ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 року Справа № 910/22294/16
Колегія суддів Вищого господарського суду України у складі :

головуючого суддіХодаківської І.П.,
суддівСибіги О.М.,
Яценко О.В.,
розглянувши
касаційну скаргуПриватного підприємства "ЛТК Альянс"
на постанову від 17.05.2017 Київського апеляційного господарського суду
у справі№910/22294/16 господарського суду міста Києва
за позовомПриватного підприємства "ЛТК Альянс"
до третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачаПублічного акціонерного товариства "Українська залізниця" Товариство з обмеженою відповідальністю "Агротрейд -2000"
простягнення 146 043,03 грн.

За участю представників сторін:

Від позивача - не з'явились

Від відповідача - не з'явились

У зв'язку з перебуванням суддів Бакуліної С.В., Кравчука Г.А. у відпустці, справа слухається колегією суддів у складі: головуючий - Ходаківська І.П., судді - Сибіга О.М., Яценко О.В. (протокол автоматичної зміни складу колегії суддів від 12.09.2017).

ВСТАНОВИЛА:

Приватне підприємство "ЛТК Альянс" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення збитків в розмірі 146 043, 03 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.02.2017 (суддя Маринченко Я.В.) у задоволенні позову відмовлено. Рішення мотивовано тим, що позовні вимоги не доведені належними та допустимими доказами, наявність яких є підставою для відповідальності залізниці згідно чинного законодавства України.

Постановою колегії суддів Київського апеляційного господарського суду від 17.05.2017 у складі: Жук Г.А., Чорногуза М.Г., Мальченко А.О. рішення господарського суду першої інстанції залишено без змін з тих же підстав.

Приватне підприємство "ЛТК Альянс" у касаційній скарзі просить рішення та постанову попередніх судових інстанцій скасувати, прийняти нове рішення, яким позов задовольнити. Скарга мотивована неправильним застосуванням та порушенням судами норм чинного законодавства, зокрема, ст.ст.32, 52, 110, 130 Статуту залізниць, положень Цивільного та Господарського кодексів України.

ПАТ "Українська залізниця" у відзиві просить рішення та постанову попередніх судових інстанцій залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи та касаційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Господарськими судами встановлено, що між ПП "ЛТК Альянс" та ТОВ "Агротрейд-2000" укладено договір транспортного експедирування №ТЕО-ЖД-50 від 24.03.2016, відповідно до п. 1.1. якого позивач, як експедитор, зобов'язався за плату та за рахунок клієнта організувати надання транспортно-експедиційних послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу (зернові, зернобобові, олійні культури та продукти їх переробки) залізничним транспортом.

На виконання укладеного договору та Додаткової угоди №6 від 14.06.2016 про перевезення сої врожаю 2015, у червні 2016 року ПП "ЛТК Альянс" зі станції відправлення Роток на адресу ТОВ "ТІС-Міндобрива" (станція призначення Чорноморська) були відправлені залізничні вагони №95448171, №95517017, №95524542, №95692059, №95654257 з вантажем - насіння сої.

Згідно залізничної накладної №33912940 від 16.06.2016 вантаж був прийнятий до перевезення відповідачем, відповідно до взятих на себе зобов'язань за договорами про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення вантажів та надані залізницею додаткові послуги, які укладені між ПП "ЛТК Альянс" та Регіональною філією "Одеська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

Вантаж прибув на станцію Чорноморська 19.06.2016, що засвідчується штемпелем залізниці на накладній.

Після прибуття спірних вагонів на вказану станцію між відповідачем та вантажоодержувачем (ТОВ з іноземними інвестиціями "Трансінвестсервіс") підписано Пам'ятку про подання вагонів №2830 від 19.06.2016, згідно якої сторонами не зафіксовано жодних порушень маси вантажу у спірних вагонах №95448171, №95517017, №95524542, №95692059, №95654257.

