ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2017 р. Справа № 910/5612/17

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Барбашова С.В., суддя Істоміна О.А. , суддя Пелипенко Н.М.

секретар судового засідання Кохан Ю.В.

за участю представників:

позивача ОСОБА_1 (довіреність № 220/469/д від 26.12.2016)

відповідача ОСОБА_2 (довіреність № 724/2 від 06.02.2017)

третьої особи не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Державного підприємства «Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О.О. Морозова», м. Харків (вх. № 2440 Х/3) на рішення Господарського суду Харківської області від 04.07.2017 у справі № 910/5612/17

за позовом Міністерства оборони України, м. Київ

до Державного підприємства «Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О.О. Морозова», м. Харків

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Державне підприємство «Львівський державний завод «Лорта», м. Львів

про стягнення пені та штрафних санкцій в сумі 872864,90 грн.-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Господарського суду Харківської області від 04.07.2017 по справі № 910/5612/17 (суддя Лаврова Л.С.) позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства «Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О.О.Морозова» на користь Міністерства оборони України суму 523718,90 грн. та судовий збір 7855,78 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Відповідач з даним рішенням суду першої інстанції не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Господарського суду Харківської області від 04.07.2017 скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги зменшити на 90 відсотків. Скаржник також звернувся до суду з клопотанням про відновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилався на те, що при винесенні оскаржуваного рішення Господарським судом Харківської області в повному обсязі не дотримано вимоги статті 82 Господарського процесуального кодексу України щодо прийняття рішення за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, що є підставою для його скасування.

Відповідач зазначає, що судом першої інстанції не враховано той факт, що позивач не надав жодних доказів спричинення йому матеріальної або будь-якої іншої шкоди внаслідок порушення з боку ДП «ХКБМ» терміну виконання черги 2 підетапу 3.2.2 за державним контрактом на виконання дослідно-конструкторської роботи від 19.09.2007 № 247/2/07-9, що укладений між позивачем та відповідачем. Водночас, відповідач звертає увагу суду на те, що орієнтований розмір прибутку, який ДП «ХКБМ» планує отримати за науково-технічну продукцію 2 черги підетапу 3.2.2 складає 352962,73 грн. При цьому, розмір штрафних санкцій згідно оскаржуваного рішення суду першої інстанції становить 523718,90 грн., тобто значно (в 1,5 разів) перевищує орієнтований розмір прибутку, отже є непропорційно великим та призведе до проведення ДП «ХКБМ» збиткової реалізації за даним підетапом. Розмір збитків орієнтовно складе 170756,17 грн.

Відповідач зазначає, що ДП «ХКБМ» є державним комерційним підприємством, заснованим на державній власності, та включене до переліку об'єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки та безпеки держави. Підприємство приймає участь в посиленні обороноздатності України шляхом здійснення розробок військово-гусеничних машин, виготовлення та поставки новітньої військової техніки, в тому числі поставляє військову техніку для Міністерства оборони України та Національної Гвардії України для проведення антитерористичної операції на сході країни. Втім, сплата штрафних санкцій за порушення строків виконання науково-технічної продукції 2 черги підетапу 3.2.2 призведе до вилучення з господарського обліку ДП «ХКБМ» значного обсягу грошових коштів, які попри все спрямовуються на придбання закупівельних матеріалів, сировини, комплектувальних матеріалів тощо за іншими державними оборонними замовленням на поставку військової техніки, щоденна необхідність в якій існує на сході держави. Несвоєчасна закупівля матеріалів, в свою чергу, не сприятиме своєчасному виконанню зобов'язань підприємства за оборонними замовленнями, та може спричинити застосування до ДП «ХКБМ» з боку замовників господарських санкцій, росту заборгованості перед постачальниками та іншими учасниками господарської діяльності та проведення збиткової діяльності.

