ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2017 р. Справа № 917/554/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Барбашова С.В., суддя Істоміна О.А.,

за участі секретаря судового засідання Кохан Ю.В.

за участі представників:

позивача - Василевська Ю.О., за довіреністю №340 від 28.12.2016 р.

відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. № 2477П/3-28) на рішення Господарського суду Полтавської області від 22 червня 2017 року по справі № 917/554/17

за позовом Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, м. Кременчук Полтавської області;

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Кременчук Полтавської області;

про визнання укладеним договору про пайову участь,

ВСТАНОВИЛА:

Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області звернувся до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою до ФОП ОСОБА_2 про визнання укладеним договору № 54/16 від 13.09.2016 про залучення коштів замовників на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Кременчука по об'єкту будівництва: "Торгово-адміністративна будівля в районі автошколи по АДРЕСА_1 в редакції, запропонованій позивачем.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 22.06.2017 у справі № 917/554/17 (суддя Паламарчук В.В.) позов задоволено частково. Визнано укладеним договір № 54/16 від 13.09.2016 про залучення коштів замовників на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Кременчука по об'єкту будівництва: "Торгово-адміністративна будівля в районі автошколи по АДРЕСА_1 в редакції, запропонованій позивачем, з врахуванням виправлених арифметичних помилок в розрахунку розміру пайового внеску.

Відповідач звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішенням суду першої інстанції скасувати. Вказує на те, що позивач не направляв на його адресу листа-пропозицію щодо укладення договору № 54/16 від 13.09.2016 про залучення коштів замовників на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Кременчука. Також зазначає, що розрахунки позивачем проведені з найбільшої ціни, вказаної у декларації про готовність об'єкта до експлуатації - 2917754 тис.грн. Проте, на думку відповідача кошторисна вартість будівництва є меншою і складає 2173817 тис.грн.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що направлений 14.09.2016 року лист-пропозиція за вих. № 01-17/1702 з проектом договору та додатком відповідачем отримано 15.09.2016 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення доданого до позовної заяви. Також зазначає, що суд першої інстанції вірно визначив розмір пайової участі відповідача, яка має розраховуватись виходячи з 2917754 тис. грн. кошторисної вартості об'єкта будівництва, і відповідно 0,05% становлять 160476,47 тис. грн. На цій підставі просять рішення Господарського суду Полтавської області від 22 червня 2017 року залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином про що в матеріалах справи є зворотнє повідомлення № 196 про вручення ухвали суду відповідачу 18.08.2017 року (а.с. 135).

Відповідно до п. 3.9.2 ч. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників однієї зі сторін, справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо документів для розгляду апеляційної скарги по суті, позиція відповідача по справі достатньо повно викладена в апеляційній скарзі, судова колегія апеляційної інстанції вважає за можливе здійснювати розгляд апеляційної скарги у відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами, як це передбачено ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача в судовому засіданні, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи та вірно встановлено судом першої інстанції, Рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області від 28.08.2007 року фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва торгово-адміністативної будівлі в районі автошколи по АДРЕСА_1 та передано в оренду терміном на один рік земельну ділянку площею 500 кв.м. за вказаною адресою (а.с.17).

05.10.2007 року між Кременчуцькою міською радою Полтавської області (Орендодавець) а фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (Орендар) укладено Договір оренди земельної ділянки, який зареєстрований у Кременчуцькому районному відділі Полтавської регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 09.11.2007 за № 41 (а.с.11-14).

Відповідно до п.1 договору Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення (кадастровий номер НОМЕР_1) для будівництва торговельно- адміністративної будівлі в районі автошколи по АДРЕСА_1.

Згідно з п.п. 2, 3 договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 500 кв.м. На земельній ділянці об'екти нерухомого майна відсутні.

Рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області від 28.07.2009 року фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання договору оренди землі для будівництва торгово-адміністативної будівлі в районі автошколи по АДРЕСА_1 та передано в оренду терміном на два роки земельну ділянку площею 500 кв.м. за вказаною адресою (а.с.25).

