ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2017 року Справа № 906/904/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Куровського С.В. - головуючого (доповідача),

суддів: Катеринчук Л.Й., Удовиченка О.С.,

за участю представників:

ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" - Прокоф'євої Л.С. (дов. від 30.12.2016),

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-

зернова корпорація України"

на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 04.05.2017

та ухвалу господарського суду Житомирської області від 04.04.2017 ( в

частині визнання вимог ПАТ "Державна продовольчо-зернова

корпорація України" до ТОВ "Староолександрівка"

у справі №906/904/16 господарського суду Житомирської області

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімічна

компанія "Вітагро"

до Товариства з обмеженою відповідальністю

"Староолександрівка"

про визнання банкрутом,

встановив:

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 04.04.2017 (суддя Омельян О.С.), серед іншого, визнано вимоги Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" до боржника на суму 972 941,52 грн. основного боргу (позачергово), 844 000,00 грн. штрафних санкцій (шоста черга), 3200,00 грн. судового збору (перша черга) (п. 3).

Затверджено реєстр вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Староолександрівка" з включеними до нього вимогами наступних кредиторів:

- Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімічна компанія "Вітагро" на суму 658 675,79 грн. основного боргу (четверта черга), 13780,00 грн. судового збору (перша черга);

- Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на суму 3200,00 грн. судового збору (перша черга);

- Головного управління ДФС у Житомирській області на суму 69 179,07 грн. основного боргу (третя черга), 2641,88 грн. основного боргу (друга черга), 3 200,00 грн. судового збору (перша черга).

Окремо включено в реєстр вимог кредиторів вимоги Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" до боржника на суму 972 941,52 грн. основного боргу, які забезпечені заставою майна боржника, та підлягають задоволенню позачергово.

Окремо від основних зобов'язань включено в реєстр вимог кредиторів у шосту чергу неустойку (штраф, пеню) наступних кредиторів:

- Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" до боржника на суму 844 000,00 грн. штрафних санкцій (шоста черга).

Окремо внесено до реєстру вимог кредиторів відомості про майно боржника, яке перебуває в заставі Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України":

- майбутній урожай зерна кукурудзи 3-го класу, 2014 року урожаю, вирощений на полях загальною площею 681,4791 га, а саме: поле №1 загальною площею 31,3959 га, поле №2 загальною площею 84,3106 га, поле № 3 загальною площею 50,1647 га, поле № 4 загальною площею 36,8517 га, поле № 8 загальною площею 34,5920 га, поле № 9 загальною площею 25,3432 га, поле № 11 загальною площею 11,0521 га, поле № 14 загальною площею 67,2974 га, поле № 19 загальною площею 58,0425 га, поле № 25 загальною площею 57,4408 га, поле № 26 загальною площею 63,9018 га, поле № 27 загальною площею 29,5771 га, поле № 28 загальною площею 41,4212 га, поле № 29 загальною площею 33,1184 га, поле № 33 загальною, площею 40,7388 га, поле № 35 загальною площею 16,2309 га, усі вищезазначені поля знаходяться на території села Стара Олександрівка, Ялинівської сільської ради, Червоноармійського району, Житомирської області, в кількості 2000,00 тонн. (п. 4).

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 04.05.2017 (колегія суддів у складі: Демянчук Ю.Г., Тимошенко О.М., Юрчук М.І.) ухвалу господарського суду Житомирської області від 04.04.2017 у справі № 906/904/16 в частині п.п. 3, 4 резолютивної частини - залишено без змін.

В касаційній скарзі Публічне акціонерне товариство (ПАТ) "Державна продовольчо-зернова корпорація України" просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції від 04.05.2017 та ухвалу суду першої інстанції від 04.04.2017 щодо визнання вимог ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" до ТОВ "Староолександрівка" на суму 972 941,52 грн. заставними (позачерговими) та винести нове рішення, яким визнати вимоги ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" до боржника на суму 972 941,52 грн. вимогами четвертої черги. В частині визнання вимог ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" до боржника у розмірі 844000,00 грн. штрафних санкцій вимогами шостої черги та 3200,00 грн. судового збору вимогами першої черги - залишити без змін. Скасувати ухвалу господарського суду Житомирської області від 04.04.2017 в частині окремого включення в реєстр вимог кредиторів вимог ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" до боржника на суму 972941,52 грн. як таких, що забезпечені заставою та прийняти нове рішення в цій частині, якими включити в реєстр вимог кредиторів вимоги ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" до боржника на суму 972941,52 грн. як вимоги четвертої черги.

В обґрунтування посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, а саме ст.ст. 22, 26 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.ст. 42, 43 ГПК України.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді Куровського С.В., пояснення представників сторін, розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі -Закон про банкрутство) провадження у справах про банкрутство регулюється Законом, ГПК України, іншими законодавчими актами України.

Частиною 2 статті 4-1 ГПК України встановлено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом.

Під час розгляду справи судами попередніх інстанцій встановлено таке.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 17.01.2017 за заявою

ТОВ "Агрохімічна компанія "Вітагро" порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ "Староолександрівка".

