ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.09.2017 Справа № 904/7036/17

За позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро Дніпропетровської області

до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 1 699 590,60 грн. недоборів провізної плати за залізничні перевезення за січень 2017 року

Суддя Бондарєв Е.М.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 703 від 17.05.2017 року

ОСОБА_2, довіреність №702 від 17.05.2017 року

Від відповідача: ОСОБА_3, довіреність №14-457юр від 22.11.2016 року

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, з урахуванням заяви від 14.07.2017 про збільшення позовних вимог, про стягнення з Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" 1 699 590,60 грн. недоборів провізної плати за залізничні перевезення за січень 2017 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що протягом січня 2017 року на адресу відповідача надходили власні вагони з додатковим обладнанням. За договором перевезення на особливих умовах між позивачем та відповідачем від 22.04.2016 № НЗ-1-18/89 перевезення здійснювалось по коду ЄТСНВ-421034, як за порожній рейковий рухомий склад. Склад дії вказаного договору скінчився 31.12.2016. На думку позивача провізну плату за перевезення додаткового обладнання у власних вагонах з 01.01.2017 необхідно розраховувати за тарифною схемою № 1 Збірника, як для перевезення вантажів в універсальних вагонах. Таким чином, позивач стверджує, що у зв'язку із змінами у Збірнику тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, провізна плата за перевезення за залізничними накладними, які надані до позовної заяви, підлягає донарахуванню за рахунок одержувача відповідача у сумі 1 699 590,60 грн. з ПДВ.

Відповідач заперечує проти позовних вимог оскільки позивач не довів належним чином вину відповідача у виникненні ситуації щодо недобору провізної плати за залізничні перевезення за січень 2017 року, відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Відповідальність за невірно зазначену та застосовану схему розрахунку тарифу, дотримання правил розрахунку тарифу покладається на працівника залізниці. Також відповідач звертає увагу суду на наявність телеграми залізниці датованої 30.05.2017 за підписом її представника ОСОБА_4 Аналізуючи зміст даної телеграми позивача розуміється, що розрахунок провізних платежів за новим розміром можливий виключно після видання даної телеграми, тобто після 30.05.2017, однак позивач, замовчуючи про існування такого управлінського рішення залізниці, нараховує недобір провізної плати за січень 2017 року. Такі дії позивача, на думку відповідача, прямо протирічать положенням ст. 58 Конституції України про незворотність дії у часі законів та інших нормативно-правових актів.

12.09.2017 позивачем надані заперечення на відзив де вказує, що посилання відповідача на ст. 58 Конституції України про незворотність дії у часі законів та інших нормативно-правових актів є безпідставним.

Провадження у справі було порушено ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 06.07.2017 з призначенням її до розгляду на 20.07.2017.

Згідно із статтею 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні від 20.07.2017 було оголошено перерву до 03.08.2017.

Ухвалою суду від 03.08.2017 розгляд справи було продовжено до 19.09.2017 з відкладенням до розгляду на 12.09.2017.

У судовому засіданні 12.09.2017 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Взаємовідносини залізниці з контрагентами визначаються Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів та відповідними договорами. Взаємовідносини Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - залізниця, позивач) з Публічним акціонерним товариством "АрселорМіттал Кривий Ріг" (далі - відповідач) регулюються договором №ПР/ДН-2-07/138/1808/НЮп від 02.01.2008 про організацію ввезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

Протягом січня 2017 року на адресу відповідача надходили власні вагони з додатковим обладнанням - "крьши", а саме - відправником у графі 20 накладної "Найменування вантажу" зазначено: "вагоны железнодорожніе перевозимые на своих осях, не поименованные в алфавите. Обладнання 1650 кг. Крьіша сьемная металлическая. Перевозка на особых условиях распоряжение УЗ от 03.12.2015 нр ЦЗЛ-8/310. Льготный габарит. Следует под погрузку" (дата приймання вантажу до перевезення, номер залізничної накладної та вагону, код платника, коди станції відправлення та призначення, суми стягненої при відправлення провізної плати зазначено у Додатку № 1 до позовної заяви).

При цьому при відправленні станціями з платників тарифу за перевезення стягнуто провізну плату розраховану відповідно до п. 24.1 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги (далі по тексту-Збірник), в редакції до 26.04.2016, "При перевезенні порожніх власних (орендованих) вагонів з додатковим обладнанням, яке не входить до тари вагона, крім нарахованої за тарифною схемою 14 плати за перевезення власного (орендованого) вагона, стягується додаткова плата, яка нараховується за тарифною схемою 1 множенням ставки за 1 тонну (ставка понад 72,5 тонни) на розрахункову масу обладнання. Якщо додаткове обладнання негабаритне, то плата та нього збільшується на 20%.".

Відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України від 26.04.2016 № 161 з 0 годин 30.04.2016 внесено зміни до Збірника тарифі на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, у т.ч. у пункт 24.1, який викладено в наступній редакції: "При перевезенні порожніх вагонів перевізника з додатковим обладнанням (перевізним пристосування.)".

Проте, за договором перевезення на особливих умовах між позивачем та відповідачем від 22.04.2016 № НЗ-1-18/89 перевезення здійснювалось по коду СТСНВ-421034, як за порожній рейковий рухомий склад. Строк дії вказаного договору скінчився 31.12.2016.

Згідно ст. 62 Статуту залізниць України остаточні розрахунки між залізницями та одержувачами за перевезення вантажів здійснюються на станціях призначення.

Таким чином, на думку позивача, у зв'язку зі змінами у Збірнику тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, провізна плата за перевезення за залізничними накладними (а.с. 32 - 250 том 1, 1- 250 том 2, 1 - 160, 189 - 223 том 3) підлягає донарахуванню за рахунок одержувача відповідача в сумі 1 699 590,60 грн. з ПДВ, що є причиною виникнення сопору.

Листом від 23.06.2017 вих № НЗ-1-09/273 відповідачу було запропоновано дозвіл на списання зазначеної суми недобору з його особового рахунку, проте станом на момент подачі позовної заяви позивачем відповіді не отримано.

Як визначено пунктом 3.1. договору, розмір попередньої оплати та періодичність її внесення визначається вантажовласником, виходячи із очікуваного обсягу перевезень додаткових послуг на підставі діючих тарифів, з урахуванням корегуючи коефіцієнтів, оголошених Укрзалізницею, та послуг за вільними тарифами. Сторони погоджують суму попереднього перерахування грошових коштів на особовий рахунок вантажовласника за дві доби до надання транспортних послуг. Розмір плати за додаткові послуги, для яких відсутні тарифні ставки, визначається за домовленістю сторін зазначається в додатку до договору.

Відповідно до п. 3.2. договору, у міру виконання перевезень та надання послуг залізниця списує відповідні суми грошових коштів (провізну плату, додаткові збори, плату за користування вагонами і контейнерами, штрафи), крім спірних, з особового рахунку вантажовласника, на підставі оформлених установленим порядком перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами (контейнерами) і т.ін.

Відповідно до вимог статті 909 Цивільного кодексу України, яка кореспондується із статтею 307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної.

Обовязки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, вантажобагажу визначає Статут залізниць України (далі Статут), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 1998 № 457.

Частиною 1 ст. 57 Статуту визначено, що тарифи на перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу залізничним транспортом (за винятком приміських пасажирських перевезень) встановлюються у порядку, що визначає Кабінет Міністрів України.

Згідно з ст. 62 Статуту порядок розрахунків за перевезення і послуги встановлюється Укрзалізницею згідно з чинним законодавством. Належні за перевезення вантажів і надання додаткових послуг платежі можуть вноситися готівкою, чеками, безготівково, якщо інше не передбачено законодавством, на станціях відправлення або передоплатою через розрахункові підрозділи залізниць. Остаточні розрахунки між залізницями і одержувачами за перевезення вантажів і надання додаткових послуг здійснюються на станціях призначення.

Відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України від 26.04.2016 № 161 з 0 годин 30.04.2016 внесено зміни до Збірника тарифі на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, у т.ч. у пункт 24.1, який викладено в наступній редакції: "При перевезенні порожніх вагонів перевізника з додатковим обладнанням (перевізним пристосування.)".

Проте, за договором перевезення на особливих умовах між позивачем та відповідачем від 22.04.2016 № НЗ-1-18/89 перевезення здійснювалось по коду СТСНВ-421034, як за порожній рейковий рухомий склад. Строк дії вказаного договору скінчився 31.12.2016.

Таким чином, провізна плата за перевезення за залізничними накладними (а.с. 32 - 250 том 1, 1- 250 том 2, 1 - 160, 189 - 223 том 3) підлягає донарахуванню за рахунок одержувача відповідача в сумі 1 699 590,60 грн.

За приписами ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

В силу ст. 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

За приписами ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Позивач належними доказами обґрунтував позовні вимоги та твердження. Отже, позивачем надані належні докази, які б доводили факт порушення відповідачем прав та законних інтересів позивача.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 1 699 590,60 грн. провізну плату за залізничні перевезення за січень 2017 року.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача у сумі 25 493, 86 грн.

Керуючись статтями 4, 32-34, 36, 43-44, 49, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" 1 699 590,60 грн. суми недоборів провізної плати за залізничні перевезення за січень 2017 року та 25 493, 86 грн. витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 15.09.2017.

Суддя ОСОБА_5