Позивач зазначив, що вантаж не був прийнятий вантажоодержувачем у зв'язку з недостачею вантажу у вагонах №95448171, №95517017, №95524542, №95692059, №95654257, що стало підставою для звернення ТОВ з іноземними інвестиціями "Трансінвестсервіс" до начальника станції Чорноморська з Заявою про надання комерційного агента для участі в перевірці кількості та маси вантажу на вагах вантажоодержувача, яка була подана 20.06.2016 о 01:10. В подальшому, позивач зазначив, що у присутності представника залізниці було здійснено повторне зважування вантажу, яке підтвердило недостачу вантажу в розмірі 11 825 кг, що було зафіксовано в складеному ТОВ з іноземними інвестиціями "Трансінвестсервіс" акті.

Разом з тим, 20.06.2016 о 15:00 комерційним агентом ОСОБА_8, в присутності прийомоздавальника ТОВ "ТІС" ОСОБА_9 було здійснено комерційний огляд вагонів №95448171, №95517017, №95524542, №95692059, №95654257, при якому встановлено, що запірнопломбувальні пристрої справні, виконують свої функції, номера відповідають перевізним документам, протікання вантажу немає. За результатами огляду складено Акт загальної форми №5833 підписаний представниками обох сторін, які приймали участь в такому огляді, без зауважень.

ПП "ЛТК Альянс" 21.06.2016 надіслало запит №497 начальнику Регіональної філії "Одеська залізниця" із проханням забезпечити присутність представників залізниці при комісійному розвантаженні вагонів.

У відповідь на зазначений запит начальник станції Чорноморська Листом №553 від 22.06.2016 повідомив, що оскільки при комерційному огляді спірних вагонів порушень не виявлено, запірні пристрої справні, виконують свої функції, відповідають номерам вказаним у перевізних документах, то у відповідності до п.15 Правил видачі вантажів, якщо вантажі прибули в справних вагонах, з непошкодженими пломбами відправників, видача вантажів, на станціях призначення проводиться без участі залізниці.

25.06.2016 згідно Пам'ятки №4926 (зворотна сторона аркуша справи 78) спірні вагони були здані залізницею та прийняті вантажоодержувачем без здійснення перевірки їх маси.

Посилаючись на те, що залізниця неналежним чином виконала взяті на себе зобов'язання, а саме не забезпечила належне зберігання вантажу, переданого для перевезення, що спричинило недостачу вантажу та завдало збитків в сумі 146 043,03грн, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Колегія суддів зазначає, що згідно зі статтями 908 ЦК України, 306 ГК України загальні умови перевезення вантажів визначаються цими кодексами, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються у встановленому порядку. Відповідно до статті 307 ГК України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами та правилами.

Статтею 2 Статуту залізниць України передбачено, що обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом визначає Статут залізниць України.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про залізничний транспорт" залізниці повинні забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Частина 1 статті 314 ГК України, яка кореспондується з частиною 2 статті 924 ЦК України, передбачає, що перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини.

Аналогічні положення закріплено в статтях 110 та 113 Статуту та статті 23 Закону України "Про залізничний транспорт".

Згідно з ст. 131 Статуту залізниць претензії, що виникли з приводу перевезення вантажів, заявляються залізниці призначення вантажу, якою у даній справі є відповідач, як правонаступник у даних правовідносинах Одеської залізниці та Південної залізниці, що відповідачем не заперечується.

Відповідно до ст. 130, 133 Статуту залізниць, право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має, в тому числі одержувач вантажу. Передача іншим організаціям або громадянам права на пред'явлення претензій та позовів не допускається, за винятком, зокрема, випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, і передача права засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції). До претензії або позову додаються документи, які підтверджують вимоги заявника, і щодо нестачі - крім документів, які обґрунтовують їх пред'явлення (подання), додається документ, який засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до статті 129 Статуту залізниць обставини, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності зокрема, залізниці, під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, обставини невідповідності маси вантажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Згідно з п. 15 Правил видачі вантажів (затверджені наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 №644), видача на станціях призначення імпортних вантажів, що перевозяться не в прямому міжнародному сполученні через порти й прикордонні станції, а також експортних вантажів у портах, на прикордонних станціях, якщо вантажі прибули в справних вагонах, контейнерах з непошкодженими пломбами (ЗПП) відправників, портів, експедиторських організацій, митних органів, провадиться без участі залізниці, за винятком випадків, передбачених статтею 52 Статуту.