В спростування висновків суду першої інстанції про зменшення пені на 40 %, відповідач також послався на те, що недотримання термінів виконання робіт за 2 чергою підетапу 3.2.2 Контракту не залежало від ДП «ХКБМ», а було пов'язано з порушенням співвиконавцем робіт - державним підприємством «Львівський державний завод «Лорта» строків поставки блоків VRU, серійне виробництво яких здійснюється американською фірмою Кеаrfott Соrроration. Вимоги щодо залучення в якості співвиконавця ДП «ЛДЗ «Лорта» були висунуті позивачем та зазначені в пункті 5 Спільного рішення від 01.10.2014 Міністерства оборони України, ДК «Укроборонпром» та підприємств ДК «Укроборонпром» щодо визначення порядку виконання робіт за державним контрактом від 19.09.2007 № 247/2/07-9 на дослідно-конструкторську роботу шифр «ОСОБА_1/1». Аналог блоків VRU в Україні не виробляється, використання даної продукції узгоджено Протоколом від 16.08.2010 з позивачем. Про затримку з боку Кеаrfott Соrроration поставки блоків VRU ДП «ЛДЗ «Лорта» повідомило відповідача листом від 23.11.2016 № РМ16/СР-004, тобто за 7 днів до строку виконання робіт за Державним контрактом. В даному листі співвиконавцем зазначено, що блоки VRU (застосування яких погоджено позивачем та передбачене конструкторською документацією) можливо буде поставити не раніше 01.02.2017. Відповідач звертався до позивача з роз'ясненнями щодо неможливості виконання робіт другої черги підпункту 3.2.2 в зазначені Державним контрактом строки та пропонував перенести термін на 31.08.2017 (лист ДП «ХКБМ» від 20.12.2016 № 7900/52 «Щодо виконання ДКР «ОСОБА_1/1»). Однак представниками позивача надана відповідь стосовно відсутності підстав для коригування термінів (лист Міністерства оборони України від 02.02.2017 № 403/28/1/789). Таким чином, на думку відповідача, висновки суду першої інстанції в частині зменшення пені на 40 %, є необґрунтованими.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 10.08.2017 клопотання відповідача про відновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження задоволено. Прийнято апеляційну скаргу відповідача до провадження та призначено до розгляду на 12.09.2017 о 10:30 год.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Державне підприємство «Львівський державний завод «Лорта», м. Львів не реалізувала процесуальне право на участь у судовому засіданні суду апеляційної інстанції 12.09.2017, хоча про час та місце його проведення була повідомлена належним чином.

Позивач та третя особа не скористались своїм правом, наданим статтею 96 Господарського процесуального кодексу України, а саме не надали суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, що в силу положень зазначеної статті не перешкоджає перегляду рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку.

Згідно з частиною першою статті 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених розділом ХІІ Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частинами першою та другою статті 101 та пункту 7 частини другої статті 105 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. У постанові мають бути зазначені: обставини справи, встановлені апеляційною інстанцією, доводи, за якими апеляційна інстанція відхиляє ті чи інші докази, мотиви застосування законів та інших нормативно-правових актів.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши у судовому засіданні 12.09.2017 уповноважених представників позивача та відповідача, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при винесенні оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, з огляду на нижченаведене.

Як свідчать матеріали справи, 19.09.2007 між Міністерством оборони України («Генеральний замовник») та Казенним підприємством «Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім.О.О.Морозова» («Головний виконавець») укладено Державний контракт (договір ) на виконання дослідно-конструкторської роботи (том 1 аркуші справи 20-29).

У відповідності до предмету договору Головний виконавець зобовязався виконати та здати Генеральному Замовнику, а останній зобовязався прийняти та оплатити дослідно-конструкторську роботу по темі: Модернізація системи залпового вогню БМ-21 «Град», шифр «ОСОБА_1/1».

Повний обсяг роботи, окремі її етапи (підетапи) та терміни виконання вказані у відомості виконання, що є невідємним додатком до договору.

Передбачена договором робота виконується відповідно до Спільного рішення Міністерства оборони та Міністерства промислової політики України, затвердженого Міністром оборони України від 03.03.2006.

Терміни виконання роботи або її етапів (підетапів), що визначені відомістю виконання можуть змінюватися за письмовою домовленістю сторін з оформленням узгоджувального протоколу.

Строки виконання робіт встановлено в термін до 30.11.2016.

Станом на 19.12.2016 роботи виконано, прийнято та затверджено Актом роботи черги 1 підетапу 3.2.2. етапу 3 за Контрактом.

У відповідності до пункту 33 Договору сторони погодили, що за порушення строків виконання зобовязань, встановлених відомістю виконання, за умови виконання вимог пункту 27 цього Договору, з Головного Виконавця стягується пеня у розмірі 0,1% вартості невиконаних робіт, з яких допущене прострочення виконання за кожний день прострочення, але не вище облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення.

За прострочення кінцевого строку виконання робіт за даним договором понад 30 діб, з Головного Виконавця стягується штраф у розмірі 7 % від вартості робіт, з яких допущено прострочення виконання зобовязання (пункт 34 Договору).

