УХВАЛА

11.09.2017Справа № 18/113-53/81
За скаргою Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

у справі № 18/113-53/81

за позовом Закритого акціонерного товариства Спільного українсько-американського підприємства з іноземними інвестиціями "Укрелектроват"

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

за участю Прокуратури м. Києва

про стягнення 154268280,35 грн.

Головуючий суддя: Грєхова О.А.

Судді: Сташків Р.Б.

Пукшин Л.Г.

Представники учасників судового процесу:

від скаржника: Свиреденко І.А., (дов. № 34/10 від 02.03.2017);

від стягувача: не з'явився;

від ДВС: Гаврилів А.В., (дов. № 575/20.3-03 від 04.07.2017);

від прокуратури: Оксютович Д.В., (посв.№047794 від 04.09.17).

Встановив:

Заявлено позов про стягнення з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" 2 563 047,90 грн. основного боргу, 1 735 602,41 грн. інфляційних втрат, 459 679,96 грн. 3% річних.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 04.08.2011 у справі № 18/113-53/81 позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Закритого акціонерного товариства Спільного українсько-американського підприємства з іноземними інвестиціями "Укрелектроват" 2562101,36 грн. основного боргу, 1207585,52 грн. 52 курсової різниці при зміні валютних курсів, 118209236,00 грн. компенсації за відстрочення кінцевого розрахунку згідно з договором № 1331 від 24.11.1997 і додаткової угоди № 1 від 02.03.1998 та угоди № 1 від 19.05.1998, 1283659,85 грн. три проценти річних від простроченої суми, 4020411,84 грн. комісійної винагороди згідно з договором доручення № 1348А від 02.03.1998 і угодою № 1 від 19.05.1998, 25500,00 грн. витрат по сплаті державного мита та 194,71 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.09.2011, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 31.01.2012, рішення Господарського суду м. Києва від 04.08.2011 у справі № 18/113-53/81 залишено без змін.

08.02.2012 на виконання рішення Господарського суду м. Києва від 04.08.2011, постанови Київського апеляційного господарського суду від 12.09.2011 та постанови Вищого господарського суду України від 31.01.2012 видано наказ по справі № 18/113-53/81.

29.05.2017 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" було подано скаргу на дії органу ДВС.

Ухвалою Господарського суду міста Києва скарга Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на дії органу ДВС була прийнята до розгляду, розгляд заяви призначено на 19.06.2017.

19.06.2017 судове засідання не відбулось у зв'язку з перебуванням судді Ярмак О.М. на лікарняному.

Розпорядженням керівника апарату, у зв'язку з перебуванням судді Ярмак О.М. на лікарняному, яка брала участь у колегіальному розгляді судової справи, призначено повторний автоматизований розподіл матеріалів судової справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 18/113-53/81 передано для розгляду скарги на дії ДВС колегії суддів у складі: головуючий суддя Грєхова О.А., суддя Сташків Р.Б., суддя Пукшин Л.Г.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.06.2017 скарга Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийнята до провадження колегією суддів, розгляд скарги призначено на 11.09.2017.

Представник скаржника у судове засідання 11.09.2017 з'явився, надав усні пояснення по суті скарги, скаргу підтримав в повному обсязі.

Представник ДВС у судовому засіданні надав відзив на скаргу, у якому зазначив, що положеннями Закону та Інструкції щодо перевірки законності керівником вищестоящого рівня є недоцільним, оскільки вказані норми регламентують безпосередньо перевірку неправомірних дій та рішень державних виконавців, у той же час, вимоги заяви боржника від 07.04.2017 стосуються процедури зняття арешту, та не містять інформації щодо необхідності перевірки ВП на предмет законності дій посадових осіб. В даному випадку у директора Департаменту державної виконавчої служби були відсутні підстави вважати, що при здійсненні примусового виконання рішення, державним виконавцем порушено процедуру передбачену Законом, а дії та рішення підлягають скасуванню.

Представник прокуратури у судове засідання 11.09.2017 з'явився та надав усні пояснення по суті скарги.

