ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2017 р.Справа № 916/347/17
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Гладишевої Т.Я.,

суддів: Головея В.М., Савицького Я.Ф,

секретар судового засідання Федорончук Д.О.

за участю представників сторін у судовому засіданні від 13.09.2017:

від позивача: ОСОБА_1, за довіреністю;

від відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Стройкераміка

на рішення Господарського суду Одеської області від 10.04.2017

по справі № 916/347/17

за позовом: Публічного акціонерного товариства „Укртрансгаз в особі Філії „Управління магістральних газопроводів Прикарпаттрансгаз

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Стройкераміка

про стягнення 23817,51 грн.,

У судовому засіданні 13.09.2017 згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року Публічне акціонерне товариство „Укртрансгаз в особі Філії „Управління магістральних газопроводів Прикарпаттрансгаз (далі також ПАТ „Укртрансгаз, позивач) звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю „Стройкераміка (далі також ТОВ „Стройкераміка, відповідач) про стягнення заборгованості за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №131000243 від 15.10.2013 за період листопад-грудень 2016 року в сумі 23817,51 грн., з яких: 23450,75 грн. борг, 331,27 грн. - пеня за період з 21.12.2016 по 26.01.2017 та 35,49 грн. - три проценти річних за період з 21.12.2016 по 26.01.2017.

У правове обґрунтування позову ПАТ „Укртрансгаз послалось на ст. 193 ГК України, ст. ст. 526, 530, 612, 953 ЦК України, а також умови вказаного договору.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 10.04.2017 по справі № 916/347/17 (суддя Малярчук І.А.) позовні вимоги задоволено повністю: стягнуто з ТОВ „Стройкераміка на користь ПАТ „Укртрансгаз 23450,75 грн. заборгованості, 331,27 грн. пені та 35,49 грн. 3 % річних.

Рішення суду мотивовано обґрунтованістю та доведеністю позовних вимог.

Ухвалою місцевого господарського суду від 15.06.2017 виправлено описку в резолютивній частині рішення суду від 10.04.2017, доповнено резолютивну частину рішення суду від 10.04.2017 п.3 наступного змісту: „Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Стройкераміка (67813, Одеська область, Овідіопольський район, с. Калаглія, вул. Чапаєва,55, код 32059668) на користь Публічного акціонерного товариства „Укртрансгаз (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, код 3001980) в особі Філії „Управління магістральних газопроводів Прикарпаттрансгаз (76018, м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 48, код 00153133) 1600 (одну тисячу шістсот) грн. судового збору.", ухвалено видати наказ на виконання рішення суду від 10.04.2017 з врахуванням даної ухвали.

Не погодившись з рішенням суду, ТОВ „Стройкераміка звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить вказане рішення скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Так, скаржник зазначив, що на адресу відповідача не надсилалися ухвали місцевого господарського суду про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи, що позбавило його можливості реалізувати свої процесуальні права.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Крім того, як вказав позивач у листі, який надійшов до суду апеляційної інстанції 08.09.2017, станом на 01.09.2017 борг, що є предметом спору у даній справі, сплачено відповідачем 20.07.2017 в добровільному порядку, окрім суми пені в розмірі 366,76 грн. та суми судового збору в розмірі 1600,00 грн.

У засіданні суду апеляційної інстанції від 13.09.2017 представник позивача підтримав свою правову позицію.

ТОВ „Стройкераміка, будучи належним чином повідомлене про дату, час та місце проведення судових засідань, що підтверджується долученими до матеріалів справи поштовими повідомленнями з відмітками підприємства поштового звязку про вручення поштових відправлень, не зявилось, а отже, не скористалось своїм процесуальним правом прийняти учать у судових засіданнях суду апеляційної інстанції.

Перевіривши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, надавши оцінку всім обставинам справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Місцевим господарським судом правильно встановлено та підтверджено в процесі перегляду справи апеляційним господарським судом, що 15.10.2016 між ПАТ „Укртрансгаз в особі Філії УМГ „Прикарпаттрансгаз (газотранспортне підприємство) та ТОВ „Стройкераміка (замовник) укладено договір № на транспортування природного газу магістральними трубопроводами (далі також Договір), за умовами якого газотранспортне підприємство зобовязується надати замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення газорозподільних станцій (далі ГРС), а замовник зобовязується внести плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбачені умовами договору (п. 11.1. Договору).

Згідно п.п. 3.1., 3.4. Договору послуги з транспортування газу оформлюються газотранспортним підприємством і замовником актами наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами. Фактична кількість протранспортованого газу замовнику визначається приладами обліку газу, що встановлені у замовника, і фіксується актом прийому-передачі природного газу, який складається та підписується між замовником і газорозподільним підприємством. Даними для складання актів наданих послуг з транспортування газу є дані газорозподільного підприємства про обсяги протранспортованого ним газу замовнику та/або його споживачам. Акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника із газотранспортним підприємством.