Звертаючись до Господарського суду Харківської області позивач зазначив, що вартість несвоєчасно поставленої продукції (з ПДВ) за контрактом складає 5045463,51 грн. Сума штрафних санкцій за 1 день прострочення відповідачем виконання зобовязання становить 5045,16 грн. (5045463,51 грн. * 0,1%). Термін прострочення виконання робіт черги 1 підетапу 3.2.2. етапу 3 за Контрактом складає 18 днів. Сума нарахованої пені за 18 днів прострочення становить 90818,28 грн. (5045,16 грн. * 18 днів). Крім того, позивач вказав, що станом на день подачі позову роботи 2 черги етапу 3 підетапу 3.2.2. за Контрактом виконавцем (відповідачем) не виконані, розрахунок штрафних санкцій здійснено позивачем з 01.12.2016 (наступний день після закінчення терміну виконання робіт за контрактом) до 23.02.2016 і становить 428864,10 грн. (5045,46 грн. * 85 днів).

За прострочення кінцевого строку виконання відповідачем робіт за даним Договором понад 30 діб, позивачем нараховано штраф у розмірі 7% від вартості робіт, з яких допущено прострочення виконання зобовязань. Штраф складає суму 353182,45 грн. (5045463,51 грн. * 7%).

Враховуючи прострочення виконання відповідачем обумовленого договором зобовязання позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача штрафних санкцій, а саме пені та штрафу у розмірі 7 %, що разом становлять 872864,83 грн.

Під час розгляду даної справи у суді першої інстанції відповідачем заявлено клопотання (вх. № 21584 від 03.07.2017; том 1 аркуші справи 177-180) про зменшення розміру штрафних санкцій на 90%.

В обґрунтування зазначеного клопотання відповідач послався на те, що роботи Черги 1 підетапу 3.2.2 виконано ним вчасно, про що свідчить направлене Замовнику повідомлення від 24.11.2016 про готовність до здачі підетапу 3.2.2. Замовником на підставі повідомлення про готовність до здачі підетапу 3.2.2. Наказом № 100 від 25.11.2016 була призначена комісія з прийняття робіт. Роботу комісія розпочала лише 28.11.2016, а закінчила прийняття робіт 10.12.2016.

Щодо невиконання ДП «ХКБМ» в термін до 30.11.2016 Черги 2 підетапу 3.2.2., то відповідач стверджує, що вини ДП «ХКБМ» по відношенню до Замовника у невиконанні строків виконання дослідно-конструкторської роботи не вбачається, про що свідчить Висновок Харківської торгово-промислової палати про істотну зміну обставин від 20.12.2016 № 315/63.01-6, а порушення строків мало місце внаслідок істотної зміни обставин, якими Сторони керувалися в процесі погодження умов Договору при його укладанні та суттєво вплинули на можливість виконання обов'язків ДП «ХКБМ».

Крім того, недотримання термінів виконання робіт за 2 чергою підетапу 3.2.2 Контракту не залежало від ДП «ХКБМ», а було пов'язано з порушенням співвиконавцем робіт - державним підприємством «Львівський державний завод «Лорта» строків поставки блоків VRU, серійне виробництво яких здійснюється американською фірмою Кеаrfott Соrроration. Вимоги щодо залучення в якості співвиконавця ДП «ЛДЗ «Лорта» були висунуті позивачем та зазначені в пункті 5 Спільного рішення від 01.10.2014 Міністерства оборони України, ДК «Укроборонпром» та підприємств ДК «Укроборонпром» щодо визначення порядку виконання робіт за державним контрактом від 19.09.2007 № 247/2/07-9 на дослідно-конструкторську роботу шифр «ОСОБА_1/1». Аналог блоків VRU в Україні не виробляється, використання даної продукції узгоджено Протоколом від 16.08.2010 з позивачем. Листом від 23.11.2016 № РМ16/СР-004 компанія Кеаrfott Соrроration (США) повідомила ДП «ЛДЗ «Лорта» про те, що блок VRU можливо буде поставити не раніше 01.02.2017.

Про затримку з боку Кеаrfott Соrроration поставки блоків VRU ДП «ЛДЗ «Лорта» повідомило відповідача листом від 23.11.2016 № РМ16/СР-004, тобто за 7 днів до строку виконання робіт за Державним контрактом. В даному листі співвиконавцем зазначено, що блоки VRU (застосування яких погоджено позивачем та передбачене конструкторською документацією) можливо буде поставити не раніше 01.02.2017.

