номер провадження справи 12/110/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2017 Справа № 904/6815/17

Господарський суд Запорізької області у складі судді Смірнова О.Г.,

За участю секретаря судового засідання Бамбизова М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу № 904/6815/17

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Січеславський машинобудівний завод

до відповідача: Приватного акціонерного товариства Запоріжвогнетрив

про стягнення 126627,78 грн.

за участю представників:

від позивача ОСОБА_1, довіреність № 11 від 01.05.2017 року, ОСОБА_2, довіреність № 10 від 01.05.2017 року

від відповідача ОСОБА_3, довіреність № 18/32 від 04.04.2017 року

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області про порушення провадження у справі № 904/6815/17 від 22.06.2017 року було прийнято до розгляду вказану позовну заяву, а згідно ухвали від 13.07.2017 року, на підставі ст. ст. 15, 17 ГПК України, її передано за підсудністю до Господарського суду Запорізької області.

Протоколом автоматизованого розподілу від 24.07.2017 року вказану справу було розподілено на розгляд судді Смірнову О.Г.

З метою усунення суперечностей у доводах та доказах сторін, у судових засіданнях 15.08.2017 року та 06.09.2017 року згідно вимог ст. 77 ГПК України були оголошені перерви до 06.09.2017 року та до 13.09.2017 року, без винесення процесуальних документів суду, за наслідком яких були складені протоколи відповідно до вимог ст. 811 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю Січеславський машинобудівний завод звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства Запоріжвогнетрив про стягнення основного боргу в сумі 120000,00 грн., трьох відсотків річних в сумі 759,00 грн., пені в сумі 924,00 грн., інфляційних витрат в сумі 1560,00 грн. за договором підряду № 16/0255 (на послуги з металообробки) від 11.04.2016 року.

Відповідач у справі - Приватне акціонерне товариство Запоріжвогнетрив, 15.08.2017 року надав суду в порядку ст. 59 ГПК України, відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує, мотивуючи свою позицію наступним:

- позивачем зобовязання були виконані з порушенням строків, передбачених договором, станина пресу ПЮ5А інвентарний № 2003327 згідно акту передачі № 2 була повернута відповідачу 02.02.2017 року, також 02.02.2017 року сторонами був підписаний акт здачі-приймання робіт (наданих послуг) № 3 до Договору, тобто послуги позивачем надані відповідачу з порушенням строку на 195 днів, тож первісно саме позивачем були порушені зобовязання за договором;

- з посиланням на п. п. 9.3.1., 9.3.2 договору підряду № 16/0255 від 11.04.2016 року вказує, що за порушення позивачем умов договору щодо строку виконання зобовязання штрафні санкції складають 82200,00 грн.;

- в своїй позовні заяві позивач стверджує, що відповідачем порушено строк виконання грошового зобовязання за договором на 74 дні, однак штрафні санкції позивач нараховує з урахуванням 77 днів прострочення;

- зазначає, що розмір трьох відсотків річних за 74 дні прострочення складає 729,86 грн., розмір пені становить 888,00 грн.;

- позивач зазначив ціну позову в розмірі 123879,00 грн., втім грошова сума позовних вимог складає 123243,00 грн.;

- вважає, що стягненню підлягає сума заборгованості з відрахуванням штрафних санкцій, що мають бути застосовані до позивача в сумі 82200,00 грн., а саме: 123177,86 82200,00 = 40977,86 грн.;

- позивачем було необґрунтовано завищено суму позову, з якої сплачено судовий збір. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Безпосередньо в судовому засіданні 15.08.2017 року представник позивача надав суду уточнений розрахунок штрафних санкцій, за змістом якого вказує, що за прострочення виконання грошового зобовязання з відповідача необхідно стягнути суму основного боргу 120000,00 грн., три відсотка річних 1311,78 грн., пеню у розмірі 0,01 % за 133 дні прострочення в сумі 1596,00 грн., інфляційні витрати в сумі 3720,00 грн., всього заборгованість становить 126627,78 грн. Просить суд стягнути з відповідача основний борг в сумі 120000,00 грн., три відсотка річних в сумі 1311,78 грн., пеню в сумі 1596,00 грн., інфляційні витрати в сумі 3720,00 грн.

06.09.2017 року на адресу суду від відповідача надійшло клопотання, в якому останній просить відкласти розгляд справи до набрання законної сили рішенням Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/6649/17. В обґрунтування вказаного клопотання відповідач послався на те, що в рамках справи № 904/6649/17 розглянуто спір між сторонами з приводу виконання положень договору № 16/0255 від 11.04.2016 року.

