно спірного свідоцтва обґрунтовується тим, що у відповідності до п. 7 ст. 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» (надалі за текстом - «Закон про товарні знаки»), власник свідоцтва може передавати будь-якій особі право власності на знак повністю або відносно частини зазначених у свідоцтві товарів і послуг, на підставі договору.

Пунктом 8 ст. 16 Закону про товарні знаки передбачається право власника свідоцтва надавати будь-якій особі дозвіл (видавати ліцензії) на використання знака на підставі ліцензійного договору.

Таким чином, відповідач 1 може передати будь-якій особі право власності на спірний знак повністю або відносно частини зазначених у свідоцтві товарів і послуг, на підставі договору.

Укладання договорів відповідачем 1 може призвести до необхідності залучення до справи нових учасників процесу та порушення розумних строків розгляду даної справи.

В подальшому неможливість виконання вірогідного рішення суду про задоволення позову буде полягати у тому, що власником спірного свідоцтва на момент винесення судового рішення може вже бути зовсім інша особа чи інші особи, що зробить неможливим припинення порушення прав інтелектуальної власності позивача.

Крім того, власник спірного свідоцтва у відповідності до вимог ст. 18 Закону про товарні знаки може відмовитися повністю або частково від свідоцтва. В разі такої відмови, в силу положень ст. 22 Закону про товарні знаки, ніхто інший, крім колишнього власника свідоцтва не має право на повторну реєстрацію знаку протягом 3-х років після припинення дії свідоцтва, що зробить також неможливим виконання рішення суду, в разі його задоволення.

Відповідно до ст. 65 Господарського процесуального кодексу України з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору суддя вчиняє певні дії по підготовці справи до розгляду, в тому числі вирішує питання про вжиття заходів до забезпечення позову.

Статтями 66, 67 ГПК України передбачено право господарського суду за заявою сторони або з своєї ініціативи вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Позов забезпечується в тому числі й забороною відповідачеві вчиняти певні дії.

В постанові Пленуму ВГСУ від 26.12.2011р. №16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" сформульована позиція Вищого господарського суду України про доцільність вирішення питання про вжиття забезпечувальних заходів саме на стадії підготовки справи до розгляду.

Тож, заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Питання про забезпечення позову може вирішуватися господарським судом як без проведення окремого судового засідання, так і в засіданні з викликом представників сторін, інших учасників судового процесу із заслуховуванням їх думки.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

В п. 9 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011р. №16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" встановлено, що виносячи ухвалу про заборону відповідачеві вчиняти певні дії, господарський суд повинен точно визначити, які саме дії забороняється вчиняти. Помилковими слід визнавати ухвали, якими боржникам забороняється користуватись їх майном, якщо через особливості цього майна користування ним не тягне знищення або зменшення його цінності. За наявності підстав для застосування такого заходу до забезпечення позову господарський суд може заборонити витрачання майна на власні потреби, відчуження його у будь-який спосіб, у тому числі здійснення тих чи інших платежів або перерахування авансом певних сум тощо. Якщо з урахуванням особливостей майна користування ним не тягне за собою його знищення або зменшення його цінності, то для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом заборони відповідачеві користуватися таким майном підстави, як правило, відсутні.

Такі правила повинні застосовуватись і до інших осіб, яким на підставі статті 67 ГПК забороняється вчинення дій щодо предмета спору.

Господарський суд не повинен вживати таких заходів до забезпечення позову, які фактично є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

За таких обставин, враховуючи пов'язаність заходів забезпечення позову з його предметом, високу ймовірність утруднення або унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову та невжиття заходів забезпечення позову, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання позивача про вжиття заходів до забезпечення позову.

При цьому, обраний спосіб забезпечення позову співвідноситься з предметом позову, а отже існує конкретний зв'язок між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, а тому вжитий судом захід до забезпечення позову спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення, у разі задоволення позову.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 65, 66, 67 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву РіГО Трейдінг Ес.Ей. про вжиття заходів до забезпечення позову задовольнити.

2. До прийняття судового рішення по суті даної справи і набрання ним законної сили вжити заходи до забезпечення позову, а саме:

2.1. Заборонити ОСОБА_1 [ОСОБА_1] до винесення Господарським судом міста Києва рішення по суті даної справи здійснювати будь-які дії з передачі іншим особам повністю чи частково виключних майнових прав інтелектуальної власності на знак для товарів і послуг ІНФОРМАЦІЯ_2 за міжнародною реєстрацією НОМЕР_1 по відношенню до України;

2.2. Заборонити ОСОБА_1 [ОСОБА_1] до винесення Господарським судом міста Києва рішення по суті даної справи здійснювати дії (подавати заяви, клопотання тощо), пов'язані з внесенням до Міжнародного реєстру знаків для товарів і послуг будь-яких змін, пов'язаних із зміною особи власника (власників) знака для товарів і послуг ІНФОРМАЦІЯ_2 за міжнародною реєстрацією НОМЕР_1 по відношенню до України;

2.3. Заборонити ОСОБА_1 [ОСОБА_1] до винесення Господарським судом міста Києва рішення по суті даної справи відмовлятися від охорони в Україні знака для товарів і послуг ІНФОРМАЦІЯ_2 за міжнародною реєстрацією НОМЕР_1 по відношенню до України;

2.4. Заборонити Міністерству економічного розвитку і торгівлі України (01008, Україна, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 12/2; ) звертатись (надсилати повідомлення, сповіщення, заяви, тощо) до Міжнародного бюро Всесвітньої організації інтелектуальної власності для цілей внесення до Міжнародного реєстру записів про зміну права власності на знак ІНФОРМАЦІЯ_2 за міжнародною реєстрацією НОМЕР_1 по відношенню до України, про відмову від знака ІНФОРМАЦІЯ_2 за міжнародною реєстрацією НОМЕР_1 по відношенню до України.

3. Стягувачем за даною ухвалою є РіГО Трейдінг Ес.Ей. (RiGO Trading S.А.) (6, Рут ду Трев, ЕВВС - Корпус Е, L-2633, м. Зеннінгерберг, Люксембург) [6, Route de Treves, ЕВВС - Building Е, L- 2633, Senningerberg, Luxembourg].

4. Боржниками за даною ухвалою є:

- ОСОБА_1 [ОСОБА_1] АДРЕСА_1[АДРЕСА_1];

- Міністерство економічного розвитку і торгівлі України (01008, Україна, м. Київ, вулиця М. Грушевського 12/2; Ідентифікаційний код юридичної особи 37552556).

Ухвала є виконавчим документом, набирає законної сили з 12.09.2017 р. і дійсна для пред'явлення до виконання до 12.09.2018 р.

Суддя О.В. Мандриченко