ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2017 р. Справа № 911/1874/17

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., розглянувши матеріали справи

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, Київська обл., смт Бородянка

до Комунального підприємства Київської обласної ради «Бородянкатепловодпостачання», Київська обл., смт Бородянка

про стягнення 146 420,15 гривень

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 (довіреність б/н від 17.04.2017)

від відповідача: Биховченко Р.І. (довіреність №9 від 16.04.2017)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

19.06.2017 через канцелярію господарського суду Київської області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1./позивач) до Комунального підприємства Київської обласної ради «Бородянкатепловодпостачання» (далі - КП КОР «Бородянкатепловодпостачання»/відповідач) про стягнення 146 420,15 гривень, з яких: 125 842,70 грн заборгованості за поставлені матеріали, 3 630,27 грн 3% річних та 16 947,18 грн інфляційних втрат.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, відповідно до якого просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Ухвалою господарського суду Київської області від 19.06.2017 порушено провадження у справі №911/1874/17, розгляд справи призначено на 03.07.2017.

30.06.2017 через канцелярію господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою господарського суду Київської області від 30.06.2017 розгляд справи відкладено на 24.07.2017.

24.07.2017 через канцелярію господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у даній справі до винесення Бородянським районним судом рішення по справі №360/1369/17.

Відповідно до приписів ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Враховуючи вищезазначені процесуальні приписи, оскільки відповідачем не обґрунтовано обставин взаємопов'язаності справ №№911/1874/17 та 360/1369/17, а також неможливості розгляду спору у даній справі до вирішення спору у справі №360/1369/17, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зупинення провадження у даній справі в порядку ст. 79 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Київської області від 24.07.2017 строк розгляду спору у справі №911/1874/17 продовжено на 15 днів.

Ухвалою господарського суду Київської області від 24.07.2017 розгляд справи відкладено на 04.09.2017.

У судових засіданнях 04.09.2017 та 11.09.2017 оголошувались перерви до 11.09.2017 та 12.09.2017.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

01.01.2015 між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - постачальник) та Комунальним підприємством Київської обласної ради «Бородянкатепловодпостачання» (далі - покупець) укладено договір на постачання матеріалів №1, відповідно до якого постачальник бере на себе виконання робіт по постачанню дров в кількості 500 м. кв.

В подальшому, 01.10.2015 між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - виконавець) та Комунальним підприємством Київської обласної ради «Бородянкатепловодпостачання» (далі - замовник) укладено договір №01/10/2015, відповідно до якого сторони домовились, що виконавець зобов'язується за завданням замовника надати послуги, по постачанню паливних дров в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до пп. 2.1. та 5.1. договору вартість послуг складає 300,00 грн в тому числі ПДВ 20% за 1 куб.м. Ціна за надані послуги може переглядатися на протязі року.

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 01.10.2016 до моменту повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором.

01.10.2015 між сторонами було укладено додаткову угоду №1 до договору №01/10/2015 від 01.10.2015, відповідно до якого сторони домовились внести зміни та викласти п. 3.2.1. у новій редакції: «Приймати від виконавця послуги, що надаються згідно з цим договором мають право виключно майстер ОСОБА_4 та майстер ОСОБА_5.».

Відповідно до наданих позивачем письмових пояснень, ним за договором та договором на постачання матеріалів №1 від 01.01.2015 та договором №01/10/2015 від 01.10.2015 було поставлено відповідачу дрова паливні, в підтвердження чого суду надано видаткові накладні за 2015 та 2016 роки.

Так, з відповідно наданих видаткових накладних, а також копії акту звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2016 - 01.10.2016, складеного та підписаного відповідачем, ФОП ОСОБА_1 у 2016 році за договором №01/10/2015 від 01.10.2015 поставив КП КОР «Бородянкатепловодпостачання» дрова паливні загальною вартістю 745 593,00 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними №№2, 3, 4, 5 від 13.01.2016 №6 від 14.01.2016, №№24,25 від 27.01.2016, №№52, 53 від 16.02.2016, №60 від 23.02.2016, №№77, 78 від 09.03.2016, №№110 та 111 від 28.04.2016.