Вказані обставини зробили неможливим своєчасне виконання ДП «ХКБМ» робіт 2-ї черги підетапу 3.2.2 в строк до 30.11.2016.

Крім того, вмотивовуючи заявлене клопотання про зменшення штрафних санкцій відповідач з огляду на економічну та політичну ситуацію в країні, просив суд врахувати те, що: 1) розмір штрафних санкцій у сумі 872 864,90 грн., що заявлені позивачем до відшкодування, є непропорційно великим і значно перевищує суму прибутку від виконання підетапу 3.2.2 Державного контракту, яка за даними відповідача становить 352433,15 грн.; 2) збитки простроченням виконання зобов'язання позивачу не завдано і такі докази позивачем не надані, а штрафні санкції носять виключно компенсаційний характер; 3) ДП «ХКБМ» є стратегічним підприємством і приймає участь у посиленні обороноздатності України (здійснює розробку всієї номенклатури військово-гусеничних машин в Україні, виготовлення та поставку новітньої військової техніки), в час проведення на сході країни антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей; 4) на даний час підприємство перебуває у скрутному фінансовому становищі, має боргові зобовязання; 5) з метою проведення фінансово-господарської діяльності на 2017 рік ДП «ХКБМ» укладено ряд договорів з Міністерством оборони України та Національної Гвардії України па поставку військової техніки, що у свою чергу призвело до існування додаткових зобов'язань та витрат по організації виробничих процесів; 6) сплата штрафних санкцій у розмірі визначеному позивачем може призвести до порушення строків виконання чинних на даний час договірних зобов'язань КП «ХКБМ» перед Міністерством оборони України та Національної Гвардії України по поставці військової техніки, щоденна необхідність в якій існує на сході держави.

Перевіривши матеріали справи та доводи сторін, колегія суддів апеляційної інстанції вважає висновки місцевого господарського суду щодо зменшення розміру штрафних санкцій на 40% обґрунтованими.

Не підлягають задоволенню вимоги відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій на 90% і в суді апеляційної інстанції.

Так, згідно пункту 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

Вказана норма може застосовуватись виключно у взаємозвязку (сукупності) з нормами матеріального права, якими передбачена можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України і статтею 233 Господарського кодексу України. При цьому, слід зазначити, що у разі коли відповідні санкції застосовуються не у звязку з порушенням зобовязання, а з інших передбачених законом підстав, їх розмір не може бути зменшено судом.

Відповідно до пункту 3.17.4. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

У разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір стягуваних санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (частина перша статті 233 Господарського кодексу України).

Схоже правило міститься в частині третій статті 551 Цивільного кодексу України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Правовий аналіз зазначених норм дає підстави зробити висновок про те, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов та на розсуд суду.

При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен з'ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Колегія суддів також враховує те, що у випадку нарахування неустойки, яка є явно надмірною, вказане не узгоджується із передбаченими у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509, частинах 1, 2 статті 627 Цивільного кодексу України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, в звязку з чим господарському суду надане право на її зменшення. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Таким чином, законом надано право суду зменшити неустойку, яка є надмірною порівняно з наслідками порушення зобов'язання, що спрямовано на встановлення балансу між мірою відповідальності і дійсного (а не можливого) збитку, що завданий правопорушенням, а також проти зловживання правом.

Зменшення розміру неустойки є правом господарського суду, а обставини застосування статей 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України є оціночними, тому потребують відповідного доведення заінтересованою стороною.

Судом першої інстанції за наявними у справі матеріалами та з урахуванням наданих відповідачем пояснень обґрунтовано встановлено, що згідно з умовами контракту ДП «Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О.О.Морозова» зобовязалося виконати роботи по етапу 3 підетапу 3.2.2 державного контакту № 247/2/07-9 від 19.09.2007 та надати позивачу акт приймання робіт до 30.11.2016.

Із матеріалів справи вбачається, що одним з етапів дослідно-конструкторської роботи за Державним контрактом є третій етап роботи «Виготовлення дослідних зразків БМ-21У та ТЗМ. Проведення випробувань дослідних зразків, коригування РКД та доробка дослідних зразків за результатами попередніх випробувань (при необхідності).

Протягом дії контракту до нього вносились зміни та доповнення в частині найменування етапів (підетапів) дослідно-конструкторської роботи та термінів їх виконання.

Додатковою угодою № 1 від 28.11.2012 3-й етап роботи було поділено на під етапи 3.1 та 3.2. Додатковою угодою № 2 від 16.08.2013 підетап 3.2 був поділений на підетапи 3.2.1 та 3.2.2.

