ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" серпня 2017 р. Справа № 911/2287/17

Господарський суд Київської області у складі судді Рябцевої О.О., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Кушнер, м. Київ

до Дочірнього підприємства Рітейл Вест, Київська обл., м. Ірпінь

про стягнення 9290,61 грн.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 (дов. № б/н від 03.01.2017 р.);

від відповідача: ОСОБА_2 (дов. б/н від 16.05.2017 р.);

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю Кушнер (далі позивач) звернулося до господарського суду Київської області з позовом до дочірнього підприємства Рітейл Вест (далі відповідач) про стягнення 9290,61 грн., з яких 8031,38 грн. заборгованості, 714,53 грн. пені, 463,70 грн. інфляційних втрат та 81,00 грн. 3 % річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобовязань за договором поставки № РВ023029 від 01.02.2014 р. в частині оплати вартості поставленого товару, у звязку з чим за ним утворилась заборгованість у сумі 8031,38 грн. Враховуючи наявну заборгованість відповідача, позивачем з посиланням на ст. 549 ЦК України нараховано відповідачу 714,53 грн. пені та на підставі ст. 625 ЦК України нараховано 463,70 грн. інфляційних втрат та 81,00 грн. 3 % річних.

10.08.2017 р. до господарського суду Київської області від відповідача надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивач надав суду накладні, до яких не додано довіреності осіб, які приймали товар. Відповідач зазначає, що за весь період дії договору позивачем поставлено товару на суму 1041186,77 грн., повернуто позивачу товару на суму 22124,84 грн., проведено зменшення заборгованості шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 50551,57 грн. та сплачено відповідачем за поставлений товар 960478,90 грн. Також, відповідач заперечує щодо стягнення пені, оскільки умовами договору № РВ023029 від 01.02.2014 р. не встановлена відповідальність покупця у вигляді пені за несвоєчасне виконання зобовязань, тобто позивачем неправомірно нараховано пеню в розмірі 714,53 грн.

У судовому засіданні 10.08.2017 р. судом було оголошено перерву до 29.08.2017 р.

Представник позивача у судових засіданнях 10.08.2017 р. та 29.08.2017 р. позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні 10.08.2017 р. заперечував проти позову, а у судовому засіданні 29.08.2017 р. визнав борг у сумі 3922,40 грн., проти задоволення позовних вимог в частині стягнення пені заперечував.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

01.02.2014 р. між дочірнім підприємством Рітейл Вест (покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю Кушнер (постачальник) було укладено договір № РВ023029 (далі договір), відповідно до умов якого постачальник зобовязується в порядку та на умовах, визначених цим договором, та у відповідності з замовленням покупця, поставити товар, а покупець зобовязується в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти товар і оплатити його вартість за цінами, зазначеними в накладній, та які не можуть перевищувати цін, узгоджених в специфікації (п. 1.1. договору).

Відповідно до п. 2.2. договору постачальник за цим договором зобовязаний поставити товар по накладним, в яких повинен вказати штрих-коди товару, які відповідно до стандарту Європейського товарного коду (ЕАN), або 6-значні коди, присвоєні торгівельною мережею «Фуршет».

Згідно з п. 3.1. договору товар поставляється постачальником у відповідності з замовленням покупця по асортименту, кількості, цінам в строк, зазначений у замовленні.

Пунктом 3.6. договору передбачено, що постачальник при поставці відповідної партії товару передає покупцю наступну супровідну документацію: накладні, в яких повинно бути чітко зазначена кількість відвантаженого товару, ціна за одиницю товару без ПДВ, вартість без ПДВ, сума ПДВ, загальна вартість з ПДВ. Одиницею виміру кількості товару вважається одиниця виміру товару для продажу його кінцевому споживачеві в магазинах покупця («шт.» - для штучного товару, «кг» - для вагового). Постачальник несе відповідальність за арифметичні помилки в накладних; товарно-транспортні накладні; податкові накладні; належним чином завірені копії посвідчення якості, ветеринарних свідоцтв чи довідок, сертифікатів відповідності, в разі необхідності сертифікат про визнання іноземного сертифікату, гігієнічні висновки, інструкції з використання, гарантійні сертифікати, технічні паспорти тощо, що вимагається відповідно до законодавства України для оптової чи роздрібної торгівлі; коригувальні податкові накладні у випадках повернення товару; погоджений з покупцем примірник замовлення.

