ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" серпня 2017 р. Справа № 911/1679/17

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство Контакт-К", м. Київ,

до Вишгородської міської ради, Київська обл., м. Вишгород

про розірвання договорів про пайову участь

Суддя Мальована Л.Я.

Представники сторін:

позивач ОСОБА_1 (дов. № б/н від 19.10.2016 р.);

відповідач ОСОБА_2 (дов. № 2-28/846 від 16.05.2017 року).

Обставини справи:

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання договорів про пайову участь у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Вишгорода № 02/2007, № 03/2007 від 26.04.2007 року.

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

Відповідно до рішень від 06 березня 2007 року № 6/10 та від 26.04.2007 року № 7/26 Вишгородська міська рада погодила Товариству з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство Контакт-К матеріали погодження місця розташування в звязку із будівництвом групи багатоповерхових житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями соціально-побутового призначення на земельній ділянці площею 4,32 га по вул. Луговій (права сторона) у м. Вишгороді. На зазначеній земельній ділянці знаходяться садиби, які перебувають у приватній власності громадян та не можуть бути включеними в проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачу без вирішення майново-правових питань.

Рішенням Вишгородської міської ради від 26.04.2007 року №7/26 Товариству з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство Контакт-Кбуло надано дозвіл на збір матеріалів погодження місця розташування для будівництва групи багатоповерхових житлових будинків та учбового комбінату на земельній ділянці площею 1 га на розі вулиць Шкільної та Київської у м.Вишгороді.

Одночасно рішенням Вишгородської міської ради від 26.04.2007 року №7/26 затверджені умови договорів № 03/2007 року та 02/2007 року від 26.04.2007 року про пайову участь у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Вишгорода в звязку з будівництвом на зазначених ділянках.

Рішенням господарського суду Київської області у справі № 19/029-08 від 07.02.2008 року були внесені зміни та доповнення до договору № 02/2007, згідно яких було нараховано грошові вимоги в розмірі 1 600 000 грн. 00 коп., та до договору № 03/2007, якими нараховано кошти в розмірі 1 200 000 грн. 00 коп., що разом складає 2 800 000 грн. 00 коп.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем були умисно створені умови, які унеможливлюють початок будівельних робіт та введення в експлуатацію обєкта будівництва, тому просить суд розірвати договір в звязку з істотною зміною обставин.

Підстави для розірвання договору встановлені ст.ст. 651, 652 ЦК України, згідно з якими договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору іншою стороною, а також у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Зокрема, відповідно до вимог ч. 4 ст. 652 ЦК України якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Отже, закон пов'язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, при істотній зміні обставин.

Сторони у справі в момент укладення спірних договорів не могли передбачити, що настануть ті обставини, про які зазначає позивач у позові, при цьому зміна обставин була зумовлена причинами, які позивач не міг усунути, а із договорів та звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе позивач.

Однак, позивач не довів суду, що виконання спірних договорів порушує співвідношення майнових інтересів сторін і позбавляє позивача того, на що він розраховував при укладенні договору.

Відповідно до наданих відповідачем заперечень, ТОВ «Науково-виробниче підприємство Контакт-К» не виконало покладені законом зобовязання по виготовленню проектної документації щодо відведення земельної ділянки, без якої Вишгородська міська рада позбавлена можливості винести рішення про передачу в оренду земельної ділянки.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач не довів належними засобами доказування істотну зміну обставин в розумінні ст. 652 ЦК України, якими сторони керувалися при укладенні договору, у зв'язку з чим суд дійшов висновку, що позовні вимоги про розірвання договору є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

У відповідності до статей 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Дослідивши доводи ТОВ «Науково-виробниче підприємство Контакт-К» суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявності підстав для розірвання договору, тому в позові слід відмовити, судові витрати покласти на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Суддя Л.Я. Мальована