ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

11 вересня 2017 рокуСправа № 921/22/17-г/5
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гирили І.М. розглянув заяву за вих. № 148 від 31.08.2017 (вх. №16468 від 31.08.2017) ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Альваро" про розстрочку виконання судового рішення у справі

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "РЄЛІТ", вул. Мельникова, буд. 12, м. Київ, Київська область, 04050

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Альваро", вул. Текстильна, буд. 40-А, м. Тернопіль, Тернопільська область, 46010

про стягнення 58 968 грн 16 коп.

За участі представників:

Стягувача: не прибув

Боржника: ОСОБА_2 уповноваженого, довіреність б/н від 22.07.2016

В судовому засіданні представнику відповідача (боржника) розяснено процесуальні права та обовязки, передбачені ст. ст. 20, 22, 81-1 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України).

В порядку ст. 81-1 ГПК України, технічна фіксація судового засідання не здійснюється.

Суть справи:

В провадженні Господарського суду Тернопільської області знаходилась справа №921/22/17-г/6 за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "РЄЛІТ" до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Альваро" про стягнення 58 968 грн 16 коп.

31.08.2017 ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Альваро", в порядку ст. ст. 22, 121 ГПК України, звернулося до суду із заявою за вих. № 148 від 31.08.2017 (вх. №16468 від 31.08.2017) про розстрочку виконання рішення Господарського суду Тернопільської області від 15.02.2017 у справі № 921/22/17-г/5 згідно запропонованого ним графіку.

В обґрунтування заяви посилається на складні фінансові взаємовідносини з контрагентами та укладеними з ними договорами, виплатою грошових коштів іншим контрагентам. Зазначає, що в підприємства існують зобов'язання і по інших судових рішеннях Господарського суду Тернопільської області, а саме: по рішенню від 19.07.2017 у справі 921/293/16-г/10 щодо стягнення заборгованості в розмірі 76 637,44 грн на користь ТОВ "ТНП.КОМ", по рішенню від 03.10.2016 у справі 921/498/16-г/3 щодо стягнення заборгованості в розмірі 41 846,46 грн на користь ТОВ "ДХЛ Логістика (Україна)", по рішенню від 29.03.2017 у справі 921/172/17-г/16 щодо стягнення заборгованості в розмірі 9 056,73 грн на користь ТОВ "Володимирська фабрика гофротари". Наголошує на тому, що ТзОВ "Альваро" робить все можливе для погашення заборгованості перед ТОВ "РЄЛІТ", неодноразово зверталось до позивача з пропозицією щодо укладення мирової угоди з графіком оплати, має намір повністю та добровільно погасити борг шляхом перерахування сум на банківський рахунок стягувача. Проте на даний час на банківському рахунку боржника не достатньо грошових коштів та відсутнє майно для виконання судового рішення. Стверджує, що Компанія, у зв"язку із скрутним матеріальним становищем та відсутністю готового продукту, реалізація якого могла б покращити фінансовий стан, фактично опинилась перед загрозою банкрутства. Зазначає, що припинення діяльності ОСОБА_1 призведе до втрати робочих місць близько 20 працівників.

В підтвердження наведеного до матеріалів заяви долучає: копію рішення Господарського суду Тернопільської області від 19.07.2017 у справі 921/293/16-г/10, копію рішення Господарського суду Тернопільської області від 03.10.2016 у справі 921/498/16-г/3, копію рішення Господарського суду Тернопільської області від 29.03.2017 у справі 921/172/17-г/16, докази на підтвердження повноважень особи, яка підписала заяву № 148 від 31.08.2017 (протокол № 28 від 05.02.2014).

Розпорядженням заступника керівника апарату Господарського суду Тернопільської області від 31.08.2017, у зв'язку із перебуванням судді Андрушків Г.З., яка розглядала дану справу, з 01.09.2017 у відпустці, відповідно до пункту 2.3.47. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду заяви ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Альваро" про розстрочку виконання судового рішення було призначено повторний автоматичний розподіл справи №921/22/17-г/5, за результатами якого визначено суддю Гирилу І.М.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 01.09.2017 по розгляду заяви ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Альваро" за вих. № 148 від 31.08.2017 (вх. №16468 від 31.08.2017) про розстрочку виконання рішення призначено судове засідання на 12:30 год. 11.09.2017; зобов'язано сторін надати додаткові документи.