17.01.2017 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України за №39415 опубліковано оголошення про порушення справи про банкрутство ТОВ "Староолександрівка".

Частинами 1, 2, 6, 8 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Забезпечені кредитори зобов'язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство лише в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення. Заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, у тому числі щодо яких є заперечення боржника чи інших кредиторів, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду, за наслідками розгляду яких господарський суд ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів. Вимоги конкурсних кредиторів, визнані боржником або господарським судом, вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів. Розпорядник майна зобов'язаний окремо внести до реєстру вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за їх відсутності - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з державним реєстром застав.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону про банкрутство, у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, у тому числі щодо яких були заперечення боржника і які не були внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, а також ті, що визнані боржником та внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, і вирішує питання про його затвердження.

З матеріалів справи вбачається, що 20.02.2017 ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" звернулося до господарського суду з заявою від 10.02.2017 № 130-2-12/781 з вимогами до боржника на суму 1 816 941,52 грн. Заява обґрунтована посиланням на наявність у ТОВ "Староолександрівка" заборгованості перед кредитором за договором поставки, яка підтверджена рішенням господарського суду Житомирської області від 27.03.2015 у справі № 906/145/15 та постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 09.06.2015 у справі № 906/145/15.

Місцевий господарський суд, розглянувши заяву ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" про визнання грошових вимог до боржника у сумі на суму 972 941,52 грн основного боргу (714078,26 грн - основний борг + 198 413,43 грн - 24 % річних + 35 129,83 грн - судовий збір + 16880,00 грн - судовий збір + 8440,00 грн судовий збір за розгляд апеляційної скарги) та 844 000,00 грн штрафних санкцій (244000,00 грн - пеня та 600 000,00 грн - штраф) встановив, що вказані вимоги є обґрунтованими та підтвердженими належними доказами.

Разом з тим, дійшов висновку, що вказані вимоги ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" до боржника на суму 972 941,52 грн. є вимогами, які забезпечено заставою майна боржника відповідно до договору застави майбутнього урожаю від 28.04.2014 та запису у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна про приватне обтяження на підставі вказаного договору, а тому підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів позачергово, а 844 000,00 грн. штрафних санкцій слід віднести до шостої черги реєстру вимог кредиторів боржника.

Апеляційний господарський суд, переглянувши ухвалу суду першої інстанції від 04.04.2016 в частині кредиторських вимог вимоги ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України", погодився з висновком суду першої інстанції, відхиливши доводи кредитора про те, що вимоги кредитора не є такими, що забезпечені заставою майна боржника, оскільки заява ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" про відмову від забезпечення до господарського суду не надходила. У Державному реєстрі обтяжень рухомого майна міститься чинний запис про обтяження.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає такі висновки судів першої та апеляційної інстанцій передчасними , виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 28.04.2014 між ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (покупець) та ТОВ "Староолександрівка" (постачальник) укладено договір поставки зерна майбутнього врожаю (т. 3 а.с. 7-19).

Відповідно до пункту 1.1. договору в порядку та на умовах цього договору постачальник у визначений сторонами строк поставляє покупцю наступну сільськогосподарську продукцію українського походження (товар): (найменування товару - зерно кукурудзи 3 класу; одиниця виміру товару - метрична тонна, кількість товару - 2000,00. Покупець зобов'язується прийняти товар (поставлений насипом) та оплатити його.

Окрім того, 28.04.2014 між ПАТ "Держана продовольчо-зернова корпорація України" та ТОВ "Староолександрівка" (заставодавець) укладено договір застави майбутнього урожаю.

Відповідно до п.1.1 договору застави майбутнього врожаю у порядку та на умовах, визначених цим договором та чинним законодавством України, заставодержатель має право у випадку невиконання заставодавцем своїх зобов'язань за основним договором одержати задоволення за рахунок передбаченого в п. 1.5 цього договору заставленого майна, переважно перед іншими кредиторами заставодавця.

Під основним договором в цього договорі розуміється договір поставки зерна майбутнього врожаю № 43-К від 28.04.2014, укладений між заставодержателем та заставодавцем, за умовами якого останні поставляє заставодержателю сільськогосподарську продукцію, а він зобов'язується прийняти його та оплатити (п. 1.2. договору застави майбутнього врожаю).

Згідно з п. 1.5 договору застави майбутнього врожаю предметом застави є майно, яке стане власністю заставодавця після укладення Договору, а саме: майбутній урожай зерна кукурудзи 3-го класу, 2014 року урожаю, вирощений на полях загальною площею 681,4791 га.

Разом з тим, в п. 1.6 договору застави закріплено, що зобов'язання, що забезпечується заставою відповідно до умов цього договору, полягає в тому, що заставодавець зобов'язується передати заставодежателю предмет застави у визначений сторонами термін - до 11.2014 включно виключно на умовах поставки EXW - ПАТ "Житомирський комбінат хлібопродуктів".