10.09.2009 року між Кременчуцькою міською радою Полтавської області (Орендодавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (Орендар) укладено договір оренди землі, який зареєстрований у Кременчуцькому районному відділі Полтавської регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 26.10.2009 за № 08 (а.с.19-22).

Відповідно до умов вказаного договору орендодавець передає орендарю земельну ділянку несільськогосподарського призначення (кадастровий номер НОМЕР_1) для будівництва торговельно - адміністративної будівлі в районі автошколи по АДРЕСА_1. В оренду передається земельна ділянка загальною площею 500 кв.м. Земельна ділянка вільна від забудови. На земельній ділянці об'екти нерухомого майна відсутні.

З матеріалів справи вбачається, що Рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області від 26.06.2012 року "Про поновлення договорів оренди земельних ділянок" відповідачу поновлено з 26.10.2011 року строком на два роки з дня державної реєстрації документу, що посвідчує право користування земельною ділянкою, за умови виконання пункту 2.1. вищезазначеного рішення, договір оренди землі, зареєстрований у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування землею, договір оренди землі від 26.10.2009 року за № 08, укладений між Кременчуцькою міською радою Полтавської області та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 .

На виконання вищезазначеного рішення 07.09.2012 року між Кременчуцькою міською радою Полтавської області (Орендодавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (Орендар) украдено договір оренди землі, відповідно до якого останньому передано земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_1) для будівництва торговельно - адміністративної будівлі в районі автошколи по АДРЕСА_1, зареєстрованого в Управлінні Держкомзему у місті Кременчук Полтавської області 19.12.2012 за №00566.

Як свідчать матеріали справи, 25.09.2014 року за вих. № 42 відповідачем направлено до Кременчуцької міської ради Полтавської області лист, в якому повідомлялось, що торговельно-адміністративна будівля була збудована та отримано Декларацію про готовність об'єкта до експлуатації від 15.05.2014 року. Також, в листі зазначено, що будівництво торговельно-адміністративної будівлі здійснювалось за участю інвесторів, вони і оформили на себе право власності на будівлю. Відповідно власниками будівлі стали ТОВ "Житлорембудсервіс" та ОСОБА_3. У зв'язку з наведеним відповідач просив видати відповідне рішення про припинення договору оренди землі та підписати додаткову угоду про дострокове припинення договору оренди землі із 04.07.2014 року (а.с.38).

28.10.2014 року Кременчуцькою міською радою Полтавської області прийнято рішення про припинення фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 права користування земельною ділянкою площею 500кв.м. (кадастровий номер НОМЕР_1), наданою для будівництва торговельно-адміністративної будівлі в районі автошколи по АДРЕСА_1 та розірвання договору оренди землі, зареєстрованого у книзі запитів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та право постійного користування землею, договорів оренди землі 19.12.2012 року за № 00566. Розірвання договору оренди землі вирішено здійснити шляхом підписання відповідної письмової угоди між міською радою та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (а.с.39.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що фізична особа-підприємець ОСОБА_2, як замовник будівництва при здійсненні будівництва торгово-адміністративної будівлі в районі автошколи по АДРЕСА_1 зобов'язаний взяти участь у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Кременчука шляхом укладення відповідного договору про пайову участь. Проте, відповідач в порушення приписів Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та Положення про порядок залучення коштів замовників на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Кременчука ухиляється від укладення зазначено договору.

Надаючи правову кваліфікацію обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

У ст. 4 Закону України "Про архітектурну діяльність" зазначено, що під будівництвом слід розуміти нове будівництво, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт.

За змістом статті 1 Закону України "Про архітектурну діяльність", замовником є фізична або юридична особа, що має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала у встановленому законодавством порядку відповідну заяву.

Як свідчать матеріали справи, замовником будівництва торгово-адміністративної будівлі в районі автошколи по АДРЕСА_1 є фізична особа-підприємець ОСОБА_2.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 40 Закону України "Про архітектурну діяльність" замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною 4 цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Згідно з ч. 5 ст. 40 Закону України "Про архітектурну діяльність", величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

У ч. 9 ст. 40 цього Закону України "Про архітектурну діяльність" визначено строки, упродовж яких мають укладатися договори про пайову участь - не пізніше ніж 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника будівництва щодо його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

За змістом положень ч. 1 ст. 40 Закону, порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

На виконання наведених вимог Закону України "Про архітектурну діяльність" Кременчуцькою міською радою Полтавської області було прийняте рішення від 07.07.2015 року "Про внесення змін та доповнень до рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області від 1 листопада 2011 року "Про затвердження Положення про порядок залучення коштів замовників на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Кременчука" та затверджено Положення про порядок залучення коштів замовників на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Кременчука.

