ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2017 р.Справа № 916/1633/17

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань ОСОБА_1

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю № б/н від 17.05.2017р.;

Від відповідача: не зявився.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Одеської національної академії харчових технологій до товариства з обмеженою відповідальністю „Юлія про стягнення 41 818,85 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Одеська національна академія харчових технологій (далі по тексту Академія) звернулась до господарського суду Одеської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю „Юлія (далі по тексту ТОВ „Юлія) про стягнення заборгованості у загальному розмірі 41 818,85 грн. Позовні вимоги базуються на необґрунтованому завищенні вартості виконаних відповідачем робіт за договорами підряду №184/31 від 16.09.2014р. та №122/31 від 22.05.2015р., що призвело до порушення прав позивача як замовника підрядних робіт.

Представник відповідача жодного разу в судові засідання по даній справі не зявився та про причини неявки суд не повідомив. При цьому, суд зазначає, що конверти із поштовими відправленням суду, які були надіслані за адресою місцезнаходження ТОВ „Юлія згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 65000, м. Одеса, провулок Каретний, буд. 18, були повернуті суду у звязку з неможливістю вручення адресату. З огляду на викладене, відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (з наступними змінами та доповненнями) відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду даної справи господарським судом. Оскільки ТОВ „Юлія не було надано суду відзиву на позов, справа розглядається за наявними в ній матеріалами згідно зі ст. 75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

16.09.2014р. між Академією (Замовник) та ТОВ „Юлія (Підрядник) було укладено договір підряду №184/31, у відповідності до п. п. 1.1-1.3 якого Замовник доручає, а Підрядник приймає на себе обовязки з виконання робіт по капітальному ремонту покрівлі та фасаду учбового корпусу „Е за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 112. Замовник розпочинає виконання підрядних робіт з 16.09.2014р. та завершує 15.12.2014р.

Згідно з п.п. 4.6-4.8 договору підряду №184/31 від 16.09.2014р. Підрядник після закінчення виконання робіт здає їх Замовнику, про що складається акт приймання виконаних робіт /форма КБ-2в/. Замовник може приймати окремі етапи виконаних робіт, що фіксується підписанням сторонами окремих актів виконаних робіт /форми КБ-2в/ на кожен виконаний етап. Замовник протягом трьох банківський днів з дня отримання акту приймання виконаних робіт зобовязаний направити Підряднику підписаний акт приймання виконаних робіт за умови виконання їх належним чином або мотивовану відмову від приймання робіт. У разі мотивованої відмови Замовника від приймання робіт, сторони складають 2-х сторонній акт з переліком необхідних доопрацювань, термінів їх виконання.

Умовами пункту 5.3 договору підряду №184/31 від 16.09.2014р. визначено, що при виявленні у межах гарантійного строку недоліків у виконаних роботах Замовник повинен заявити про них Підрядникові в 10-ти денний строк після їх виявлення шляхом направлення листа, телефонограмою, факсимільним повідомленням.

Положеннями п. п. 6.1, 6.4 договору підряду №184/31 від 16.09.2014р. сторонами було встановлено, що загальна сума робіт складає 992 574,00 грн., визначається на підставі кошторису та є динамічною. Оплата виконаних робіт проводиться Замовником по факту шляхом перерахування грошових коштів в національній валюті України гривні, на розрахунковий рахунок Підрядника на підставі актів приймання виконаних робіт в 7-ми денний термін з моменту здачі робіт.

В силу положень ст. 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

На виконання умов договору підряду №184/31 від 16.09.2014р. між сторонами було складено та підписано дефектний акт та кошторисний розрахунок вартості обєкта будівництва, затверджений розпорядженням проректора Академії №11/Р4 від 16.09.2014р.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами по справі було підписано акти приймання виконаних підрядних робіт за вересень 2014р. за жовтень 2014р., листопад 2014р., грудень 2014р. на загальну суму 992 574,00 грн. Вказані документи були підписані Замовником без будь-яких зауважень.

22.05.2015р. між Академією (Замовник) та ТОВ „Юлія (Підрядник) було укладено договір підряду №122/31, предметом якого було виконання з боку Підрядника робіт з ремонту фасаду із заміною вікон учбового корпусу „Е, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 112. Замовник розпочинає виконання підрядних робіт з 22.05.2015р. та завершує 30.09.2015р.