В судове засідання 11.09.2017 повноважний представник стягувача за виконавчим документом (позивача у справі) не прибув, витребовуваних судом в ухвалі від 01.09.2017 документів не надав, причин неприбуття не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в порядку ст. 64 ГПК України.

Повноважний представник ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Альваро" (заявника/боржника за виконавчим документом) в судове засідання 11.09.2017 прибув, заяву за вих. № 148 від 31.08.2017 про розстрочку виконання судового рішення підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у ній. Окрім того, надав додаткові обґрунтування до заяви про розстрочку виконання судового рішення, згідно яких, зокрема, вказав про: -наявність дебіторської заборгованості в загальній сумі 353 663,44 грн, у зв'язку із неналежним виконанням контрагентами відповідача своїх зобовязань, та вчинення ним дій щодо повернення даних сум з метою погашення заборгованості перед позивачем; -поступовий спад реалізації продукції за останні роки; -сезонність бізнесу. Просить суд надати право боржнику виконати судове рішення частинами з метою уникнення повної зупинки діяльності ОСОБА_1. Поряд з цим, на виконання вимог ухвали суду від 01.09.2017 доказів на підтвердження викладених у заяві про розстрочку виконання рішення обставин не надав.

Пунктом 7.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" №9 від 17.10.2012 передбачено, що заяву про надання відстрочки, розстрочки, зміну способу і порядку виконання рішення слід розглядати за правилами ГПК.

Питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення, ухвали, постанови, зміну способу та порядку їх виконання повинно бути розглянуто господарським судом протягом 10 днів з дня подання заяви. За змістом п. 25 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 11.04.2005р. №01-8/344 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2004 році",господарський суд не може продовжити встановлений частиною першою статті 121 ГПК України строк розгляду заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення, зміну способу та порядку виконання рішення, ухвали, постанови.

За даних обставин, зважаючи на те, що стягувач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду заяви, що брати участь в судовому засіданні є правом сторони, беручи до уваги встановлений чинним законодавством присічний термін розгляду поданих в порядку ст. 121 ГПК України заяв, суд розглядає заяву за вих. № 148 від 31.08.2017 (вх. №16468 від 31.08.2017) без участі представника стягувача, за наявними в справі документами.

Розглянувши заяву за вих. № 148 від 31.08.2017 (вх. №16468 від 31.08.2017) ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Альваро" про розстрочку виконання рішення Господарського суду Тернопільської області від 15.02.2017 у справі №921/22/17-г/5, оцінивши представлені боржником документи в їх сукупності, судом встановлено наступне:

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 15.02.2017 (суддя Андрушків Г.З.), залишеним без змін Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 10.05.2017, позовні вимоги задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_2," вул. Текстильна, буд. 40-А, м. Тернопіль, Тернопільська область, , на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "РЄЛІТ", вул. Мельникова, буд. 12, м. Київ, Київська область, , 48 536 грн 00 коп. основного боргу, 7 358 грн 76 коп. інфляційних втрат та 2 073 грн 40 коп. 3% річних та 1 378,00 грн в повернення витрат по сплаті судового збору.

07.06.2017 Господарським судом Тернопільської області, на підставі ст. 116 ГПК України, видано відповідний наказ про примусове виконання рішення суду у даній справі.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

В силу приписів ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

В п. 7.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012р. „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України, з наступними змінами та доповненнями, зазначено, що господарський суд на підставі статті 121 ГПК має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі - рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ГПК України, за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони виконавчого провадження або за власною ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Оскільки згадана стаття не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку пред'явлення наказу до виконання. Також не обмежується право заявника на повторне звернення з відповідною заявою, якщо вона вже розглядалася судом.

Виходячи зі змісту зазначеної статті, обовязково умовою надання відстрочки чи розстрочки виконання рішення є наявність виключно виняткових обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Обовязок доказування обставин щодо ускладнення чи неможливості виконання рішенняпокладається на особу, яка звертається із заявою про надання відстрочки чи розстрочки рішення.

