УХВАЛА

про повернення позовної заяви

07.09.2017Справа № 910/14887/17

Суддя Гумега О.В., розглянувши

позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Андей Лізинг"

про стягнення 259 676,51 грн.

ВСТАНОВИВ:

Вивчивши подані матеріали, суд дійшов висновку, що позовна заява № 02.3-2190 від 31.08.2017 (вх. № 14887/17 від 04.09.2017) і додані до неї документи підлягають поверненню без розгляду з огляду на таке.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної суми.

Відповідно до ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування

З наведеного випливає, що чинним законодавством України на позивача покладено обов'язок доказування наявності обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог та подання суду відповідних доказів, необхідних для всебічного розгляду справи.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 54 ГПК України передбачено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство, на підставі якого подається позов.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 57 ГПУ України визначено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують обставини, на яких грунтуються позовні вимоги.

Позивач (Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича) звернувся з даним позовом до суду про стягнення з відповідача (Товариства з обмеженою відповідальністю "Андей Лізинг") заборгованості за Кредитним договором № 0 (при застосуванні ануїтетної схеми погашення) від 12.09.2008 (далі - Кредитний договір).

Наразі, як вбачається з позовної заяви, вказаний Кредитний договір укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю "Андей Лізинг" та Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (далі - Банк).

У позовній заяві позивач стверджує, що 08.12.2011 між ним та між Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, у зв'язку з чим позивач набув статус нового кредитора за Кредитним договором (далі - Договір купівлі-продажу).

Проте, в порушення приписів п. 4 ч. 1 ст. 57 ГПУ України, до позовної заяви не додано наведеного Договору купівлі-продажу, який мав би підтверджувати обставини, на яких грунтуються позовні вимоги (у додатках до позовної заяви вказаний договір також не зазначено).

В свою чергу, за відсутності доданого до позовної заяви Договору купівлі-продажу, позивачем не доведено суду набуття ним статусу нового кредитора за Кредитним договором, на підставі якого саме позивач звернувся з даним позовом до суду про стягнення спірної заборгованості за Кредитним договором.

Крім того, позовна заява не містить зазначення доказів на підтвердження надання Банком та отримання відповідачем кредитних коштів, а рівно такі докази не додані в якості додатків до позовної заяви.

Наведені обставини є підставою для повернення позову без розгляду відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому судом враховано роз'яснення пленуму Вищого господарського суду України, надані в абз. 5 п. 3.5 п. 3 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", згідно яких підставою для повернення позовної заяви є також відсутність викладу обставин, на яких грунтується позовна вимога, та незазначення незазначення доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини.

Таким чином, позовна заява № 02.3-2190 від 31.08.2017 не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 63 ГПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути без розгляду.

Суддя О.В.Гумега