Згідно з п. 1.2. Положення замовник зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Кременчука, крім випадків, передбачених пунктом 1.6. цього Положення.

Відповідно до пункту 2.5. Положення договір про пайову участь укладається на підставі звернення (заяви) замовника будівництва на ім'я заступника міського голови відповідно повноважень (першого заступника міського голови).

Згідно з п.п. 2.5, 2.6, 2.7. Положення пайовий внесок сплачується на підставі договору між містом (виконкомом міської ради) та замовником. Для укладення такого договору замовник зобов'язаний повідомляти виконавчий комітет про будь-які вчинені ним дії щодо забудови земельної ділянки, відповідно до діючого законодавства та звернутися про укладення Договору про пайову участь. У разі коли договір не був укладений до введення об'єкта в експлуатацію - замовник (інвестор) зобов'язаний укласти договір після введення об'єкта в експлуатацію та сплатити пайовий внесок в терміни, обумовлені договором пайової участі. Після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт в інспекції державного архітектурно-будівельного контролю замовнику будівництва необхідно в термін не більше 30-ти календарних днів звернутися до виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області з заявою про укладення договору пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста.

Відповідно до декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої Інспекцією ДАБК у Полтавській області за № ПТ 78 від 15.05.2014 року, замовником будівництва торгово-адміністративної будівлі в районі авто школи по АДРЕСА_1 значиться фізична особа-підприємець ОСОБА_2.

До дати реєстрації зазначеної декларації відповідач не виконав покладеного на нього Законом України «Про архітектурну діяльність» обов'язку щодо укладення договору про пайову участь і не звертався до виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області з приводу укладення такого договору.

Відповідно до положень ч. 2, 3, 9 статті 40 Закону України «Про архітектурну діяльність» обов'язок ініціювати укладення договору про пайову участь покладено саме на замовника будівництва, оскільки цей обов'язок пов'язаний зі зверненням замовника до органу місцевого самоврядування.

Ухилення замовника будівництва від укладення договору про пайову участь до прийняття об'єкта нерухомого майна в експлуатацію є порушенням зобов'язання, прямо передбаченого чинним законодавством, а невиконання такого зобов'язання не звільняє замовника будівництва від обов'язку укласти договір про пайову участь, у тому числі й після прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Розділом 2 Положення урегульовано питання залучення замовників до пайової участі у розвитку інфраструктури міста Кременчука у разі їх ухилення від укладення договору. Положення Порядку не суперечать нормам статті 40 Закону України «Про архітектурну діяльність». Зокрема у п.2.7.8 Положення зазначено, якщо до введення в експлуатацію об'єкту не було укладено договір пайової участі в розвитку інфраструктури міста і пайовий внесок не сплачувався, замовник зобов'язаний укласти договір та сплатити пайовий внеску в повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст. 179 ГК України, укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, зокрема, якщо існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору.

Згідно з ч. 1 ст. 648 ЦК України зміст договору, укладеного на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, обов'язкового для сторін (сторони) договору, має відповідати цьому акту.

Частиною 9 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено істотні умови договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, якими є: розмір пайової участі, строк (графік) сплати пайової участі, відповідальність сторін. Крім того, невід'ємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.

З матеріалів справи вбачається, що листом від 14.09.2016 року за вих. № 01-17/1702 виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області направив на адресу відповідача два оригінали договору про залучення коштів замовників на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Кременчука по об'єкту будівництва: "Торгово-адміністративна будівля в районі авто школи по АДРЕСА_1" (а.с.46-48).