В обґрунтування наявності у представників відповідача повноважень на отримання відповідно поставленого товару позивач зауважив на тому, що дрова паливні за вказаним видатковими накладними отримували ОСОБА_4 та ОСОБА_5, яким відповідне право надано згідно додаткової угоди №1 від 01.10.2015.

Однак, як зауважив позивач, свої договірні обов'язки відповідач виконав не належним чином, вартість отриманого товару оплатив частково, внаслідок чого у КП КОР «Бородянкатепловодпостачання» перед ФОП ОСОБА_1 виникла заборгованість.

Так, відповідно до наявних в матеріалах даної справи банківських виписок і довідки, та акту звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2016 - 01.10.2016, відповідач за період з 05.01.2016 по 18.07.2017 сплатив на рахунок позивача кошти у загальному розмірі 645 700,00 грн, а тому, враховуючи наявність у відповідача перед позивачем 28 494,70 грн заборгованості за 2015 рік, у КП КОР «Бородянкатепловодпостачання» виникла заборгованість у розмірі 125 842,70 грн.

До того ж, в обґрунтування наявності у відповідача заборгованості позивач зазначив, що листом №3/121 від 10.05.2016 КП КОР «Бородянкатепловодпостачання» визнало наявність заборгованості перед ФОП ОСОБА_1 у розмірі 149 842,70 грн.

З огляду вищенаведеного, позивач просить стягнути з КП КОР «Бородянкатепловодпостачання», зокрема, 125 842,70 грн заборгованості за поставлені товари.

Заперечуючи проти позову, відповідач зауважив на тому, що умови договору на постачання матеріалів №1 від 01.01.2015 ним виконано у повному обсязі, а строк дії відповідного правочину закінчився 31.12.2015.

Поряд з тим, відповідач зазначив, що довіреності на отримання товару за видатковими накладними №60 від 23.02.2016, №77 від 09.03.2016 та №78 від 09.03.2016 відповідач не видавав та товару за відповідними видатковими накладними не отримував, в підтвердження чого суду надано копію книги обліку довіреностей за 2016 року.

В розрізі вищезазначених обставин, відповідач зазначив, що у провадженні Бородянського районного суду Київської області перебуває кримінальна справа №360/1369/17 по обвинуваченню колишнього виконавця робіт ОСОБА_6 за привласнення, розтрату майна або заволодіння ними шляхом зловживання службовим становищем.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив, що заявлена позовна вимога підлягає задоволенню виходячи з нижченаведеного.

Приписами ст. ст. 173, 193, 265 Господарського кодексу України унормовано, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 626, 627 Цивільного кодексу України унормовано, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як слідує з наданих позивачем пояснень та первинних документів, спірні у даній справі правовідносини склались між сторонами на підставі договору №01/10/2015 від 01.10.2015, який відповідно до викладених у ньому положень за своєю правовою природою є договором поставки.

Приписами ч. ч. 1, 2 ст. 712 та ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до положень п. 2.2. договору №01/10/2015 від 01.10.2015 замовник зобов'язаний перерахувати суму зазначену в накладних протягом 10 днів з моменту підписання накладної.

З огляду вищезазначеного, суд дійшов висновку, що підписання уповноваженими представниками відповідача №№2, 3, 4, 5 від 13.01.2016 №6 від 14.01.2016, №№24,25 від 27.01.2016, №№52, 53 від 16.02.2016, №60 від 23.02.2016, №№77, 78 від 09.03.2016, №№110 та 111 від 28.04.2016 без будь-яких заперечень щодо кількості та/або якості поставленої продукції свідчить про прийняття відповідачем поставленого за договором товару, що породжує для КП КОР «Бородянкатепловодпостачання» обов'язок по його оплаті у повному обсязі у передбачені договором №01/10/2015 від 01.10.2015 строки - відповідно по 25.01.2016, 08.02.2016, 26.02.2016, 04.03.2016, 21.03.2016 та 10.05.2016.

Посилання ж відповідача на відсутність довіреностей на отримання товару за видатковими накладними №60 від 23.02.2016, №№77, 78 від 09.03.2016 оцінюються судом критично, оскільки право на отримання поставленого за договором №01/10/2015 від 01.10.2015 товару особам, що отримували товар за відповідними видатковими накладними, надано згідно додаткової угоди №1 від 01.10.2015, яка є чинною та дійсність якої не оспорена у судовому порядку.

