номер провадження справи 32/85/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2017 Справа № 908/1366/17

за позовом Приватного акціонерного товариства Львівобленерго, (79026, м. Львів, вул.Козельницька, 3)

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства Дрогобицький завод автомобільних кранів, (69006, м. Запоріжжя, вул. Північне Шосе, 4)

про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію за договором № 90149 від 14.06.2006р.

Суддя Колодій Н.А.

Відомості про представників сторін та учасників судового процесу:

від позивача не зявився.

від відповідача - не зявився.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов Приватного акціонерного товариства Львівобленерго до ОСОБА_1 акціонерного товариства Дрогобицький завод автомобільних кранів про стягнення 495 506грн. 69 коп., яка складається з 236780 грн. 67 коп. боргу за спожиту активну електроенергію, 5609 грн. 27 коп. боргу за перетікання реактивної енергії, 153262 грн. 36 коп. пені, 82 999 грн. інфляційних нарахувань та 16 854 грн. 55 коп. 3% річних.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 05.07.2017р. позовну заяву Приватного акціонерного товариства Львівобленерго прийнято до провадження, провадженню присвоєно номер 32/85/17. Справа призначена до розгляду на 19.07.2017р., у сторін витребувані документи і матеріали, необхідні для вирішення спору.

Ухвали суду були направлені на адреси сторін, в установленому законом порядку та в строк.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму ВГС від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування ГПК України", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК (1798-12 ).

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні, протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81-1 ГПК) (1798-12), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців) і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Представники сторін в судове засідання не зявились.

04.09.2017р. справу розглянуто, згідно зі ст. 75 ГПК України та оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Справа розглянута без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

На розгляд суду передано спір про стягнення з ОСОБА_1 акціонерного товариства Дрогобицький завод автомобільних кранів про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію за договором № 90149 від 14.06.2006р. з урахуванням суми пені, інфляційних витрат та 3 % річних.

Порядок постачання електричної енергії та взаємовідносини зі споживачами усіх форм власності регулюється спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про електроенергетику» (в подальшому - Закон), Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України № 28 від 31.07.1996р., (із змінами" та доповненнями - в подальшому ПКЕЕ).

Стаття 26 Закону «Обов'язки та відповідальність споживачів енергії» вказує, що споживання енергії можливо лише на підставі договору з енергопостачальником. Згідно ПКЕЕ, а саме - розділ 5 «Укладення договору», пункт 5.1., якого вказує, що договір на постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін. Споживання електроенергії без договору не допускається.

14.06.2006р. між ВАТ «Львівобленерго» (перейменоване у ПрАТ «Львівобленерго» відповідно до вимог Закону України «Про акціонерні товариства») та ВАТ «Дрогобицький завод автомобільних кранів», перейменоване відповідно у ПАТ, укладено договір про постачання електричної енергії № 90149 (в подальшому договір).

Згідно з п.2.2.2 договору, постачальник зобов'язується постачати споживачу електроенергію, як різновид товару, в обсягах та відповідно до умов цього договору та додатків до нього.

Відповідно до п.2.3.3 договору, споживач зобов'язується оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків №2 «Порядок розрахунків» та №9 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії».

На підставі п. 6.33. Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України № 28 від 1996р. (із змінами та доповненнями), Методики обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії між електропередавальною організацією та її споживачами, погодженої НКРЕ, затвердженої наказом Мінпаливенерго України від 17.01.2002 р. №19, було укладено додаток №7а до договору № 90149 від 14.06.2006 р. «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії». Згідно з п. 2.3.4. договору, споживач зобов'язується здійснювати оплату за перетікання реактивної електроенергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача згідно з додатком №7а (76).

Згідно з пунктом 5 додатку №2 «Порядок розрахунків», остаточний розрахунок споживача за електричну енергію спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії визначеного за показниками розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором, та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених ПКЕЕ.

Пунктом 7 зазначеного додатку передбачено, що тривалість періоду для оплати отриманих рахунків має не перевищувати 5 операційних днів з дня отримання рахунку.

Оцінивши надані суду документальні докази в їх сукупності, судом встановлено,

Цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є: договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідач своїх зобов'язань за договором не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість з оплати активної електричної енергії в розмірі 236 780,67 грн. та реактивної електричної енергії в розмірі 5 609,27 грн., що вбачається із розрахунків до позовної заяви.

Вищевказану заборгованість відповідач станом на день розгляду спору по суті не сплатив.

Разом з тим, згідно з положеннями пункту 4.2.1. договору за внесення платежів, передбачених цим договором, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Окрім цього, пунктом 8 додатку №2 передбачено, що у разі несвоєчасної оплати платежів, обумовлених даним договором, постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування пені, суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми.