Таким чином, в основу судового акту про надання, зокрема, розстрочки виконання рішення суду, має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання.

При цьому, розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Доказом існування скрутного фінансового становища є офіційна фінансова звітність, відповідна документація (баланс, з відміткою та штампом відповідного органу, до якого подавався баланс; звіт про фінансові результати з відміткою та штампом відповідного органу, до якого подавався звіт, тощо), достовірність якої підтверджена належними засобами.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом, але перш за все повинен враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

Згідно рішення Конституційного Суду України № 5-пр/2013 від 26.06.2013р., розстрочка виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Слід зазначити, що норми ГПК України не визначають переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення суду чи ускладнюють його виконання, а передбачені ст. 121 ГПК України обставини, з якими закон пов'язує можливість надання відстрочки чи розстрочки, є оціночними.

Відповідно до ст. 4-3 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 34 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як вже зазначалось вище, в обґрунтування підстав для надання розстрочки виконання рішення суду заявник посилається на важкий фінансовий стан, зумовлений: наявністю заборгованості по рішеннях Господарського суду Тернопільської області від 19.07.2017 у справі 921/293/16-г/10, від 03.10.2016 у справі 921/498/16-г/3, від 29.03.2017 у справі 921/172/17-г/16; відсутністю готового продукту, реалізація якого могла б підвищити майновий стан; поступовим спадом реалізації продукції за останні роки; сезонністю бізнесу загалом; незначної кількість грошових коштів на банківському рахунку боржника та відсутністю майна.

Поряд із цим, жодних доказів відсутності доходів, коштів, майна, збитковості діяльності ОСОБА_1 та/або письмових доказів в обґрунтування скрутного фінансового становища підприємства боржника заявником не надано.

Долучені ж боржником до заяви за вих. № 148 від 31.08.2017 (вх. №16468 від 31.08.2017) про розстрочку виконання рішення господарського суду Тернопільської області від 15.02.2017 у справі №921/22/17-г/5 копії рішень Господарського суду Тернопільської області від 19.07.2017 у справі 921/293/16-г/10, від 03.10.2016 у справі 921/498/16-г/3, від 29.03.2017 у справі 921/172/17-г/16 не є тими належними та допустимими доказами, що підтверджують винятковість обставин, які ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим та можуть бути підставою для розстрочки сплати боргу відповідачу, а лише свідчать про наявність у останнього кредиторської заборгованості перед іншими субєктами господарювання.

Слід також зазначити, що прийняття до уваги лише доводів відповідача, не враховуючи при цьому матеріальний стан та інтереси позивача, буде порушенням принципів змагальності та рівності сторін перед законом і судом, передбачених статтями 42 та 43 ГПК України.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 17 травня 2005 року у справі "Чіжов проти України" (заява № 6962/02) зазначено, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені в параграф 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Таким чином, враховуючи, що боржник не довів належними та допустимими доказами наявність виключно виняткових обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, а також приймаючи до уваги, що надання розстрочки сплати боргу може завдати шкоди правам та інтересам стягувача, суд визнає заяву боржника №148 від 31.08.2017 про розстрочку виконання рішення Господарського суду Тернопільської області від 15.02.2017 по справі №921/22/17-г/5 необґрунтованою та відмовляє у її задоволенні.

Поряд з цим, суд вважає за доцільне зазначити, що в силу приписів ст. 121 ГПК України, право заявника на повторне звернення із відповідною заявою про розстрочку виконання судового рішення, якщо вона вже розглядалася судом, не обмежене та може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку пред'явлення наказу до виконання.

За даних обставин, керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 86, 87, 121 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви за вих. № 148 від 31.08.2017 (вх. №16468 від 31.08.2017) ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Альваро" про розстрочку виконання рішення господарського суду Тернопільської області від 15.02.2017 №921/22/17-г/5 відмовити.

2. Ухвалу направити учасникам судового процесу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення.

Суддя І.М. Гирила