Відповідно до п.п.5.1.-5.5. Договору розрахунки за послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюються за тарифами, які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики. Газотранспортне підприємство зобовязується розміщувати інформацію про чинні тарифи на своєму офіційному веб-сайті та в засобах масової інформації. Тарифи, визначені в п.5.1. Договору, є обовязковими для сторін з дати набрання ними чинності. Визначена на їх основі вартість послуги буде застосовуватись сторонами при складанні актів наданих послуг та розрахунках за ці послуги згідно з умовами Договору. Розрахунковий період за договором становить один місяць з 8:00 години першого дня місяця до 8:00 години першого дня наступного місяця включно. Вартість послуг з транспортування газу за місяць визначається як добуток тарифу на загальну кількість протранспортованого газу, визначеного згідно з п.3.1. договору, та податку на додану вартість. Вартість фактично наданих газотранспортним підприємством замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акту наданих послуг. Оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

У п.7.3. Договору встановлено, що у разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 договору, із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Цей договір набирає чинності з 01.10.2013 року та укладається на строк до 31.12.2014 року, а в частині проведення розрахунків за послуги до їх повного здійснення. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії договору жодною зі сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п. 11.1. договору).

У подальшому сторонами було складено та підписано акти наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 30.11.2016 №11-16- на суму 17391,31 грн. та від 11.12.2016 №12-16- на суму 14059,44 грн.

Як вбачається з підписаного сторонами та скріпленого їх печатками акту звірки розрахунків за період з 01.10.2016 по 31.12.2016 заборгованість відповідача перед позивачем складає 23450,75 грн., з урахуванням здійсненої відповідачем у листопаді 2016 року часткової оплати у сумі 8000,00 грн.

Посилаючись на неналежне виконання ТОВ „Стройкераміка грошових зобов'язань за Договором щодо своєчасної та повної оплати отриманих послуг за листопад і грудень 2016 року, ПАТ „Укртрансгаз звернулось до місцевого господарського суду з відповідним позовом.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У силу п. 1 ст. 691 цього Кодексу покупець зобовязаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

За положеннями п.п.1, 2, 3 ст.692 ЦК України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобовязаний сплатити продавцеві повну ціну товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Згідно ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Частинами першою статті 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник зобов'язаний передати кредитору у випадку порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобовязання встановлено неустойку, то вона підлягає відшкодуванню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Статтею 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Розглянувши спір по суті, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність та підтвердженість матеріалами справи позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь ПАТ „Укртрансгаз 23450,75 грн. заборгованості за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №131000243 від 15.10.2013 за період листопад-грудень 2016 року, 331,27 грн. пені за період з 21.12.2016 по 26.01.2017 та 35,49 грн. три проценти річних за період з 21.12.2016 по 26.01.2017.

Судова колегія погоджується з таким висновком господарського суду першої інстанції.

Стосовно доводів скаржника про те, що він не був повідомлений про час і місце розгляду даної справи місцевим господарським судом, колегія суддів зауважує наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №131000243 від 15.10.2013, даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також самої апеляційної скарги, адреса відповідача: 67813, Одеська область, Овідіопольський район, село Калаглія, вул. Чапаєва, 55.

Частиною 1 статті 64 ГПК України передбачено, що суддя, прийнявши позовну заяву, не пізніше трьох днів з дня її надходження виносить і надсилає сторонам, прокурору, якщо він є заявником, ухвалу про порушення провадження у справі, в якій вказується про прийняття позовної заяви, призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, необхідні дії щодо підготовки справи до розгляду в засіданні. Ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

У п.п. 3.9.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" розяснено, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом статті 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно п.п. 3.9.2. названої постанови у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 цього пункту постанови.

В матеріалах справи наявні докази надіслання судом відповідачу за належною адресою (67813, Одеська область, Овідіопольський район, село Калаглія, вул. Чапаєва, 55) ухвали місцевого господарського суду про порушення провадження у справі 916/347/17 від 10.02.2017, ухвали про відкладення розгляду справи від 16.03.2017 та рішення суду від 10.04.2017 (а.с. 62, 78, 87). При цьому, поштове повідомлення від 13.02.2017 містить відмітки про отримання 14.03.2017 представником відповідача за довіреністю копії ухвали про порушення провадження у даній справі. Інші поштові повідомлення повертались до господарського суду підприємством зв'язку з посиланням на закінчення строку зберігання поштових відправлень.

Відтак, доводи скаржника про неповідомлення його про час і місце розгляду даної справи місцевим господарським судом спростовуються матеріалами даної справи.

З огляду на викладене, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 99, 101 103, 105 ГПК України, судова колегія, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення Господарського суду Одеської області від 10.04.2017 по справі № 916/347/17 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 15.09.2017.

Головуючий суддя: Т.Я. Гладишева

Суддя: В.М. Головей

Суддя: Я.Ф. Савицький