У задоволенні вказаного клопотання за викладеним обставинами судом було відмовлено, про що зазначено в протоколі судового засідання від 06.09.2017 року.

Представники позивача в судовому засіданні 13.09.2017 року підтримали позовні вимоги з урахуванням уточненого розрахунку штрафних санкцій. Разом з тим надали суду із супровідним листом документи для долучення до матеріалів справи.

Представник відповідача в судовому засіданні 13.09.2017 року проти позову заперечив.

Безпосередньо в судовому засіданні 15.08.2017 року представник відповідача заявив усне клопотання про зупинення провадження в даній справі до вирішення взаємоповязаної з нею справи № 904/6649/17 Господарським судом Дніпропетровської області.

При цьому в письмовій формі вказане клопотання відповідач суду не надав.

Вказане клопотання відповідача не підлягає задоволенню з огляду на те, що станом на момент розгляду даної справи справа № 904/6649/17 була розглянута по суті Господарським судом Дніпропетровської області, яким було прийняте рішення від 22.08.2017 року. Крім того розгляд справи № 904/6649/17, предметом якої було стягнення штрафних санкцій за порушення строку виконання робіт, не впливає на вирішення господарським судом даної справи, предметом якої є стягнення основного боргу за надані послуги (виконані роботи), пені, трьох відсотків річних та інфляційних витрат за порушення строку оплати, а відтак відсутні підстави для зупинення провадження у справі за приписами ст. 79 ГПК України.

Дослідивши уточнений розрахунок штрафних санкцій, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Пунктом 3.11. постанови Пленуму Вищого Господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції (із змінами та доповненнями), визначено, що, зокрема статтею 22, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про доповнення або уточнення позовних вимог, або заявлення додаткових позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як:

- подання іншого (ще одного) позову, чи

- збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи

- об'єднання позовних вимог, чи

- зміну предмета або підстав позову.

У будь-якому з таких випадків позивачем має бути додержано правил вчинення відповідної процесуальної дії, а недотримання ним таких правил тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені Господарським процесуальним кодексом.

Так, дослідивши уточнений розрахунок штрафних санкцій з урахуванням положень п. 3.11. постанови Пленуму Вищого Господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції суд дійшов висновку, що позивачем фактично подана заява про збільшення розміру позовних вимог.

Таким чином, виходячи зі змісту раніше поданої позовної заяви, фактично відбулося збільшення розміру позовних вимог та формування нової ціни позову, в розумінні п. п. 3.10, 3.11. Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції. Відтак, має місце нова ціна позову, заявлена позивачем в заяві про збільшення позовних вимог, з якої спір і вирішується судом по суті, а саме вимоги про стягнення з відповідача:

- основного боргу в сумі 120000,00 грн.,

- трьох відсотків річних в сумі 1311,78 грн.,

- пені в сумі 1596,00 грн.,

- інфляційних витрат в сумі 3720,00 грн.

Зясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи позивача, заперечення відповідача, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що 11.04.2016 року між Публічним акціонерним товариством Запоріжвогнетрив, далі Замовник, та Товариством з обмеженою відповідальністю Січеславський машинобудівний завод, далі Виконавець, укладений договір підряду № 16/0255 (на послуги з металообробки), далі Договір, відповідно до умов якого (п. п. 1.1., 1.2.) Замовник доручає, а Виконавець зобов'язується на свій ризик виконати в порядку та на умовах Договору послуги з металообробки, виготовленню деталей, перелік яких наводиться у Специфікації (далі - Послуги). Послуги виконуються на території Виконавця. Замовник зобовязується надати Виконавцю обєкт для виконання Послуг, прийняти та оплатити виконані Послуги в порядку та строки, передбачені даним Договором.

До вказаного Договору між сторонами були підписані наступні додаткові угоди: № 1 від 11.05.2016 року, № 2 від 13.06.2016 року, № 3 від 30.06.2016 року.

Умовами додаткової угоди № 1 від 11.05.2016 року сторони дійшли згоди викласти в тексті Договору найменування Замовника в наступній редакції: «Приватне акціонерне товариство Запоріжвогнетрив (скорочено ПАТ Запоріжвогнетрив)».