Стягувач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Пунктом 3.9.1. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» роз'яснено, що в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Зважаючи на те, що відповідно до ч.2 ст.121-2 ГПК України, неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу державної виконавчої служби, приватного виконавця в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги, а також беручи до уваги те, що всіх учасників процесу повідомлено про дату, час і місце розгляду справи належним чином, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, повно та об'єктивно дослідивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

У відповідності до статей 4-5 Господарського процесуального кодексу України господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов.

У силу ст. 124 Конституції України та ст. 115 ГПК України рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Аналогічні положення містить ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.08.2011 у справі №18/113-53/81 позовні вимоги Закритого акціонерного товариства Спільного українсько-американського підприємства з іноземними інвестиціями "Укрелектроват" задоволено частково. Вирішено стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь ЗАТ СУАП з ІІ "Укрелектроват" 2562101,36 грн. основного боргу, 1207585,52 грн. курсової різниці при зміні валютних курсів, 118209236,00 грн. компенсації за відстрочення кінцевого розрахунку згідно з договором №1331 від 24.11.1997 і додаткової угоди №1 від 02.03.1998 та угоди №1 від 19.05.1998, 1283659,85 грн. 3% річних від простроченої суми, 4020411,84 грн. комісійної винагороди згідно з договором доручення №1348А від 02.03.1998 і угодою №1 від 19.05.1998, 25500,00 грн. витрат по сплаті державного мита та 194,71 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.09.2011, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 31.01.2012, рішення Господарського суду м. Києва від 04.08.2011 у справі № 18/113-53/81 залишено без змін.

08.02.2012 на виконання рішення Господарського суду м. Києва від 04.08.2011, постанови Київського апеляційного господарського суду від 12.09.2011 та постанови Вищого господарського суду України від 31.01.2012 видано наказ по справі № 18/113-53/81.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 28.08.2012 відкрито виконавче провадження з виконання наказу №18/113-53/81, виданого 08.02.2012 Господарським судом міста Києва.

06.09.2012 року постановою відділу примусового виконання рішень ДВС України виконавче провадження №34029225 зупинено на підставі пункту 15 частини 1 статей 37 та 39 Закону України "Про виконавче провадження" у зв'язку з внесенням ДП НАЕК Енергоатом до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу".

04.01.2013 року постановою відділу примусового виконання рішень ДВС України виконавче провадження №34029225 поновлено на підставі частини 5 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження".

11.06.2014 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Бойком О.М. було винесено постанову ВП № 34029225 про арешт коштів боржника у межах суми 118 925 349,97 грн.

10.07.2014 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Бойком О.М. було винесено постанову ВП № 34029225 про арешт коштів боржника у межах суми 118 389 687,74 грн.

13.01.2016 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Бойком О.М. було винесено постанову ВП № 34029225 про арешт коштів боржника у межах суми 118 389 687,74 грн.

28.01.2016 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Мурихіним С.В. було винесено постанову ВП № 34029225 про арешт коштів боржника у межах суми 117 479 871,80 грн.

16.02.2016 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Мурихіним С.В. було винесено постанову ВП № 34029225 про арешт коштів боржника у межах суми 102 407 405,95 грн.

17.03.2016 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Мурихіним С.В. було винесено постанову ВП № 34029225 про арешт коштів боржника у межах суми 102 407 405,95 грн.

25.03.2016 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Мурихіним С.В. було винесено постанову ВП № 34029225 про арешт коштів боржника у межах суми 102 407 405,95 грн.

07.04.2017 скаржник звернувся до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із Листом № 5084/10 від 07.04.2017 щодо виконання Указу Президента України від 15.03.2017 № 63/2017, у якому невідкладно просив вжити заходів щодо скасування на підставі статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» постанов, а саме:

- постанови від 11.06.2014 ВП № 34029225;

- постанови від 10.07.2014 ВП № 34029225;

- постанови від 13.01.2016 ВП № 34029225;

- постанови від 28.01.2016 ВП № 34029225;

- постанови від 16.02.2016 ВП № 34029225;

- постанови від 17.03.2016 ВП № 34029225,

в частині накладення арешту на кошти ДП «НАЕК «Енергоатом» на рахунках в банках, зокрема ПАТ «Сбербанк», ПАТ «ВіЕс Банк», ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», ПАТ «ВТБ Банк», ПАТ «БМ Банк», що підпадають під дію Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15.03.2017 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)».