Відповідно до п. 5.1. договору перехід права власності на товар від постачальника до покупця здійснюється в момент приймання-передачі товару на складі покупця.

Покупець оплачує товар, що поставляться, за цінами, погодженими сторонами в специфікації та підтвердженими у накладних (п. 7.1. договору).

Згідно з п. 7.9. договору оплата за товар здійснюється в українській національній валюті в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника через 30 днів з моменту приймання-передачі товару та підписання накладної про прийняття товару. При цьому сторони домовились про те, що покупець здійснює оплату поставленого товару тільки у випадку, якщо сума за розрахунковий період буде складати не менше, ніж 500 грн. з кожного магазину.

Даний договір набирає силу з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2017 р. (п. 10.1. договору).

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 9862,10 грн., що підтверджується видатковими накладними № ВН-К3489 від 28.01.2017 р. на суму 2274,02 грн., № ВН-К4618 від 04.02.2017 р. на суму 775,10 грн., № ВН-К4708 від 04.02.2017 р. на суму 3324,86 грн., № ВН-К7091 від 22.02.2017 р. на суму 2170,06 грн., № ВН-К7092 від 22.02.2017 р. на суму 1318,06 грн., які скріплені підписами та печатками сторін.

Відповідно до п. 7.9. договору відповідач повинен був оплатити поставлений позивачем товар за видатковими накладними: № ВН-К3489 від 28.01.2017 р. до 28.02.2017 р., № ВН-К4618 від 04.02.2017 р. та № ВН-К4708 від 04.02.2017 р. до 07.03.2017 р., № ВН-К7091 від 22.02.2017 р. та № ВН-К7092 від 22.02.2017 р. до 25.03.2017 р.

Станом на час звернення позивача з даним позовом до суду, за видатковою накладною № ВН-К3489 від 28.01.2017 р. на суму 2274,02 грн. відповідач частково розрахувався на суму 1830,72 грн.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з приписами статтей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач в порушення умов п. 7.9. договору решту вартості поставленого товару за видатковою накладною № ВН-К3489 від 28.01.2017 р. на суму 443,30 грн. не оплатив та за поставлений позивачем товар за видатковими накладними № ВН-К4618 від 04.02.2017 р. на суму 775,10 грн., № ВН-К4708 від 04.02.2017 р. на суму 3324,86 грн., № ВН-К7091 від 22.02.2017 р. на суму 2170,06 грн., № ВН-К7092 від 22.02.2017 р. на суму 1318,06 грн. взагалі не розрахувався, у звязку з чим за ним станом на 25.03.2017 р. утворилась заборгованість у сумі 8031,38 грн., яка на час звернення позивача з даним позовом не була сплачена.

Судом встановлено, що відповідачем згідно з платіжним дорученням № 101059767 від 14.08.2017 р. було сплачено позивачу 4108,98 грн. за договором № РВ023029 від 01.02.2014 р.

Таким чином, відповідач оплатив заборгованість перед позивачем за поставлений товар за видатковими накладними № ВН-К3489 від 28.01.2017 р. на суму 443,30 грн. та № ВН-К4618 від 04.02.2017 р. на суму 775,10 грн., а за видатковою накладною № ВН-К4708 від 04.02.2017 р. на суму 3324,86 грн. частково у сумі 2890,58 грн.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи вищевикладене, провадження у справі в частині стягнення з відповідача на користь позивача 4108,98 грн. заборгованості підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідача 8031,38 грн. заборгованості підлягає частковому задоволенню у сумі 3922,40 грн. (8031,38 грн. 4108,98 грн.).