Твердження відповідача в апеляційній скарзі про те, що позивач не направляв на його адресу лист-пропозицію щодо укладення договору колегія суддів вважає безпідставними, оскільки в матеріалах справи наявне рекомендоване поштове повідомлення № 631, з якого вбачається, що поштове відправлення 15.09.2016 року отримала ОСОБА_4 (мама).

Пунктом 99 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270 передбачено, що рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка» у разі відсутності адресата вручаються повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом.

Направлений 14.09.2016 року лист-пропозиція за вих. № 01-17/1702 з проектом договору та додатком, що містив розрахунок розміру пайової участі відповідачем залишено без задоволення, пропозицій про прийняття або неприйняття умов договору про пайову участь від відповідача не надійшло, умотивовані заперечення та протокол розбіжностей до направленого проекту договору відповідачем направлено не було, у зв'язку з чим цей договір з додатком підлягає укладенню в судовому порядку.

Приймаючи до уваги, що Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачає обов'язок усіх замовників прийняти участь у створенні і розвитку інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури, крім тих, які цими законами звільнені від участі у створенні інфраструктури, то обов'язок приймати участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста залишається обов'язковим для відповідача.

Органи місцевого самоврядування знаходяться поза межами процедури прийняття об'єктів будівництва в експлуатацію та позбавлені можливості контролювати момент його здійснення, відтак не укладення такого договору з підстав невиконання замовником обов'язку щодо звернення до органу місцевого самоврядування з відповідною пропозицією свідчить про його ухилення від укладення договору та може бути оскаржено в судовому порядку, у тому числі і після прийняття об'єкту будівництва в експлуатацію.

На підставі вищевикладеного колегія суддів вважає, що господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про обов'язок відповідача укласти договір.

У запропонованому позивачем п.п.2.2.1 договору зазначено: «Перерахувати на спеціальний рахунок міського бюджету кошти в сумі 160477 грн. (сто шістдесят тисяч чотириста сімдесят сім грн.) (згідно розрахунку, що є невід'ємною частиною договору) на розвиток інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури міста за реквізитами (КБК 24170000, рахунок № 0008, МФО 831019, банк одержувача ГУДКСУ у Полтавській області, код 37965850) в місячний термін з моменту підписання договору».

У апеляційній скарзі відповідач заперечує щодо визначення судом першої інстанції розміру пайової участі.

Колегія суддів вважає вказані заперечення необґрунтованими з наступних підстав.

Так, встановлений органом місцевого самоврядування для замовника розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не може перевищувати граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту з урахуванням інших передбачених законом відрахувань не може перевищувати: 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для нежитлових будівель та споруд; 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для житлових будинків.

Відповідно до п. З Положення, для нежитлових будівель та/або споруд, для вбудовано-прибудованих нежитлових (комерційних) приміщень до житлових будинків передбачений пайовий внесок у розмірі 0,05% вартості будівництва об'єкта містобудування.

З матеріалів справи вбачається, що кошторисна вартість об'єкта реконструкції зазначена в п. 15 Декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої Інспекцією ДАБК у Полтавській області за № ПТ 78 від 15.05.2014 року та складає 2917754 тис. грн.

Таким чином, суд першої інстанції вірно визначив, що розмір пайової участі відповідача має розраховуватись виходячи з 2917754 тис. грн. кошторисної вартості об'єкта будівництва, і відповідно 0,05% від вказаної суми становлять 160476,47 тис. грн.

Також колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції стосовно того, що позивачем не наведено у позові документально - правового обґрунтування зазначення номеру та дати договору, а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За приписами п. 5 ч. 2 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України позивач зобов'язаний викласти в позовній заяві обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, надати докази, що підтверджують позов.

Згідно зі ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

На підставі зазначеного, колегія суддів апеляційної інстанції прийшла до висновку, що місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення повністю дослідив обставини, які мають значення для справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому підстави для скасування або зміни вказаного рішення відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 129 Конституції України ст. 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 22 червня 2017 року у справі № 917/554/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції через Харківський апеляційний господарський суд.

Повна постанова складена 18.09.2017р.

Головуючий суддя Пелипенко Н.М.

Суддя Барбашова С.В.

Суддя Істоміна О.А.