Інші ж доводи відповідача щодо належного виконання умов договору на постачання матеріалів №1 від 01.01.2015, як і на закінчення строку його дії, визнаються судом неспроможними в силу того, що заявлена до стягнення сума заборгованості виникла у зв'язку з несплатою відповідачем вартості товару, поставленого за договором №01/10/2015 від 01.10.2015.

Водночас, визнання відповідачем обставин отримання товару за договором №01/10/2015 від 01.10.2015 підтверджується посиланням відповідача при здійсненні оплат у 2016 році на договір №01/10/2015 від 01.10.2015.

Що ж до посилань на наявність у провадженні Бородянського районного суду Київської області кримінальної справи №360/1369/17 щодо зловживань посадовою особою відповідача службовим становищем під час отримання товару за спірними видатковими накладними, то відповідні обставини не впливають на обставини виникнення у відповідача обов'язку по оплаті товару, оскільки спірні у даній справі правовідносини виникли між позивачем та відповідачем, господарюючим суб'єктом, у той час як належних та допустимих доказів, що спростовували б правомірність оформлення первинних документів на поставку товару у даній справі суду не надано.

Згідно з ч. 7 ст. 193 ГК України, що кореспондує з приписами статей 525, 526 ЦК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

За таких обставин, беручи до уваги наведені нормативні приписи, оскільки станом на день прийняття рішення відповідач решту вартості отриманого за договором №01/10/2015 від 01.10.2015 товару не оплатив, враховуючи арифметичну відповідність заявленої суми боргу обставинам справи та наявним в матеріалах справи доказам, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 125 842,70 грн заборгованості підлягає задоволенню як така, що доведена позивачем належними та допустимими доказами та не спростована у встановленому порядку відповідачем.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем грошового зобов'язання, позивач просить суд стягнути з відповідача 3 630,27 грн 3% річних та 16 947,18 грн інфляційних втрат, нарахованих, враховуючи часткову оплату:

з 30.06.2016 по 01.11.2016 на 128 842,70 грн заборгованості;

з 02.11.2016 по 01.03.2017 на 125 842,70 грн заборгованості.

Відповідно до приписів ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Водночас, відповідно до приписів ст. ст. 598, 599 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Пунктом 1.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" передбачено, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Як слідує з наданих позивачем банківських виписок по рахунках останній платіж за отриманий за договором №01/10/2015 від 01.10.2015 товар відповідачем було проведено 01.11.2016.

Отже, враховуючи безпідставне включення позивачем до періодів обрахунку 3% річних та інфляційних втрат дня часткової сплати заборгованості, суд здійснював обрахунок заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат в межах вказаних позивачем періодів, з урахуванням законодавчих приписів та обставин справи:

з 30.06.2016 по 31.10.2016 на 128 842,70 грн заборгованості;

з 02.11.2016 по 01.03.2017 на 125 842,70 грн заборгованості.

З огляду наведеного, оскільки арифметично вірний розмір 3% річних та інфляційних втрат, обрахованих судом в межах вказаних позивачем періодів, з урахуванням законодавчих приписів та обставин справи, становить 2 549,04 грн та 11 599,61 грн відповідно, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 630,27 грн 3% річних та 16 947,18 грн інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню у розмірі 2 549,04 грн та 11 599,61 грн відповідно.

Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст. ст. 525, 526, 598, 599, 625, 655, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 193, 265 Господарського кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства Київської обласної ради «Бородянкатепловодпостачання» (07801, Київська обл., Бородянський р-н, смт Бородянка, вул. Вокзальна, 1-а, ідентифікаційний код 33710516) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (07800, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 125 842 (сто двадцять п'ять тисяч вісімсот сорок дві) грн 70 коп. заборгованості, 2 549 (дві тисячі п'ятсот сорок дев'ять) грн 04 коп. 3% річних, 11 599 (одинадцять тисяч п'ятсот дев'яносто дев'ять) грн 61 коп. інфляційних втрат та 2 042 (дві тисячі сорок дві) грн 50 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено 18.09.2017.

Суддя В.А. Ярема