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача 714,53 грн. пені, нарахованої за загальний період з 28.02.2017 р. по 17.07.2017 р. на заборгованість відповідача за кожною видатковою накладною окремо.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Оскільки умовами договору поставки № РВ023029 від 01.02.2014 р. не передбачено сплату відповідачем пені за порушення ним умов договору в частині несвоєчасної оплати поставленого позивачем товару, то позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 714,53 грн. пені не підлягає задоволенню.

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача 463,70 грн. інфляційних втрат та 81,00 грн. 3 % річних.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути 81,00 грн. 3 % річних, нарахованих за загальний період з 28.02.2017 р. по 17.07.2017 р. на заборгованість відповідача за кожною видатковою накладною окремо.

Наданий позивачем розрахунок 3 % річних є арифметично невірний.

Відповідно до вірного розрахунку, здійсненого судом, сума 3 % річних, нарахованих за загальний період з 28.02.2017 р. по 17.07.2017 р. на заборгованість відповідача за кожною видатковою накладною окремо, становить 82,89 грн., проте стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 81,00 грн. 3 % річних, в межах заявлених позовних вимог.

Позивач просить стягнути з відповідача 463,70 грн. інфляційних втрат нарахованих за періоди: з 28.02.2017 р. по 17.07.2017 р. на заборгованість відповідача за видатковою накладною № ВН-К3489 від 28.01.2017 р. на суму 443,30 грн., з 07.03.2017 р. по 17.07.2017 р. на заборгованість відповідача за видатковими накладеними ВН-К4618 від 04.02.2017 р. на суму 775,10 грн. та № ВН-К4708 від 04.02.2017 р. на суму 3324,86 грн., з 25.03.2017 р. по 17.07.2017 р. на заборгованість відповідача видатковими накладними № ВН-К7091 від 22.02.2017 р. та № ВН-К7092 від 22.02.2017 р.

Відповідно до абзаців 2, 3 п. 3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Враховуючи вищевикладене, позивачем неправомірно нараховано інфляційні втрати за 28.02.2017 р. та за періоди: з 07.03.2017 р. по 31.03.2017 р., з 25.03.2017 р. по 31.03.2017 р. та з 01.07.2017 р. по 17.07.2017 р., оскільки вказані періоди складають менше місяця.

Відповідно до вірного розрахунку, здійсненого судом, сума інфляційних втрат, нарахованих за періоди: з 01.03.2017 р. по 30.06.2017 р. на заборгованість за видатковою накладною № ВН-К3489 від 28.01.2017 р. на суму 443,30 грн., з 01.04.2017 р. по 30.06.2017 р. на заборгованість за видатковими накладними № ВН-К4618 від 04.02.2017 р. на суму 775,10 грн., № ВН-К4708 від 04.02.2017 р. на суму 3324,86 грн., № ВН-К7091 від 22.02.2017 р. на суму 2170,06 грн. та № ВН-К7092 від 22.02.2017 р. на суму 1318,06 грн., становить 317,26 грн. та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Судовий збір відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України покладається судом на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

Стягнути з дочірнього підприємства Рітейл Вест (08205, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Шевченка, буд. 16, кім. 5, код 38733983) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Кушнер (02192, м. Київ, вул. Миропільська, буд. 4, код 32559075) 3922,40 грн. (три тисячі девятсот двадцять дві грн. 40 коп.) заборгованості, 81,00 грн. (вісімдесят одну грн. 00 коп.) 3 % річних, 317,26 грн. (триста сімнадцять грн. 26 коп.) інфляційних втрат та 744,09 грн. (сімсот сорок чотири грн. 09 коп.) судового збору.

2. В частині позовних вимог про стягнення 4108,98 грн. заборгованості провадження у справі припинити.

3. В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення підписано 14.09.2017 р.

Суддя О.О. Рябцева