Листом № 10488-0-33-17/20.1/20 від 16.05.2017 Департамент державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень надав відповідь на лист скаржника, у якому зазначив, що частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. Відповідно до частини п'ятої зазначеної статті у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, правові підстави для зняття арешту з коштів боржника відсутні.

Скарга мотивована тим, що стягувач не погоджується з висновком начальника Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та вважає, що під час перевірки не здійснено та не вжито заходів передбачених статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» та наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802, а саме: не скасовано постанови про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на кошти ДП «НАЕК «Енергоатом» на рахунках в банках, зокрема, ПАТ «Сбербанк», ПАТ «ВіЕс Банк», ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», ПАТ «ВТБ Банк», ПАТ «БМ Банк», що підпадають під дію Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15.03.2017 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), в зв'язку з чим скаржник просить суд:

- визнати незаконними дії органу державної виконавчої служби щодо відмови у скасуванні постанов відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, а саме:

- постанови від 11.06.2014 ВП № 34029225;

- постанови від 10.07.2014 ВП № 34029225;

- постанови від 13.01.2016 ВП № 34029225;

- постанови від 28.01.2016 ВП № 34029225;

- постанови від 16.02.2016 ВП № 34029225;

- постанови від 17.03.2016 ВП № 34029225;

- постанови від 25.03.2016 ВП № 34029225, в частині накладення арешту на кошти ДП «НАЕК «Енергоатом» на рахунках в банку, зокрема ПАТ «Сбербанк», ПАТ «ВіЕс Банк», ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», ПАТ «ВТБ Банк», ПАТ «БМ Банк», що підпадають під дію Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15.03.2017 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)»;

- визнати недійсними постанови відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні ВП № 34029225, а саме:

- постанови від 11.06.2014 ВП № 34029225;

- постанови від 10.07.2014 ВП № 34029225;

- постанови від 13.01.2016 ВП № 34029225;

- постанови від 28.01.2016 ВП № 34029225;

- постанови від 16.02.2016 ВП № 34029225;

- постанови від 17.03.2016 ВП № 34029225;

- постанови від 25.03.2016 ВП № 34029225, частині накладення арешту на кошти ДП «НАЕК «Енергоатом» на рахунках в банку, зокрема ПАТ «Сбербанк», ПАТ «ВіЕс Банк», ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», ПАТ «ВТБ Банк», ПАТ «БМ Банк», що підпадають під дію Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15.03.2017 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)».

05.10.2016 набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» в новій редакції.

Відповідно до частини 2 Прикінцевих та перехідних положень до Закону України "Про виконавче провадження" визнано такими, що втратили чинність з дня набрання чинності цим Законом, зокрема, Закон України "Про виконавче провадження" (Відомості Верховної Ради України, 1999 р., № 24, ст. 207 із наступними змінами), крім статті 4, яка втрачає чинність через три місяці з дня набрання чинності цим Законом.

Відповідно до п. 7 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 02.06.2016, який набрав чинності 05.10.2016 - «виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону».

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов'язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об'єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно зі ч.1 ст.5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (ст. 3 ЗУ "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів").

Відповідно до ч. 2 ст.7 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

Згідно із ч. 1 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, при цьому державний виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження, можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

В силу статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право, зокрема, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

При цьому, частиною 3 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Таким чином, нормами чинного Закону України «Про виконавче провадження» боржнику не надано права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Боржнику надано право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення лише до суду.

Таким чином, скарга Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в частині визнання незаконними дій органу державної виконавчої служби щодо відмови у скасуванні постанов відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, а саме:

- постанови від 11.06.2014 ВП № 34029225;

- постанови від 10.07.2014 ВП № 34029225;

- постанови від 13.01.2016 ВП № 34029225;

- постанови від 28.01.2016 ВП № 34029225;

- постанови від 16.02.2016 ВП № 34029225;

- постанови від 17.03.2016 ВП № 34029225;

- постанови від 25.03.2016 ВП № 34029225, в частині накладення арешту на кошти ДП «НАЕК «Енергоатом» на рахунках в банку, зокрема ПАТ «Сбербанк», ПАТ «ВіЕс Банк», ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», ПАТ «ВТБ Банк», ПАТ «БМ Банк», що підпадають під дію Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15.03.2017 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» задоволенню не підлягає.