У зв'язку з неналежним виконанням ТОВ "Староолександрівка" зобов'язань за договором поставки від 28.04.2014 № 43-К ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" звернулося до суду з позовом до ТОВ "Староолександрівка"

Рішенням господарського суду Житомирської області від 27.03.2015 у справі № 906/145/15 позов задоволено частково, стягнуто з ТОВ "Староолександрівка" на користь ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" 714 078,26 грн - основного боргу; 198 413,43 грн - 24 % річних; 35 129,83 грн. - судового збору; в частині стягнення 244 000,00 грн - пені та 600 000,00 грн - 30% штрафу відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 09.06.2015 у справі № 906/145/15 рішення господарського суду Житомирської області від 27.03.15 у справі № 906/145/15 скасовано в частині відмови у стягненні 244 000, 00 грн - пені та 600 000,00 грн - 30% штрафу; прийнято в цій частині нове рішення, яким позов задоволено; стягнуто з ТОВ "Староолександрівка" на користь ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" 244 000,00 грн - пені та 600 000,00 грн - 30% штрафу; в решті рішення місцевого господарського суду залишено без змін.

При цьому, в мотивувальних частинах вказаних судових рішень вказано, що ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" направляло на адресу ТОВ "Староолександрівка" лист вимогу № 130-4-12/4940 від 11.12.2014 з додатковою угодою № 2 від 10.12.2014 до договору поставки № 43-К від 28.04.2014 про розірвання договору поставки № 43-К від 28.04.2915 та з проханням перерахувати на рахунок позивача суми попередньої оплати, а також 24% річних, штрафні санкції.

Згідно зі ст. 28 Закону України "Про заставу" застава припиняється: з припиненням забезпеченого заставою зобов'язання; в разі загибелі заставного майна; в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно; в разі примусового продажу заставленого майна; при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави; в інших випадках припинення зобов'язань, установлених законом.

Стверджуючи про забезпечення вимог кредитора майном боржника, суди попередніх інстанцій належної правової оцінки обставинам, встановленим у справі №906/145/15 не надали, не з'ясували обставин щодо розірвання договору поставки та наслідків його впливу на припинення застави, а також наявності (відсутності) у боржника заставного майна, за рахунок якого можливо погасити вимоги ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України".

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що відповідно до вимог ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, та підтвердити їх належними та допустимими доказами.

Незабезпеченість кредиторських вимог в даному випадку, або відмова від забезпечення, виходячи із загальних принципів, встановлених ст. 23 Закону, повинна бути доведена кредитором, який звертається з відповідними грошовими вимогами до боржника, підтверджена наявними та допустимими доказами і досліджена місцевим господарським судом при включенні даних вимог кредитора до реєстру вимог кредиторів.

Посилаючись лише на запис у Державному реєстрів обтяжень рухомого майна, суди попередніх інстанцій в порушення вказаних норм права належним чином не вмотивував своє рішення щодо статусу вимог ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України", в порушення вимог ст. 43 ГПК України не дослідили, чи дійсно забезпечені заставою вимоги ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України", не дослідили та не зазначили, якими саме належними та допустимими доказами підтверджується наявність (відсутність) майна банкрута, що передане в заставу ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України", зокрема, майбутній врожай - зерно кукурудзи 3-го класу, 2014 року урожаю, вирощений на полях загальною площею 681,4791 га загальною вартістю 2000000,00 грн (визначена пункт 1.7 договору застави майбутнього врожаю), на момент затвердження реєстру вимог кредиторів,

Відповідно до ч. 2 ст. 111-5 ГПК України касаційна інстанція використовує процесуальні права суду першої інстанції виключно для перевірки юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду.

Згідно з приписами п. 3 ст. 111-9 ГПК України у разі, якщо суд припустився порушень норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, касаційна інстанція має право скасувати рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції і передати справу на новий розгляд.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що постанова суду апеляційної інстанції від 04.05.2017, якою залишено без змін ухвалу господарського суду Житомирської області від 04.04.2017 в частині п.п. 3, 4 резолютивної частини - визнання та окремого включення в реєстр вимог кредиторів вимог ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" до ТОВ "Староолександрівка" на суму 972 941,52 грн. основного боргу, які забезпечені заставою майна боржника та підлягають задоволенню позачергово, - підлягають скасуванню як такі, що прийняті з порушенням норм процесуального права, з направленням справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи суду необхідно врахувати викладене, повно та всебічно дослідити всі суттєві обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, перевірити твердження та заперечення сторін, всім зібраним доказам надати належну оцінку в їх сукупності та вирішити спір відповідно до вимог закону.

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11112 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" задовольнити частково.

Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 04.05.2017 та ухвалу господарського суду Житомирської області від 04.02.2017 по справі №906/904/16 в частині визнання та окремого включення в реєстр вимог кредиторів вимог ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" до ТОВ "Староолександрівка" на суму 972 941,52 грн. основного боргу, які забезпечені заставою майна боржника та підлягають задоволенню позачергово скасувати.

Справу № 906/904/16 у вищезазначеній частині вимог Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" направити на новий розгляд до господарського суду Житомирської області.

Головуючий Куровський С.В.

Судді Катеринчук Л.Й.

Удовиченко О.С.