ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.09.2017 Справа № 905/1636/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Левшиної Я.О., при секретарі судового засідання Мазурік М.О., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "АВЕРС КАНЦЕЛЯРІЯ", м.Дніпро

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь", м.Краматорськ, Донецька область

про: стягнення 34907,71грн.

за участю уповноважених представників :

від позивача: ОСОБА_1 (за довіреністю від 12.06.2017р.);

від відповідача: не з'явився.

Відповідно до вимог ст.ст.4-4, 81 ГПК України судовий розгляд здійснювався з фіксацією у протоколі судового засідання.

У судовому засіданні 05.09.2017р. суд виходив до нарадчої кімнати для прийняття рішення.

СУТЬ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АВЕРС КАНЦЕЛЯРІЯ", м.Дніпро звернулось до господарського суду Донецької області із позовом до Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь", м. Краматорськ, Донецька область про стягнення 34907,71грн.

Відповідно до довідки про автоматичний розподіл справ між суддями, позовну заяву призначено до розгляду судді Левшиній Я.О.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов'язань за договором поставки №0422/2016 від 17.05.2016р. з оплати поставленого товару, внаслідок чого утворилась стягувана заборгованість.

Нормативно позивач обґрунтовує свої вимоги, посилаючись на ст.ст. 175, 193, 265 Господарського кодексу України, ст.ст. 524, 526, 533-535, 625, 629, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 44, 48, 64, 82 Господарського процесуального кодексу України.

На підтвердження вказаних обставин позивач надав наступні документи: договір поставки №0422/2016 від 17.05.2016р. із протоколом розбіжностей до нього; видаткові накладні: № від 26.05.2017р., № від 07.06.2017р.; довіреності №695 від 26.05.2017р., №754 від 06.06.2017р.

Під час розгляду справи позивачем були надані додаткові документи для долучення до матеріалів справи, а саме: лист від 08.08.2017р. про відсутність у провадженні господарського суду або іншого суду чи органу, який у межах своєї компетенції вирішує господарський спір, справи зі спору між сторонами цієї справи, про цей предмет і з тих же підстав; специфікація №3 від 10.05.2017р.; акт звіряння взаємних розрахунків, складений станом на 31.08.2017р.; платіжні доручення.

09.08. 2017р. на електрону адресу суду (14.08.2017р. через канцелярію суду) від відповідача надійшло клопотання №17/826 від 08.08.2017р. про відкладення розгляду справи. До клопотання додано правоустановчі документи, витяг з ЄДРПОУ стосовно статусу та місцезнаходження відповідача.

30.08.2017р. від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти позову заперечив, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на відсутність спеціифікацій, а також на те, що видаткові накладні не містять посилання на спірний договір, а лише на рахунки-фактури, які відсутні в матеріалах справи.

Представник позивача у судове засідання 05.09.2017р. зявився, позовні вимоги підтримав. заперечив проти доводів відповідача, викладених у відзиві.

Представник відповідача у судове засідання 05.09.2017р. не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом своєчасного надсилання ухвали за адресою місцезнаходження, визначеною за матеріалами справи.

Суд вважає за можливе розглянути спір в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в справі матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин, а неявка відповідача у світлі приписів ст.ст. 4-3, 22, 33, 77 Господарського процесуального кодексу України, не вливає на таку кваліфікацію та не є підставою для відкладання розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

17.05.2016р. між позивачем (постачальник) та відповідачем (покупець) укладений договір поставки №0422/2016 (далі договір), згідно п.п. 1.1. якого постачальник згідно з умовами даного договору поставляє товар (канцелярські вироби, паперова продукція, товари широкого вжитку, інше), а покупець приймає у власність та повністю оплачує.

Найменування (номенклатура, асортимент) та кількість продукції, що постачається за даним договором, вказуються у специфікаціях, які у свою чергу є невідємними частинами цього договору. Сторони домовились, що у випадку відсутності окремої специфікації підписаної сторонами на відповідну поставку, найменування (номенклатура, асортимент), ціна та кількість продукції вказуються у відповідній видатковій накладній на поставку товару, що у даному випадку буде прирівнюватись до специфікації (п. 1.2. договору).

За умовами п. п. 2.1., 2.2. договору ціна на товар є вільною ринковою і формується на підставі цін постачальника, що діють в час обробки кожного із замовлень покупця, і підлягає узгодженню сторонами. Узгоджена сторонами ціна на товар, який постачається за певним замовленням, вказується у рахунках, специфікаціях та/або видаткових накладних на дану партію товару.

Згідно п. 3.6. договору, кожну партію товару супроводжують наступні документи: оригінал рахунку-фактури в одному екземплярі для покупця; оригінал видаткової накладної в двох екземплярах (для кожної сторони); сертифікати відповідності, висновку СЕС, тощо, у відповідності до діючого законодавства України (в оригіналах або копіях), на вимогу покупця; ТТН за необхідності.

Відповідно до п.п. 5.1.-5.4. договору розрахунки виражаються в грошових одиницях і проводяться в національній валюті гривні, в безготівкові формі. Підставою для розрахунків являється факт приймання товару покупцем. Умови оплати за товар: оплата з відстроченням платежу. При постачання партії товару на умовах відстрочення платежу, покупець зобовязаний провести розрахунки за товар у строк не більш ніж 14 календарних днів з моменту приймання-передачі цієї партії товару, у розмірі 100% вартості поставленого товару з ПДВ.

Договір набуває чинності з моменту його укладення або фактичного виконання сторонами конклюдентних дій, і діє календарний рік з дати укладання, а відносно виконання зобовязань, що виникли під час дії цього договору, до повного їхнього виконання (п. 10.1. договору).