Календарним планом, визначеним додатковою угодою № 4 від 10.12.2014 термін виконання підетапу 3.2.2 встановлений до 30.11.2016.

В свою чергу, календарним планом, визначеним Додатковою угодою № 8 від 30.11.2016, до Державного контракту, підетап 3.2.2 було поділено на дві черги: 1 черга «Завершення виготовлення складових зразків БМ-21У та ТЗМ» та 2 черга «Проведення попередніх випробувань дослідних зразків БМ-21У та ТЗМ. Коригування РКД та доробка дослідних зразків за результатами попередніх випробувань (при необхідності)».

Відповідно пункту 5 Спільного рішення від 01.10.2014 Міністерства Оборони України, ДК «Укроборонпром» та підприємств ДК «Укроборонпром» щодо визначення порядку виконання робіт за державним контрактом від 19.09.2007 № 247/2/07-9 на дослідно-конструкторську роботу, шифр «ОСОБА_1/1», зафіксовано, що відповідач в межах державного замовлення виконує роботу з модернізації реактивної системи залпового вогню БМ-21, шифр «ОСОБА_1/1» із застосуванням покупного виробу гірокурсокренопоказника. В Україна ГККП серійно не виробляється і таке виробництво не планується. Виріб, який найбільш відповідає таким вимогам є блок VRU системи KN фірми Kearfott Corporatіon (виробництво США).

Як стверджує відповідач, Міністерством оборони України була надана вказівка ДП «ХКБМ» у якості співвиконавця робіт за державним контрактом замість ДП «Львівський науково-дослідний інститут» залучити ДП «ЛДЗ «Лорта».

На підставі Спільного рішення від 01.10.2014 ДП «ХКБМ» уклало з ДП «ЛДЗ «Лорта» Договір від 21.03.2016 № 52/6-ХКБМ на виконання складової частини дослідно-конструкторської роботи «ОСОБА_1/1-КСНТП», згідно якого ДП «ЛДЗ «Лорта» зобов'язалось виконати і здати ДП «ХКБМ» роботи по виготовленню дослідних зразків комплектованої системи навігаційно-топогеодезичної прив'язки і проведення попередніх випробувань.

З урахуванням зазначених погоджених рішень ДП «ЛДЗ «Лорта», як покупцем, 21.06.2015 укладено Контракт № 587/5-11 з продавцем - фірмою Кеаrfott Соrроration (США) на поставку означеного блоку VRU в системі навігації.

Однак, листом від 23.11.2016 № РМ16/СР-004 компанія Кеаrfott Соrроration (США) повідомила ДП «ЛДЗ «Лорта» про те, що блок VRU можливо буде поставити не раніше 01.02.2017.

За змістом наданого відповідачем до матеріалів справи висновку Харківської торгово-промислової палати України № 315/6301-6 від 20.12.2016, підприємство ДП «ХКБМ» буде спроможним виконати роботу 2 черги підетапу 3.2.2 етапу 3 до 31.08.2017; вини ДП» ХКБМ» у недотриманні строків виконання роботи за контрактом не вбачається, а порушення строків виконання робіт має місце внаслідок істотної зміни обставин, які суттєво впливають на виконання зобовязань за контрактом та які сторони не могли передбачити під час укладання контракту. Істотна зміна обставин може бути подолана тільки шляхом зміни умов Контракту в частині перенесення кінцевих строків виконання робіт підетапу 3.2.2. (том 1 аркуші справи 182-185).

Відповідний висновок торгово-промислової палати № 366/21.0-10.4 від 06.02.2017 щодо унеможливлення виконання зобовязань за Договором № 52/6-ХБКМ на виконання складової частини дослідно-конструкторської роботи «ОСОБА_1/1-КСНТП» від 21.03.2016, спричиненого істотною зміною обставин, яку сторони не могли передбачити внаслідок впливу форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) також надало ДП «Львівський державний завод «Лорта» (том 1 аркуші справи 249-257).

Втім, колегія суддів апеляційної інстанції визначає, що статтею 14 Закону України «Про торгово-промислові палати України» закріплено повноваження Торгово-промислові палати України засвідчувати форс-мажорні обставини в країні.

Відповідно до статті 14-1 вищезазначеного закону Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності.

