РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2017Справа №910/10074/17

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія «ВУСО»

до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта»

третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні

відповідача ОСОБА_1

про стягнення 67 210,94 грн, Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

від позивача: Алендар Ю.І. - за довіреністю;

від відповідача: не з'явився,

третя особа: не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Домінанта" про стягнення 90 088,00 грн.

Ухвалою суду від 26.06.2017 порушено провадження у справі №910/10074/17, залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійній вимоги на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1, справу призначено до розгляду на 07.07.2017.

07.07.2017 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшло підтвердження про відсутність між сторонами аналогічного спору, витяг державного реєстратора про включення відповідача в Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України.

Представник відповідача в судове засідання 07.07.2017 не з'явився, проте, 07.07.2017 через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгулу справи, яке судом розглянуто та задоволено.

Третя особа в судове засідання не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином.

Ухвалою суду від 07.07.2017 розгляд справи відкладено на 01.08.2017.

27.07.2017 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшли докази надсилання копії позовної заяви третій особі.

31.07.2017 до Господарського суду від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просив суд стягнути з відповідача 67 210,94 грн.

В судовому засіданні 01.08.2017 представник позивача підтримав заяву про зменшення позовних вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Судом прийнято заяву представника позивача про зменшення позовних вимог, справа розглядається в межах стягнення з відповідача 67 210,94 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні 01.08.2017 подав клопотання про витребування у відповідача доказів, зокрема фотографій транспортного засобу марки "Volkswagen", д.н.з. НОМЕР_1, зроблених після ДТП, яка сталась 01.08.2016.

Суд, заслухавши думку представника позивача з приводу заявленого клопотання, дійшов до висновку про його задоволення.

Крім того, представниками сторін в судовому засіданні 01.08.2017 подали клопотання про продовження строку вирішення спору у справі.

Суд, розглянувши клопотання представників сторін про продовження розгляду строку розгляду справи, дійшов до висновку про його задоволення.

У зв'язку з неявкою в судове засідання третьої особи та необхідністю витребування доказів у справі, господарський суд дійшов до висновку про відкладення розгляду справи.

03.09.2017 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи на виконання вимог ухвали суду, яке судом розглянуто та задоволено.

В судовому засіданні 04.09.2017 представник позивача підтримав позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання 04.09.2017 не з'явився, проте 04.09.2017 до канцелярії суду подав клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Третя особа в судове засідання 04.09.2017 не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до п. 3.9.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Зважаючи на те, що неявка представників відповідача та третьої особи не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представників відповідача та третьої особи.

В судовому засіданні 04.09.2017 на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.08.2016 в с. Ульянівка, Покровського району, Донецької області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_3

Під час зазначеної ДТП було пошкоджено автомобіль марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Згідно постанови Дмитровського міського суду Донецької області від 08.11.2016 у справі №3/226/409/2016, дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення водієм автомобіля марки «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_1 п. 16.11 ПДР України.

Відповідно до договору добровільного комплексного на транспорті №2561238 від 30.12.2015, страховиком автомобіля марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_3 є Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» (позивач).

Частиною 2 статті 8 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно з п. 1 ст. 354 Господарського кодексу України, за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній страхувальником у договорі страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ремонтної калькуляції №1388 від 01.08.2016, вартість ремонту автомобіля «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_3 становить 223 984,51 грн, згідно рахунку №КС00006294 від 07.11.2016, наданого ТОВ «Гранд Авто», вартість ремонту автомобіля «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_3 становить 212 299,16 грн.

Згідно зі страховим актом №6981-02 від 15.11.2016 сума страхового відшкодування становить 92 088,00 грн.

Виплата позивачем страхового відшкодування за договором добровільного страхування підтверджується платіжним дорученням №19641 від 16.11.2016 на суму 92 088,00 грн.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Зазначена правова норма також кореспондується зі статтею 993 Цивільного кодексу України.

В свою чергу, статтею 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

В пункті 4 постанови пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 визначено, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояві їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля).

Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Як вже зазначалось, відповідно до ремонтної калькуляції №1388 від 01.08.2016, вартість ремонту автомобіля «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_3 становить 223 984,51 грн, згідно рахунку №КС00006294 від 07.11.2016, наданого ТОВ «Гранд Авто», вартість ремонту автомобіля «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_3 становить 212 299,16 грн.

Відповідно до звіту про вартість колісного транспортного засобу №16/12/904/686404 від 18.12.2016, складеного суб'єктом оціночної діяльності Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 ринкова вартість автомобіля «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_3 становить 154 070,96 грн, вартість його залишків - 86 860,02 грн.

Як вбачається з матеріалів справи цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_2 на дату ДТП була застрахована у Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта", згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/9193588.

Враховуючи те, що надіслана позивачем вимога №623 від 23.01.2017 про сплату страхового відшкодування залишена відповідачем без задоволення, позивач звернувся до суду з позовом (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) про стягнення з відповідача 67 210,94 грн страхового відшкодування - різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.

За змістом ч. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до частини 9.1 статті 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Договором страхування на індивідуальних умовах можуть бути визначені ліміти, вищі, ніж зазначені у цьому Законі ліміти.

Відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про страхування» франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Частиною 12.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Як вбачається, з полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/9193588 ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 100 000,00 грн, франшиза - 2 000,00 грн.

Таким чином, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в сумі 65 210,94 грн (67 210,94 грн (різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди) - 2 000,00 грн (розмір франшизи).

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на сторін пропорційно розміру задоволення позовних вимог.

Керуючись, ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (місцезнаходження: 01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 119, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (місцезнаходження:ь 03150, м. Київ, вул. Казимира Малевича, 31, ) 65 210 (шістдесят п'ять тисяч двісті десять) грн 94 коп. - страхового відшкодування та 1 552 (одну тисячу п'ятсот п'ятдесят дві) грн 39 коп. - судового збору.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

11.09.2017

Суддя О.М. Спичак