На виконання умов договору поставки №0422/2016 від 17.05.2016р. постачальник здійснив поставку товару за видатковими накладними № від 26.05.2017р., № від 07.06.2017р. на загальну суму 47907,71грн.

Даний товар був прийнятий уповноваженим представником відповідача, який діяв на підставі довіреностей №695 від 26.05.2017р., №754 від 06.06.2017р.

Відповідач своє зобовязання з оплати вартості поставленого товару за видатковими накладними № від 26.05.2017р., № від 07.06.2017р. належним чином не виконав.

Враховуючи викладене, позивач звернувся до господарського суду з розглядуваним позовом.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обгрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим (ст.43 Господарського процесуального кодексу України).

Як вбачається із матеріалів справи, сутність розглядуваного позову полягає у примусовому спонуканні відповідача до виконання грошових зобов'язань за договором поставки №0422/2016 від 17.05.2016р.

Враховуючи статус сторін, характер правовідносин між учасниками договору, останні (правовідносини) регулюються насамперед відповідними положеннями Господарського і Цивільного кодексів України та умовами укладеного договору поставки №0422/2016 від 17.05.2016р.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Беручи до уваги правову природу укладеного договору, кореспондуючі права та обов'язки його сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з поставки.

Як встановлено ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України та ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за поставлену продукцію покупець зобов'язаний сплатити постачальнику певну грошову суму. В силу приписів ч. 6 ст. 265 Господарського кодексу України та ч. 2 ст.712 Цивільного кодексу України до правовідносин постачання застосовуються норми Цивільного кодексу України про купівлю-продаж, які (ст.655, ч.1 ст.691) також передбачають обов'язок покупця сплатити за придбаний товар певну суму грошових коштів.

Отже, в контексті зазначених норм укладений між позивачем та відповідачем договір поставки №0422/2016 від 17.05.2016р. є належною підставою для виникнення у останнього грошових зобов'язань, визначених його умовами.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частинами 1, 2 ст. 692 цього Кодексу визначено, що покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або законодавством не встановлений інший строк оплати товару. Як було встановлено судом, сторони визначили порядок оплати, за яким покупець зобов'язався сплатити суму за товар в строк, який визначений в договорі №0422/2016 від 17.05.2016р., а саме з відстроченням платежу не більш ніж 14 календарних днів з моменту приймання-передачі цієї партії товару, у розмірі 100% вартості поставленого товару з ПДВ.

Таким чином, наведені вище норми законодавства та встановлені судом обставини дають підстави для висновку, що із отриманням відповідачем за видатковими накладними № від 26.05.2017р., № від 07.06.2017р. товару, у нього виникло зобов'язання з його оплати в сумі 47907,71грн.

Приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України та ст.599 Цивільного кодексу України за загальним правилом зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Дослідивши надані позивачем докази, судом встановлено, що позивачем було поставлено відповідачу товар за видатковими накладними № від 26.05.2017р., № від 07.06.2017р. на загальну суму 47907,71грн.

Відповідач здійснив часткову оплату в розмірі 13000,00грн. Решта в сумі 34907,71грн. залишилась несплаченою.

Таке неналежне виконання грошових зобов'язань кваліфікується судом як їх порушення у розумінні ст. 610 Цивільного кодексу України, а сам відповідач вважається таким, що прострочив виконання грошового зобов'язання у розумінні ч. 1 ст. 612 цього Кодексу.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник у разі прострочення виконання грошового зобов'язання має на вимогу кредитора сплатити заборгованість.

Таким чином, відповідач не мав жодних правових підстав для ухилення від виконання обов'язків з оплати поставленого товару, оскільки зі змісту наявних документів вбачається, що він був отриманий останнім.

Відповідачем дане у порядку встановленому господарським процесуальним законодавством не спростовано, доказів сплати заборгованості в сумі 34907,71грн. не надано.

Доводи відповідача, викладенні у відзиві на позову заяву, щодо відсутності спеціифікацій суд до уваги не приймає, оскільки вони спростовуються матеріалами справи. Стосовно посилання відповідача на відсутність в матеріалах справи рахунків-фактури, на які міститься посилання у видаткових накладних, суд звертає увагу, що п. 3.6. договору в переліку документів, що супроводжують кожну партію товару, передбачений, зокрема, оригінал рахунку-фактури в одному екземплярі для покупця. Крім того, даним пунктом договору передбачений обовязок покупця у випадку відсутності документів, передбачених п.3.6. договору, або виявлення не відповідностей у них, письмово повідомити про це постачальника в термін не більш як за сім календарних днів з моменту поставки. Крім того, згідно умов договору, підставою для розрахунків являється факт приймання товару покупцем.

З урахуванням наведених вище висновків суду та положень діючого законодавства, позовні вимоги про стягнення суми основного боргу підлягають задоволенню у повному обсязі у розмірі 34907,71грн.

Судові витрати у відповідності до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "АВЕРС КАНЦЕЛЯРІЯ", м.Дніпро до Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь", м.Краматорськ, Донецька область про стягнення 34907,71грн. задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" (84306, Донецька область, м. Краматорськ, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АВЕРС КАНЦЕЛЯРІЯ" (49069, м. Дніпро, вул. Суворова, буд. 35, ) суму основного боргу 34907,71грн., а також відшкодування сплаченого судового збору в розмірі 1600,00грн. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

У судовому засіданні 05.09.2017р. оголошено та підписано повний текст рішення.

Суддя Я.О. Левшина