Згідно з п. 2.1. Договору строки виконання Послуг за даним Договором, а також їх окремих обсягів (об'єктів, етапів, видів), визначаються у відповідних додатках (Специфікаціях), які є невід'ємною частиною Договору. В межах строків виконання Послуг, зазначених в Специфікаціях, Послуги виконуються на загальних умовах, без врахуванням вихідних, святкових та неробочих днів, якщо інше не вказано в Специфікації. Строк виконання Послуг за даним договором починає рахуватися з моменту фактичного прийняття обєкта Послуг у відповідності з п. 5.3. Договору. У випадку несвоєчасного прийняття обєкта Послуг строк виконання Послуг починає рахуватися з останнього дня строку, визначеного п. 5.3. даного Договору.

Відповідно до п. 2.3. Договору фактичний строк закінчення послуг за окремими видами послуг визначається датою підписання Замовником акту приймання виконаних робіт.

Умовами п. 3.1. Договору сторони визначили, що ціна послуг, виходячи із специфіки та способу виконання послуг, визначається на підставі узгоджених сторонами (специфікацій, калькуляцій).

Згідно з п. 4.1. 4.3. Договору сторони дійшли згоди про те, що оплата Замовником виконаних Послуг здійснюється протягом 60 (шести десяти) календарних днів від дати підписання сторонами відповідних актів виконаних робіт (або інших документів, узгоджених сторонами у відповідності з п. 2.3. даного Договору) на підставі наданих Виконавцем рахунків та податкових накладних. Оплата Замовником виконаних Виконавцем Послуг здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Виконавця. За згодою сторін можливі вексельна та інші форми оплати, які не суперечать діючому законодавству України.

За умовами п. 7.1., 7.3. 7.6. Договору сторони визначили, що не пізніше 1 (одного) робочого дня з моменту закінчення виконання всіх Послуг за даним Договором або по окремим обсягам (обєктам, етапам, видам), Виконавець направляє Замовнику повідомлення в письмовій формі про їх закінчення. Приймання виконаних Послуг здійснюється на території Замовника. В окремих випадках, за попередньою домовленістю сторін (в письмовій формі), приймання виконаних Послуг можливе на території Виконавця або Субвиконавця. Зобовязання зі складання ОСОБА_4 виконаних робіт покладається на Виконавця. ОСОБА_4 виконаних робіт передаються Замовнику в трьох примірниках, після підписання та скріплення печаткою кожного їх примірника Виконавцем, із зазначенням в адресній частині реквізитів даного Договору. Замовник зобовязаний протягом трьох робочих днів з моменту отримання актів виконаних робіт здійснити огляд результатів виконаних Послуг Виконавцем та за відсутності недоліків прийняти їх, підписавши надані Виконавцем акти виконаних робіт (або інші документи, узгоджені сторонами у відповідності з п. 2.3. даного Договору).

Згідно з п. 12.5. Договору сторони визначили, що даний договір діє до 31 грудня 2017 року. Закінчення строку дії даного Договору не звільняє сторін від виконання прийнятих на себе зобовязань (в тому числі гарантійних) за даним Договором.

Матеріали справи свідчать, що до Договору між сторонами була підписана Специфікація № 1 від 11.04.2016 року, за умовами п. п. 1, 3 якої Замовник доручає, а Підрядник зобовязується на свій ризик виконати в порядку та на умовах Договору послуги з металообробки станини пресу ПЮ5А (черт. № ПЮ5А-11-009) інв. № 2003327 на загальну суму 120000,00 грн. (з ПДВ). Умови оплати відстрочка платежу 60 (шістдесят днів) після підписання двостороннього акту.

Згідно з п. 5 Специфікації № 1 до Договору строк виготовлення 60 календарних днів з дня передачі ремфонду за ОСОБА_4, допускається дострокова поставка.

Додатковою угодою № 3 від 30.06.2016 року до Договору внесені зміни у п. 5 Специфікації № 1 від 11.04.2016 року, якими строк виконання зобов'язання збільшено до 85 календарних днів з дня передачі ремфонду за ОСОБА_4, допускається дострокова поставка.

Позивач в позові вказує, що відповідач в порушення умов Договору не виконав зобовязання з оплати виконаних послуг, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість в сумі 120000,00 грн.

Так, на виконання умов Договору, відповідач передав позивачу за актом передачі № 1 від 28.04.2016 року станину пресу ПЮ5 для механічної обробки згідно переліком послуг відповідно до Специфікації № 1 до Договору.

