РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2017Справа №910/13722/17

За позовом Інгульського об'єднаного управління пенсійного фонду України м. Миколаєва

Миколаївської області

до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»

про стягнення 201,18 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача не з'явився

від відповідача Тузова В.О., довіреність № 8223-К-Н-О від 23.08.2017

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Інгульського об'єднаного управління пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області про стягнення з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 201,18 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором № 9 від 05.01.2010 в частині повернення коштів перерахованих на виплату пенсії за січень 2016 року ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, у зв'язку з чим позивач зазначає, що залишок неповернутих коштів у розмірі 201,18 грн. має бути повернутий відповідачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.08.2017 порушено провадження у справі № 910/13722/17 та призначено її до розгляду на 12.09.2017.

Відповідач у поданому 08.09.2017 до відділу діловодства суду відзиві на позовну заяву проти задоволення позовних вимог заперечує посилаючись на те, що на момент звернення позивача з розпорядженням № 1151/03 від 16.02.2016 про повернення пенсійних коштів, нарахованих на ім'я ОСОБА_3 за січень 2016 року в розмірі 1.055,98 грн., залишок коштів на рахунку пенсіонера становив 854,80 грн., які були повернуті банком. Також відзначив, що банк не є набувачем цих коштів, а лише вчиняє дії по обслуговуванню рахунку пенсіонера.

11.09.2017 від позивача на адресу суду надійшли витребувані документи а також заява позивача, в якій позивач просить суду розглядати справу без участі представника позивача.

Позивач в судове засідання 12.09.2017 не з'явився.

Відповідач в судовому засіданні 12.09.2017 проти задоволення позовних вимог заперечував.

В судовому засіданні 12.09.2017, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника відповідача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

05.01.2010 між Управлінням Пенсійного фонду України в Жовтневому районі Миколаївської області (далі - Фонд, позивач) та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» (далі - Банк, відповідач) укладено договір № 9 (далі - договір).

Відповідно до п. 1 ст. 1 розділу 1 договору Банк виконує функції виплати пенсій та грошової допомоги, передбачені Порядком виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1596 (з наступними змінами) (далі - Порядок).

Банк виконує зазначені вище функції в Жовтневому районі Миколаївської області (п. 2 ст. 1 розділу 1 договору).

Відповідно до додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 21.12.2016 Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі Миколаївської області реорганізовано, шляхом утворення Інгульського об'єднаного управління пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області.

Спір виник внаслідок того, що відповідач неналежним чином виконав свої зобов'язання за договором в частині повернення у повному обсязі коштів перерахованих на виплату пенсії, у зв'язку з чим підлягають поверненню кошти у розмірі 201,18 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 3 ст. 1 розділу 1 договору взаємовідносини між Фондом та Банком з питання виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках регулюються Порядком, цим договором та договорами про зміну цього договору, що є його невід'ємними частинами.

Параграфом 2 ст. 3 розділу 2 договору передбачено, що Банк зобов'язується забезпечити, зокрема:

- відкриття для зарахування коштів від органів Фонду окремих аналітичних рахунків за балансовим рахунком № 2560 «Державні позабюджетні фонди» без нарахування відсотків за залишками коштів, що створить умови для цільового використання коштів органів Фонду;

- укладання з пенсіонерами і одержувачами допомоги договорів про відкриття поточних рахунків для зарахування сум пенсій та допомоги;

- видачу за бажанням одержувача належних йому сум пенсій та грошової допомоги як безпосередньо у Банку, так і з доставкою додому;

- зарахування сум пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки одержувачів не пізніше наступного операційного дня після надходження коштів від органів Фонду;

- видачу одержувачам належних їм сум пенсій та грошової допомоги за їх першою вимогою;

- повернення органам Фонду не пізніше ніж через два робочих дні після останньої дати виплати у кожному виплатному періоді завірених списків на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки та описів до них у кількості і за формою згідно з Порядком;

- здійснення Банком нарахування за коштами, які зберігаються на поточних рахунках пенсіонерів і одержувачів, відсотків у порядку та розмірах, визначених договором між одержувачем і банком;

- надання за письмовим запитом органів Фонду інформації щодо зарахування сум пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки про їх закриття.

Даний договір набирає чинності з 01.01.2010 і діє до 01.01.2011 (п. 1 ст. 10 розділу 5 договору).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1), перебував на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Жовтневому районі Миколаївської області та отримував пенсію за віком через установу банку - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» та на його рахунок № НОМЕР_1 було перераховано пенсію за період з 01.01.2016 по 31.01.2016 у розмірі 1.055,98 грн.

17.02.2017 відповідачем отримано розпорядження Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі Миколаївської області № 1151/03 про повернення коштів, відповідно до якого, Фонд зобов'язує відповідача повернути кошти, перераховані на виплату пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 в сумі 1.055,98 грн. з нарахованими на неї відсотками з поточного/карткового рахунку одержувача коштів № НОМЕР_1 відкритого в ПАТ КБ «Приватбанк» на ім'я ОСОБА_2 у зв'язку із його смертю - ІНФОРМАЦІЯ_2. Зазначені кошти позивач просив повернути на рахунок управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі Миколаївської області № НОМЕР_2, відкритий в філії Миколаївського обласного відділення ВАТ «Ощадбанк».

Листом від 17.02.2016 № 20.1.0.0.0/7-20160217/1132 відповідач надав відповідь на вищезазначений лист позивача, повідомивши, що розпорядження про повернення грошових коштів, зарахованих на рахунок ОСОБА_3 банком виконано в межах наявного залишку у сумі 854,80 грн., що підтверджується платіжним дорученням № G0217RRG2H від 17.02.2016, а також повідомлено позивач, що відповідно до п. 4 ст. 8 розділу 4 договору, суми пенсій та грошової допомоги, зараховані на поточний рахунок одержувача, разом з нарахованими на них відсотками банк повертає відповідним органам фонду, за їх письмовим розпорядженням, за умови наявності цих сум на поточному рахунку пенсіонера.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1596 від 30.08.1999 затверджено Порядок виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках (далі - Порядок).