Відповідно до статті 52 Статуту залізниць України на станціях призначення залізниця зобов'язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу у разі: прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами; прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом за вимогою одержувача у розмірах, передбачених Правилами.

Якщо під час перевірки маси, кількості місць або стану вантажу на станції призначення буде виявлено недостачу, псування або пошкодження вантажу, або якщо ці обставини зазначені у комерційному акті, складеному на шляху проходження, станція призначення зобов'язана визначити обсяг фактичної недостачі, міру псування або пошкодження вантажу (стаття 53 Статуту залізниць України).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до залізничної накладної та договорів, вантаж прибув на експорт до портової станції призначення Чорноморська, тобто на нього розповсюджується дія п. 15 указаних Правил, а саме видача вантажу провадиться без участі залізниці, залізниця сама перевіряти вантаж не зобов'язана, але зобов'язана здійснити таку перевірку, якщо про обставини, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, та зокрема про обставину невідповідності маси вантажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах, залізниці заявить одержувач або відправник вантажу.

В матеріалах справи відсутні докази, що на спірних вагонах були пошкоджені пломби (ЗПП) відправників, портів, експедиторських організацій, митних органів тощо, оскільки Актом загальної форми підтверджується цілісність спірних вагонів.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що залізниця, посилаючись п. 15 Правил видачі вантажу, не здійснювала перевірку вантажу і на вимогу одержувача вантажу після виявлення ним факту недостачі.

Відповідно до п.16 Правил складання актів, у разі відмови начальника станції від складання комерційного акта або оформлення акта з порушенням цих правил, одержувач має право до вивезення вантажу зі станції, а при вивантаженні на місцях незагального користування - протягом 24 годин з моменту прийняття від залізниці вагона з вантажем подати про це письмову скаргу начальнику Дирекції залізничних перевезень безпосередньо або через начальника станції. При поданні скарги через начальника станції або безпосередньо начальнику Дирекції одержувачу видається розписка про прийняття скарги.

В матеріалах справи докази того, що позивач чи вантажоодержувач звертались зі скаргою начальнику Дирекції залізничних перевезень про відмову залізниці у складанні комерційного акта для засвідчення обставин невідповідності маси вантажу даним, зазначеним у перевізних документах, відсутні.

Відповідно до вищенаведених норм законодавства, підставою для матеріальної відповідальності залізниці є обставини, зафіксовані комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць у випадках, передбачених статтею 129 Статуту. Якщо начальник залізничної станції необґрунтовано відмовився скласти комерційний акт або акт загальної форми, вантажоодержувач має право оскаржити таку відмову в порядку, передбаченому законодавством. У разі додержання порядку оскарження відмови начальника станції у складанні зазначених актів вантажоодержувач має право звернутися до залізниці з претензією або позовом, до яких необхідно додати докази оскарження дій начальника залізничної станції та акти приймання вантажу.

Враховуючи, що наявним в матеріалах справи Актом загальної форми №5833 від 20.06.2016 підтверджується відсутність пошкоджень вагонів та вантажу при здійсненні перевезення, а позивачем не надано доказів складення залізницею комерційного акта на підтвердження заявлених обставин пошкодження та недостачі вантажу, з огляду на відсутність доказів подання позивачем скарги на відмову у складанні комерційного акта, суди дійшли обгрунтованого висновку про відмову в позові в зв'язку з недоведеністю.

Відповідно до приписів статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти їх. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що судом апеляційної інстанції вірно застосовані норми матеріального та процесуального права.

Доводи, викладені у касаційній скарзі не спростовують зазначених вище висновків та пов'язані з вирішенням питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

З огляду на викладене, постанова апеляційної інстанції, якою залишено без змін рішення господарського суду першої інстанції про відмову в позові, відповідає нормам чинного законодавства і має бути залишена без змін.

Керуючись, ст.ст. 111-5, 111-7, 111-9, 111-11 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Вищого господарського суду України

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу Приватного підприємства "ЛТК Альянс" залишити без задоволення.

Постанову від 17.05.2017 Київського апеляційного господарського суду у справі №910/22294/16 господарського суду міста Києва залишити без змін.

Головуючий суддя І. Ходаківська

Судді О. Сибіга

О. Яценко