Матеріали справи свідчать, що позивач надав послуги з металообробки станини пресу ПЮ5А-11-009 інв. № 2003327 на загальну суму 120000,00 грн., що підтверджується підписаним з відповідачем у справі без зауважень та заперечень актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 3 від 02.02.2017 року, належним чином засвідчена копія якого міститься в матеріалах справи (а. с. 23).

На оплату виконаних робіт (наданих послуг) позивачем згідно п. 4.1. Договору був виписаний відповідачу рахунок № 10 від 02.02.2017 року на суму 120000,00 грн.

Втім, відповідач свої договірні зобовязання з оплати наданих послуг не виконав, у звязку з чим за ним утворився борг в сумі 120000,00 грн., який позивач і намагається стягнути.

Оскільки відбулося несвоєчасне виконання грошового зобовязання, позивач намагається стягнути з відповідача пеню, нараховану за загальний період з 04.04.2017 року по 14.08.2017 року (133 дні прострочення) в загальній сумі 1596,00 грн. на підставі п. 9.2. Договору. Так, умовами вказаного пункту передбачено, що у випадку порушення строку оплати виконаних Послуг Замовник сплачує Виконавцю пеню в розмірі 0,01% від несплаченої суми за кожний день прострочки, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який нараховується пеня.

З посиланням на приписи статті 625 ЦК України позивач вказує на прострочення виконання грошового зобовязання з боку відповідача, в звязку з чим намагається стягнути з нього три проценти річних за загальний період з 04.04.2017 року по 14.08.2017 року (133 дні прострочення) в сумі 1311,78 грн. та інфляційні втрати за загальний період з травня 2017 року по липень 2017 року в сумі 3720,00 грн.

Судом досліджені правові норми, які підлягають застосуванню у спірних відносинах сторін. За своєю правовою природою між сторонами було укладено договір підряду. Відповідно до вимог Господарського кодексу України договір вважається укладеним у випадку досягнення сторонами умов щодо його предмету, строку та ціни. Сторони досягли всіх суттєвих умов відносно вказаного виду договору, тобто встановили його предмет, визначили ціну, строк дії договору, порядок здачі та приймання робіт, а тому відповідно до вимог ст. ст. 638, 639, 837 ЦК України та ст. ст. 180, 181 ГК України, він вважається укладеним згідно частини 7 статті 181 ГК України, а саме подія, до якої прагнули сторони відбулася.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

За приписами частини першої статті 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до частини четвертої статті 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Матеріали справи свідчать, що позивач надав відповідачу послуги з металообробки станини пресу ПЮ5А-11-009 інв. № 2003327 на загальну суму 120000,00 грн., що підтверджується підписаним з відповідачем у справі без зауважень та заперечень актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 3 від 02.02.2017 року, належним чином засвідчена копія якого міститься в матеріалах справи (а. с. 23).

Частина 1 ст. 854 ЦК України визначає порядок оплати роботи за договором підряду, а саме: якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Порядок оплати наданих послуг визначений в договорі, про що сторони диспозитивно домовилися п. 4.1. Договору, яким передбачено, що оплата Замовником виконаних Послуг здійснюється протягом 60 (шести десяти) календарних днів від дати підписання сторонами відповідних актів виконаних робіт (або інших документів, узгоджених сторонами у відповідності з п. 2.3. даного Договору) на підставі наданих Виконавцем рахунків та податкових накладних.

Пунктом 3 Специфікації № 1 до Договору сторони визначили умови оплати, а саме: відстрочка платежу 60 (шістдесят днів) після підписання двостороннього акту.

Так, з врахуванням дати підписання сторонами акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 3 від 02.02.2017 року, строк оплати виконаних послуг настав 03.04.2017 року, прострочка виникла з 04.04.2017 року.

Фактичні обставини справи свідчать, що зобовязання з оплати наданих за умовами договору послуг з боку відповідача залишились невиконаними належним чином та у повному обсязі.

В силу загальної норми, передбаченої у статті 599 ЦК України, та спеціальної норми, визначеної у частині першій ст. 193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 33 ГПК України зобовязує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивач довів суду факт порушення з боку відповідача своїх зобовязань за договором, а саме не здійснення останнім оплати за надані послуги, в т.ч., що строк виконання відповідачем зобовязання з оплати наданих послуг настав, а наявність заборгованості в сумі 120000,00 грн. підтверджена підписаним сторонами у справі без зауважень та заперечень актом здачі-приймання робіт (наданих послуг) № 3 від 02.02.2017 року. Відповідач доказів сплати боргу у повному обсязі станом на день розгляду справи суду не надав.