Таким чином, посилання відповідача та третьої особи на висновки Торгово-промислової палати України № 315/6301-6 від 20.12.2016 та № 366/21.0-10.4 від 06.02.2017 не може вважатись свідченням про настання форс-мажорних обставин для відповідача, адже, Торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) саме сертифікатами.

Натомість, судом першої інстанції обґрунтовано встановлено і це підтверджується в ході апеляційного розгляду справи, відповідач не скористався своїм правом щодо внесення змін до умов Контракту в частині перенесення кінцевих строків виконання робіт підетапу 3.2.2.

Процедура внесення змін до договору, яка визначена статтею 188 Господарського кодексу України, відповідачем не дотримана. Пропозиція змінити договір із викладенням проекту договору в новій зміненій редакції у встановленому порядку відповідачем позивачу не направлялась і такі докази у справі відсутні.

Втім, суд першої інстанції обґрунтовано відмітив, що таке бажання у відповідача виникло тільки в травні 2017 року, про що свідчить ухвала господарського суду міста Києва у справі за № 910/8535/17 за позовом ДП» Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім.О.О. Морозова до Міністерства оборони України про перенесення терміну виконання контракту.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що звернення відповідача до позивача за роз'ясненнями щодо неможливості виконання робіт другої черги підпункту 3.2.2 в зазначені Державним контрактом строки та пропозиція перенести термін на 31.08.2017 (лист ДП «ХКБМ» від 20.12.2016 № 7900/52 «Щодо виконання ДКР «ОСОБА_1/1») не є належним підтвердженням дотримання відповідачем нормативно встановленого порядку зміни умов договору в частині перенесення кінцевих строків виконання робіт.

Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги доводи відповідача про те, що нарахована позивачем сума штрафних санкцій є надмірно великою та перетворюється на несправедливо непомірний тягар для ДП «ХКБМ», об'єктивно оцінивши наслідки порушення зобов'язання, та те, що заборгованість ДП «ХКБМ» перед позивачем виникла не з вини відповідача, але останній не доклав зусиль щодо запобігання нарахування таким штрафним санкціям та оперативно не сприяв вирішенню спірної ситуації, тому суд першої інстанції скориставшись своїм правом, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру пені та штрафу на 40 %, що становить до стягнення 523718,90 грн.

Питання щодо меж зменшення штрафних санкцій в даному випадку розглянуто судом першої інстанції із врахуванням принципу змагальності сторін з виконанням вимог статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає при використанні місцевим господарським судом права на зменшення розміру штрафних санкцій явного порушення балансу інтересів сторін, тому доводи скаржника відхиляє.

Зменшений судом першої інстанції на 40% розмір нарахованих і заявлених до стягнення штрафних санкцій не порушує принципів справедливості, розумності та співмірності наслідкам порушення, а скаржником не доведено, що таке зменшення свідчить про завищення передбаченої договором відповідальності.

Обставини, що вплинули на порушення термінів виконання відповідачем зобовязання за Державним контрактом, у повному обсязі досліджені судом першої інстанції та враховані при розгляду даного спору по суті. Отже, висновки з приводу зменшення розміру штрафних (фінансових) санкцій є правомірними і детально аргументованими.

Відповідно до частини першої статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи відповідача про те, що роботи Черги 1 підетапу 3.2.2 виконано ним вчасно, є необґрунтованими, оскільки за умовами Контракту (розділ ІІІ) датою виконання обовязків за договором в цілому і за окремими етапами (підетапами) вважається дата затвердження акту про прийняття роботи (етапу, підетапу), яка не повязується ані з датою направлення Замовнику повідомлення про готовність до здачі підетапу, ані з призначенням комісії з прийняття робіт і початком її роботи.

Всі наведеним відповідачем обставинам в обґрунтування вимог по зменшенню нарахованих та заявлених до стягнення штрафних санкцій на 90% судом першої інстанції надана належна правова оцінка.

Частиною першою статті 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно частини 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Виходячи з того, що можливість використання судом права на зменшення розміру штрафних санкцій, як і визначення розміру, до якого вони підлягають зменшенню, законодавством віднесено на розсуд суду, який розглядає відповідне питання з урахуванням усіх конкретних обставин, тому враховуючи їх встановлення господарським судом першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для скасування прийнятого у даній справі рішення у справі та задоволення апеляційної скарги відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 32, 33, 34, 43, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтями 105, 110 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О.О. Морозова», м. Харків залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 04.07.2017 у справі № 910/5612/17 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Головуючий суддя Барбашова С.В.

Суддя Істоміна О.А.

Суддя Пелипенко Н.М.