Відповідно до п. 1 Порядку встановлено, що цей Порядок регулює питання виплати пенсій та грошової допомоги, що нараховуються відповідно органами Пенсійного фонду та органами праці та соціального захисту населення і фінансуються за рахунок коштів Пенсійного фонду та відповідних бюджетів, за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх вклади до запитання (поточні рахунки) в установах уповноважених банків (далі - поточні рахунки). Уповноваженими банками є банки, визнані переможцями конкурсу на право виплати пенсій та грошової допомоги через банківські рахунки за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги, що проводиться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з якими за результатами цього конкурсу Мінсоцполітики та Пенсійним фондом укладено відповідні договори.

Згідно з пунктом 2 Порядку виплата пенсій та грошової допомоги згідно з цим Порядком здійснюється через поточні рахунки, що відкриваються у банках, з якими Пенсійний фонд та Мінсоцполітики за результатами конкурсу укладають відповідні угоди з визначенням санкцій за недотримання ними договору перед одержувачами.

Відповідно до частин 1, 3 статті 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 1067 Цивільного кодексу України встановлено, що договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Відповідно до пункту 4 Порядку, установи уповноважених банків здійснюють відкриття поточних рахунків, проводять операції із зарахування сум пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки відповідно до цього Порядку, угод, укладених ними з управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, управліннями праці та соціального захисту населення райдержадміністрацій, виконкомів міських, районних у місті рад (далі - органи праці та соціального захисту населення) або центрами з нарахування і виплати пенсій та допомоги - у регіонах, де функціонують такі центри.

Відповідно до пункту 13 Порядку у разі надходження до уповноваженого банку відомостей про смерть одержувача пенсії та грошової допомоги уповноважений банк зобов'язаний припинити зарахування коштів на поточний рахунок з місяця, наступного за місяцем смерті одержувача, і зробити відповідну помітку у примірнику списку на зарахування пенсій та допомоги, що підлягає поверненню органу Пенсійного фонду або органу праці та соціального захисту населення.

Суми пенсій та грошової допомоги, зараховані на поточний рахунок разом з нарахованими на них відсотками, починаючи з місяця, наступного за місяцем смерті пенсіонера, підлягають поверненню уповноваженим банком відповідно органам Пенсійного фонду та соціального захисту населення не пізніше наступного операційного дня надходження відомостей про смерть одержувача.

Згідно з п. 4 ст. 8 розділу 4 договору суми пенсій та грошової допомоги, зараховані на поточний рахунок одержувача, разом з нарахованими на них відсотками починаючи з місяця, наступного за місяцем його смерті, Банк повертає відповідно Фонду, за його письмовим розпорядженням, не пізніше наступного операційного дня надходження відомостей про смерть одержувача за умови наявності цих сум на поточному рахунку пенсіонера.

З банківської виписки по рахунку пенсіонера ОСОБА_3, наданої відповідачем, вбачається, що станом на день оброблення розпорядження позивача про повернення коштів (17.02.2016) на рахунку ОСОБА_3 перебували кошти у розмірі 854,80 грн., які і були повернуті відповідачем на рахунок Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі.

Як свідчать матеріали справи 12.09.2011 ОСОБА_3 підписав анкету-заяву, згідно якої він приєднався до Умов та правил надання банківських послуг (далі - Умови), які розміщені на офіційному сайті ПАТ КБ «Приватбанк». Пенсіонер погодився, що вказана заява разом із Умовами та правилами є договором про надання банківських послуг в ПАТ КБ «Приватбанк».

Відповідно до п. 2.1.1.2.27 Умов для погашення заборгованості за позикою Клієнт доручає Банку проводити списання коштів з усіх рахунків Клієнта на користь позикодавця при настанні дати платежу, зазначеного в цьому пункті (здійснювати договірне списання).

Також згідно п. 2.6.1.1. Умов Банк надає Клієнту можливість здійснення банківських операцій шляхом автоматичного списання коштів з картки/рахунку Клієнта на регулярній основі за наявності у Клієнта діючої Картки/Рахунку.

З наявної банківської виписки по рахунку пенсіонера ОСОБА_3 вбачається, що грошові кошти, які обліковувались на рахунку ОСОБА_3, до моменту отримання повідомлення про смерть Клієнта перераховувались щомісячно шляхом автоматичного списання на погашення заборгованості, що виникла на рахунку кредитної картки «Універсальна», зокрема було списано кошти в сумі 201,18 грн.

Суд відзначає, що оскільки позивач повідомив відповідача про факт смерті пенсіонера ОСОБА_3 тільки 17.02.2016, відповідач діяв в межах діючого законодавства та укладеним між сторонами договору.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем належними засобами доказування не доведено порушення прав позивача з боку відповідача щодо не повернення коштів в сумі 201,18 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся з позовними вимогами.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги Інгульського об'єднаного управління пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївського області є необґрунтованими нормативно та документально не підтвердженими, а отже такими, що задоволенню не підлягають повністю.

Щодо розподілу судових витрат, суд відзначає наступне.

Згідно п. 18 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняється Пенсійний фонд України та його органи, органи Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та Фонду соціального страхування України.

Відповідно до п. 4.5. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» у випадках коли позивач звільнений від сплати судового збору якщо позов залишено без задоволення, - судовий збір не стягується.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 49, ст.ст. 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 13.09.2017.

Суддя В.В.Сівакова