За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Січеславський машинобудівний завод про стягнення з Приватного акціонерного товариства Запоріжвогнетрив основного боргу за договором підряду № 16/0255 (на послуги з металообробки) від 11.04.2016 року в сумі 120000,00 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Фактичні обставини справи свідчать, що зобовязання з оплати наданих послуг з боку відповідача залишились невиконаними належним чином.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 6 ст. 231 ГК України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно з ч. 6. ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України від 22.11.1996 р. N 543/96-ВР Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Матеріали справи свідчать, що позивач за несвоєчасне виконання зобовязань з оплати виконаних робіт (наданих послуг) за договором нарахував відповідачу згідно з п. 9.2. Договору пеню за загальний період з 04.04.2017 року по 14.08.2017 року (133 дні прострочення) в загальній сумі 1596,00 грн. на заборгованість за надані послуги.

Так, умовами п. 9.2. Договору передбачено, що у випадку порушення строку оплати виконаних Послуг Замовник сплачує Виконавцю пеню в розмірі 0,01% від несплаченої суми за кожний день прострочки, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який нараховується пеня.

Несвоєчасне виконання грошових зобовязань підтверджено обставинами та доказами у справі, а наданий позивачем розрахунок пені за період з 04.04.2017 року по 14.08.2017 року відповідає вимогам частини 6 статті 232 ГК України, тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені в сумі 1596,00 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки мало місце прострочення оплати відповідачем за надані послуги (виконані роботи), а надані позивачем розрахунки трьох процентів річних за загальний період з 04.04.2017 року по 14.08.2017 року та інфляційних витрат за період з травня 2017 року по липень 2017 року відповідають приписам вказаної статті, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача трьох процентів річних в сумі 1311,78 грн. та інфляційних втрат в сумі 3720,00 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Стосовно посилань відповідача на прострочення надання позивачем послуг за Договором, слід зазначити, що прострочення виконання позивачем обовязку щодо надання послуг за Договором не є тією обставиною, яка звільняє відповідача від виконання свого обовязку з оплати наданих послуг, та не впливає на виконання вказаного обовязку, оскільки строк оплати наданих послуг залежить від дати підписання сторонами акту виконаних робіт.

Крім того, за прострочення виконання позивачем обовязку щодо надання послуг за Договором рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 22.08.2017 року у справі № 904/6649/17 стягнуто з ТОВ Січеславський машинобудівний завод на користь Приватного акціонерного товариства Запоріжвогнетрив штрафні санкції в сумі 60000,00 грн.

З врахуванням вищевикладеного твердження відповідача, що стягненню підлягає сума заборгованості з відрахуванням штрафних санкцій, що мають бути застосовані до позивача в сумі 82200,00 грн., є безпідставними та необґрунтованими, а сторони в подальшому не позбавлені права та можливості врегулювати свої відносини за допомогою приписів ст. 601 ЦК України.

Витрати по сплаті судового збору в сумі 1899,42 грн. покладаються на відповідача у справі - Приватне акціонерне товариство Запоріжвогнетрив, відповідно до вимог ст. ст. 44, 49 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося 13.09.2017 року, згідно частини 2 статті 85 ГПК України, було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивну частини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 530, 599, 611, 625, 629, 638, 639, 837, 853, ч. 1 ст. 854, ч. 4 ст. 882 ЦК України, ст. ст. 180, 181, 193 ГК України, ст. ст. 42, 43, 33, 34, ч. 3 ст. 43, 44, 49, 82, 82-1, 84, ч. 2 ст. 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Січеславський машинобудівний завод до Приватного акціонерного товариства Запоріжвогнетрив задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства Запоріжвогнетрив, 69106, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе/ вул. Теплична, буд. 22 «Б»/1, , на користь:

- Товариства з обмеженою відповідальністю Січеславський машинобудівний завод, 53300, Дніпропетровська область, м. Покров, вул. Тикви Григорія, буд. 3-А, , основний борг в сумі 120000 (сто двадцять тисяч) грн. 00 коп., пеню в сумі 1596 (одна тисяча пятсот девяносто шість) грн. 00 коп., три відсотка річних в сумі 1311 (одна тисяча триста одинадцять) грн. 78 коп., інфляційні витрати в сумі 3720 (три тисячі сімсот двадцять) грн. 00 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 1899 (одна тисяча вісімсот девяносто девять) грн. 42 коп., видавши наказ.

Повне рішення складено 18.09.2017 року

Суддя О.Г.Смірнов

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.