Щодо скарги Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в частині визнання недійсними постанов відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні ВП № 34029225, а саме:

- постанови від 11.06.2014 ВП № 34029225;

- постанови від 10.07.2014 ВП № 34029225;

- постанови від 13.01.2016 ВП № 34029225;

- постанови від 28.01.2016 ВП № 34029225;

- постанови від 16.02.2016 ВП № 34029225;

- постанови від 17.03.2016 ВП № 34029225;

- постанови від 25.03.2016 ВП № 34029225, частині накладення арешту на кошти ДП «НАЕК «Енергоатом» на рахунках в банку, зокрема ПАТ «Сбербанк», ПАТ «ВіЕс Банк», ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», ПАТ «ВТБ Банк», ПАТ «БМ Банк», що підпадають під дію Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15.03.2017 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» суд зазначає наступне.

Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено процедуру та випадки зняття арешту з майна та коштів боржника. Зокрема, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Виконавець зобов'язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Частиною четвертою статті 59 Закону окремо виділено підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, якими є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15 березня 2017 року "Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» № 63/2017 від 15.03.2017 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15 березня 2017 року "Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)".

Рішенням Ради національної безпеки і оборони України «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» від 15.03.2017 застосовано строком на один рік персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) до юридичних осіб згідно з додатком.

Кабінету Міністрів України:

1) разом із Національним банком України забезпечити реалізацію і моніторинг ефективності персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), передбачених пунктом 1 цього рішення;

2) невідкладно вжити заходів щодо заборони розміщення коштів державних підприємств, установ, організацій та господарських товариств, у статутних капіталах яких є корпоративні права держави, у банках, зазначених у додатку до цього рішення.

Міністерству закордонних справ України поінформувати компетентні органи Європейського Союзу, Сполучених Штатів Америки та інших держав про запровадження санкцій і порушити перед ними питання про застосування аналогічних обмежувальних заходів до відповідних юридичних осіб.

У додатку № 1 до вказаного рішення викладено перелік юридичних осіб, до яких застосовуються обмежувальні заходи (санкції), а саме:

- Публічне акціонерне товариство "СБЕРБАНК", код згідно з ЄДРПОУ - 25959784, дата реєстрації - 15.06.2001, місцезнаходження юридичної особи - м. Київ, вул. Володимирська, буд. 46;

- Публічне акціонерне товариство "ВіЕс Банк", код згідно з ЄДРПОУ - 19358632, дата реєстрації - 10.10.91, місцезнаходження юридичної особи - м. Львів, вул. Грабовського, буд. 11;

-Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", код згідно з ЄДРПОУ - 00039002, дата реєстрації - 26.08.92, місцезнаходження юридичної особи - м. Київ, провулок Шевченка, буд. 12;

- Публічне акціонерне товариство "ВТБ БАНК", код згідно з ЄДРПОУ - 14359319, дата реєстрації - 11.11.92, місцезнаходження юридичної особи - м. Київ, бульвар Тараса Шевченка / вул. Пушкінська, буд. 8/26

- Публічне акціонерне товариство "БМ БАНК", код згідно з ЄДРПОУ - 33881201, дата реєстрації - 08.12.2005, місцезнаходження юридичної особи - м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, буд. 37/122.

Як вбачається з постанов від 11.06.2014, 10.07.2014, 13.01.2016, 28.01.2016, 16.02.2016, 17.03.2016, 25.03.2016 у ВП № 34029225, державним виконавцем було, зокрема накладено арешт на кошти ДП «НАЕК «Енергоатом» що розміщені на рахунках, зокрема, в ПАТ «Сбербанк», ПАТ «ВіЕс Банк», ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», ПАТ «ВТБ Банк», ПАТ «БМ Банк», та підпадають під дію Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15.03.2017 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)».