З урахуванням приписів ст. 549 ЦК України та Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» правовими наслідками порушення грошового зобов'язання, тобто зобов'язання сплатити кошти, є обов'язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Відтак, враховуючи зазначені положення ЦК України, Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» та п.4.2.1 договору відповідачу проведено нарахування пені в сумі 149 152,88 грн. за активну електроенергію та 4 109,48 грн. за реактивну електроенергію.

Відповідно до вимог Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань № 543/96-ВР від 22.11.1996 р. платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Перевіривши розрахунок пені суд встановив, що розрахунок здійснено вірно, сума пені в розмірі 149 152,88 грн. за активну електроенергію та 4 109,48 грн. за реактивну електроенергію предявлені до стягнення обґрунтовано та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.625 ЦК України та пункту 8 Додатку №2 до договору «Порядок розрахунків», проведено нарахування 3% річних з простроченої суми у розмірі 16 402,73 грн. за активну електроенергію, 451,82 грн. за реактивну електроенергію та інфляційні нарахування у сумі 80 774,71 грн. за активну електричну енергію, 2 225,13 грн. за реактивну електричну енергію.

Перевіривши розрахунок 3% річних суд встановив, що розрахунок здійснено вірно, 3% річних підлягають стягненню в сумі 16 402,73 грн. за активну електроенергію, 451,82 грн. за реактивну електроенергію.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат суд встановив, що розрахунок здійснено некоректно, інфляційні втрати підлягають частковому задоволенню, оскільки індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Інфляційні витрати повязані з інфляційними процесами в державі та за своєю природою є компенсацією за понесені збитки, завдані знеціненням грошових коштів, а три відсотки річних є платою за користування коштами, які не були своєчасно сплачені боржником. Вказана правова позиція викладена в інформаційному листі Верховного Суду України № 3.2-2005 від 15.07.2005 року.

Відповідно до листа Верховного Суду України від 03.04.1997р. №62-97р «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ», якщо сума боргу повинна бути сплачена в період з 1 по 15 числа відповідного місяця, то вона індексується з рахунком цього місяця, а якщо сума повинна бути сплачена з 16 по 31 число відповідного місяця, то вона індексується з наступного місяця.

Щодо методики нарахування позивачем суми індексу інфляції, слід зазначити, що згідно Інформаційного листа ВГС України від 17.07.2012р. № 01-06/928/2012р. «Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справі окремих норм матеріального права», сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція - постанова Вищого господарського суду України від 05.04.2011 № 23/466 та лист Верховного Суду України "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.1997 № 62-97р).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (судова практика постанова Вищого господарського суду України від 01.02.2012 № 52/30).

Здійснюючи розрахунок суми індексу інфляції позивач не врахував, що індекс інфляції розраховується за місяць взявши перший період нарахування індексу інфляції з 01.01.2017р. по 10.01.2017р. за спожиту активну та реактивну електричну енергію.

Таким чином, судом встановлено до сума індексу інфляції, що нарахована позивачем за спожиту та несплачену відповідачем активну електричну енергію складає 76652 грн. 87коп., а за реактивну електричну енергію 2115 грн. 81 коп., разом 78768 грн. 68 коп.

Враховуючи викладене, позовні вимоги слід задовольнити частково.

Згідно зі ст. 49 ГПК України, витрати зі сплати судового збору, в частині задоволених вимог покладаються відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 75, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства Львівобленерго, (79026, м. Львів, вул.Козельницька, 3) до ОСОБА_1 акціонерного товариства Дрогобицький завод автомобільних кранів, (69006, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, 4, код 00240158) задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства Дрогобицький завод автомобільних кранів, (69006, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, 4, код 00240158) на користь Приватного акціонерного товариства Львівобленерго, (79026, м. Львів, вул.Козельницька, 3, код 00131587) 236780 (двісті тридцять шість тисяч сімсот вісімдесят) грн. 67 коп. суму основного боргу за активну електроенергію, 5 609 (пять тисяч шістсот девять) грн. 27 коп. суму основного боргу за перетікання реактивної електроенергію, 153 262 (сто пятдесят три тисячі двісті шістдесят дві) грн. 36 коп. суму пені, 78768 (сімдесят вісім тисяч сімсот шістдесят вісім) грн. 68 коп. суму індексу інфляції, 16854 (шістнадцять тисяч вісімсот пятдесят чотири) грн. 55 коп. суму 3% річних та судовий збір в розмірі 7369 (сім тисяч триста шістдесят девять) грн. 13 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст. ст. 84, 85 ГПК України 11 вересня 2017 р.

Суддя Н.А. Колодій

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.