ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

18 вересня 2017 року Справа № 922/3960/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Коваленка В.М. - головуючого (доповідач у справі)
Білошкап О.В.,
Короткевича О.Є.,
розглянувши матеріали касаційної скарги публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", м. Київ
на постанову від 06.04.2017 Харківського апеляційного господарського суду
у справі № 922/3960/16 господарського суду Харківської області
за заявою боржникафізичної особи-підприємця ОСОБА_4, м. Харків
провизнання банкрутом
ліквідаторарбітражний керуючий Тищенко О.І.

В С Т А Н О В И В :

Подана публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк" (далі - ПАТ "Укрсоцбанк") касаційна скарга від 04.04.2017 № 08.42-186/85-1502 не може бути прийнята до розгляду Вищим господарським судом України, оскільки не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги, ПАТ "Укрсоцбанк" оскаржує в касаційному порядку постанову Харківського апеляційного господарського суду від 06.04.2017, що була винесена за результатами здійснення перегляду в апеляційному порядку ухвали господарського суду Харківської області від 09.03.2017, якою:

- задоволено заяву ліквідатора в частині накладення арешту на нерухоме майно;

- накладений арешт на чотрьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1;

- зобов'язано ліквідатора вжити заходи з метою виконання ухвали суду в частині накладення арешту майна;

- відмовлено в задоволенні клопотання ПАТ "Укрсоцбанк" про зупинення провадження у справі про банкрутство та відкладення розгляду заяви ліквідатора про повернення майна банкрута тощо.

Пункт 8 частини 3 статті 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст. 8 Закону Україну "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції від 22.12.2011 № 4212- VІ, що набрала законної сили з 19.01.2013 (далі - Закон про банкрутство), якою визначено особливості оскарження судових рішень у процедурі банкрутства, ухвали господарського суду, винесені у справі про банкрутство за наслідками розгляду господарським судом заяв, клопотань та скарг, а також постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури можуть бути оскаржені в порядку, встановленому ГПК України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Зазначена норма кореспондується з положеннями ст. 41 ГПК України, якою встановлено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 11113 ГПК України ухвали місцевого та апеляційного господарського суду можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених частиною першою статті 106 цього Кодексу.

В свою чергу нормами п. 10 ч. 1 ст.106 вказаного кодексу передбачено, що окремо від рішення місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали місцевого господарського суду у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвала місцевого господарського суду від 09.03.2017, за результатами перегляду якої була прийнята оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції від 06.04.2017, винесена відповідно до норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції від 22.12.2011 № 4212-VІ, що набрала законної сили з 19.01.2013.

Згідно норм ч. 3 ст. 8 цього закону у касаційному порядку можуть бути оскаржені постанови апеляційного господарського суду, прийняті за результатами перегляду таких судових рішень: ухвали про порушення справи про банкрутство, ухвали про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника, ухвали за результатами розгляду грошових вимог кредиторів, ухвали про звільнення (усунення, припинення повноважень) арбітражного керуючого, ухвали про перехід до наступної судової процедури, ухвали про затвердження плану санації, ухвали про припинення провадження у справі про банкрутство, а також постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Отже, наведений перелік судових рішень, що підлягають оскарженню в касаційному порядку, є вичерпним.

Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що з моменту порушення щодо боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, і спеціальні норми Закону про банкрутство мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України, а тому ч. 3 ст. 8 Закону про банкрутство слід розуміти таким чином, що нею встановлено деякі особливості та обмеження у реалізації права на касаційне оскарження судових рішень у процедурі банкрутства, які полягають, зокрема, у завершенні розгляду питання про накладення арешту на майно боржника, що вирішувалось в межах розгляду заяви ліквідатора про повернення майна банкрута, із завершенням відповідного апеляційного провадження.

Аналогічний висновок наведений в постановах Верховного Суду України від 04.11.2015 у справі № 916/2019/13, від 18.11.2015 у справі № 910/15007/14, від 23.12.2015 у справі № 903/33/15, від 27.01.2016 у справі № Б11/009-12, від 27.01.2016 у справі № 922/4908/13, від 25.05.2017 у справі № 925/2063/13 та ін.

Таким чином, оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції, що прийнята за результатами перегляду ухвали місцевого суду про накладення арешту на майно боржника, що вирішувалось в межах розгляду заяви ліквідатора про повернення майна банкрута, не підлягає оскарженню до суду касаційної інстанції.

Поряд з викладеним, касаційний суд звертає увагу на те, що згідно оскаржуваної постанови апеляційного суду ухвалу місцевого суду від 09.03.2017 було залишено без змін і в частині відмови в задоволенні клопотання ПАТ "Укрсоцбанк" про зупинення провадження у справі про банкрутство.

Виходячи ж з повноважень апеляційного суду, передбачених нормами ст.ст. 79, 103 ГПК України, а також враховуючи положення п. 6 ч. 1 ст. 106 ГПК України, якими передбачена процесуальна можливість оскарження окремо від рішення місцевого господарського суду ухвали про зупинення провадження у справі, слід зробити висновок про те, що судове рішення про відмову в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі про банкрутство (що мало місце згідно ухвали, залишеної без змін оскаржуваною постановою апеляційного суду) оскарженню не підлягає.

Такий висновок узгоджується із роз'ясненнями, наведеними в п. 4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 (із змінами та доповненнями) "Про деякі питання практики застосування розділу XII1 Господарського процесуального кодексу України".

Відповідно до п. 1 ч.1 ст.62 ГПК України суд відмовляє у прийнятті позовної заяви (у даному випадку - касаційної скарги), якщо вона не підлягає розгляду в господарських судах України.

Враховуючи викладене, у прийнятті касаційної скарги ПАТ "Укрсоцбанк" на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 06.04.2017 слід відмовити.

Керуючись нормами ст. 129 Конституції України, ч. 3 ст. 8 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", п. 1 ч. 1 ст. 62, ст.ст. 86, 79, 103, 106, 107, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити публічному акціонерному товариству "Укрсоцбанк" в прийнятті касаційної скарги на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 06.04.2017 у справі № 922/3960/16.

Головуючий В.М. Коваленко

Судді О.В. Білошкап

О.Є. Короткевич