Відповідно до ст. 107 Конституції України Рада національної безпеки і оборони України є координаційним органом з питань національної безпеки і оборони при Президентові України.

Рада національної безпеки і оборони України координує і контролює діяльність органів виконавчої влади у сфері національної безпеки і оборони.

Головою Ради національної безпеки і оборони України є Президент України.

Персональний склад Ради національної безпеки і оборони України формує Президент України.

До складу Ради національної безпеки і оборони України за посадою входять Прем'єр-міністр України, Міністр оборони України, Голова Служби безпеки України, Міністр внутрішніх справ України, Міністр закордонних справ України.

У засіданнях Ради національної безпеки і оборони України може брати участь Голова Верховної Ради України.

Рішення Ради національної безпеки і оборони України вводяться в дію указами Президента України.

Компетенція та функції Ради національної безпеки і оборони України визначаються законом.

Згідно з ч. 3 ст. 5 Закону України «Про санкції» рішення щодо застосування, скасування та внесення змін до санкцій щодо окремих іноземних юридичних осіб, юридичних осіб, які знаходяться під контролем іноземної юридичної особи чи фізичної особи - нерезидента, іноземців, осіб без громадянства, а також суб'єктів, які здійснюють терористичну діяльність (персональні санкції), передбачених пунктами 1 - 21, 23 - 25 частини першої статті 4 цього Закону, приймається Радою національної безпеки та оборони України та вводиться в дію указом Президента України. Відповідне рішення набирає чинності з моменту видання указу Президента України і є обов'язковим до виконання.

Відповідно до ч. 3 п. 31 ст. 106 Конституції України Президент України на основі та на виконання Конституції і законів України видає укази і розпорядження, які є обов'язковими до виконання на території України.

Таким чином, оскільки постановами від 11.06.2014, 10.07.2014, 13.01.2016, 28.01.2016, 16.02.2016, 17.03.2016, 25.03.2016 у ВП № 34029225, державним виконавцем було, зокрема накладено арешт на кошти ДП «НАЕК «Енергоатом» на рахунках, зокрема в ПАТ «Сбербанк», ПАТ «ВіЕс Банк», ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», ПАТ «ВТБ Банк», ПАТ «БМ Банк», враховуючи Указ Президент України № 63/2017 від 15.03.2017, Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15.03.2017, приписи ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», суд дійшов висновку, що вимоги скаржника про визнання недійсними постанов відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні ВП № 34029225, а саме: постанови від 11.06.2014 ВП № 34029225, постанови від 10.07.2014 ВП № 34029225, постанови від 13.01.2016 ВП № 34029225, постанови від 28.01.2016 ВП № 34029225, постанови від 16.02.2016 ВП № 34029225, постанови від 17.03.2016 ВП № 34029225, постанови від 25.03.2016 ВП № 34029225, в частині накладення арешту на кошти ДП «НАЕК «Енергоатом» на рахунках в банку, зокрема ПАТ «Сбербанк», ПАТ «ВіЕс Банк», ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», ПАТ «ВТБ Банк», ПАТ «БМ Банк» підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до п. 9.13. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України (зі змінами та доповненнями), за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє. При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що скарга Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задовольнити частково.

2. Визнати недійсними постанови відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні ВП № 34029225, а саме: постанови від 11.06.2014 ВП № 34029225, постанови від 10.07.2014 ВП № 34029225, постанови від 13.01.2016 ВП № 34029225, постанови від 28.01.2016 ВП № 34029225, постанови від 16.02.2016 ВП № 34029225, постанови від 17.03.2016 ВП № 34029225, постанови від 25.03.2016 ВП № 34029225, в частині накладення арешту на кошти ДП «НАЕК «Енергоатом» на рахунках в банку, зокрема ПАТ «Сбербанк», ПАТ «ВіЕс Банк», ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», ПАТ «ВТБ Банк», ПАТ «БМ Банк».

3. В іншій частині скаргу відхилити.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в установленому законом порядку.

Головуючий суддя Грєхова О.А.

Судді Сташків Р.Б.

Пукшин Л.Г.