Положеннями п. п. 6.1, 6.4 договору підряду №122/31 від 22.05.2015р. сторонами було встановлено, що загальна сума робіт складає 1189 674,00 грн., визначається на підставі кошторису та є динамічною. Оплата виконаних робіт проводиться Замовником по факту шляхом перерахування грошових коштів в національній валюті України гривні, на розрахунковий рахунок Підрядника на підставі актів приймання виконаних робіт в 7-ми денний термін з моменту здачі робіт.

На виконання умов договору підряду №122/31 від 22.05.2015р., порядок приймання робіт за яким є тотожним порядку приймання робіт за договором №184/31 від 16.09.2014р., між сторонами було складено та підписано дефектний акт та кошторисний розрахунок вартості обєкта будівництва, затверджений розпорядженням ректора Академії №04/Р4 від 22.05.2015р.

Господарський суд зазначає, що ТОВ „Юлія було виконано, а Академією прийнято підрядні роботи за договором підряду №122/31 від 22.05.2015р., що підтверджується актами приймання виконаних підрядних робіт за травень 2015р., вересень 2015р. на загальну суму 1189 674,00 грн. Вказані документи були підписані Замовником без будь-яких зауважень.

11.04.2017р. Південним офісом Державної аудиторської служби України за результатами ревізії фінансово-господарської діяльності Академії за період з 01.07.2014р.по 01.01.2017р. було складено акт №03-11/24, з якого вбачається наступне.

Перевіркою обсягів виконаних робіт, правильності розрахунків по актах приймання виконаних будівельних робіт за договором підряду №184/31 від 16.09.2014р. було встановлено безпідставне завищення вартості виконаних робіт на суму 9 588,00 грн., у звязку з безпідставним включенням з боку Підрядника до акта за грудень 2014р. вартості витрат на утримання служби Замовника.

Перевіркою обсягів виконаних робіт, правильності розрахунків по актах приймання виконаних будівельних робіт за договором підряду №122/31 від 22.05.2015р. Державною аудиторською службою України було встановлено безпідставне завищення вартості виконаних робіт на суму 32 230,85 грн. за рахунок невідповідності фактичних обсягів виконаних робіт у порівнянні з обсягами, які були включені до актів.

З посиланням на встановлення за результатами ревізії фінансово-господарської діяльності Академії за період з 01.07.2014р.по 01.01.2017р. Державною аудиторською службою України фактів завищення з боку ТОВ „Юлія вартості виконаних робіт за вказаними вище договорами підряду у загальному розмірі 41 818,85 грн., Академія звернулась до господарського суду із даними позовними вимогами до ТОВ „Юлія.

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В силу приписів ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Згідно зі ст.632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов'язаний одержати спеціальний дозвіл. До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2-4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.

Приписами ст. 875 ЦК України визначено, що за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта.

Згідно з ч. 1-3 ст. 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки). Якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов'язаний негайно повідомити про це підрядника.

З положень п. 4.6 договору підряду №184/31 від 16.09.2014р. та договору підряду №122/31 від 22.05.2015р. вбачається, що Замовником та Підрядником було погоджено порядок приймання виконаних робіт шляхом складання та підписання актів приймання виконаних підрядних робіт. На виконання умов вказаних положень договорів підряду №184/31 від 16.09.2014р. та №122/31 від 22.05.2015р. Академією без будь-яких зауважень було підписано акти приймання виконаних робіт. Викладене дозволяє господарському суду дійти висновку про належне виконання ТОВ „Юлія зобовязань, прийнятих на себе за договорами підряду відповідно до умов договорів та вимог чинного законодавства.

Враховуючи, що позовні вимоги Академії про стягнення із відповідача грошових коштів обґрунтовані фактом встановлення Південним офісом Державної аудиторської служби України за результатами ревізії фінансово-господарської діяльності Академії за період з 01.07.2014р.по 01.01.2017р. завищень вартості виконаних підрядних робіт з боку ТОВ „Юлія, господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне. За умови існування між сторонами по справі договірних правовідносин, посилання на висновки перевірки органом державної влади фінансово-господарської діяльності Академії, як на підставу позовних вимог є неправомірними, оскільки виявлені контролюючим органом правопорушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору та не можуть їх змінювати.

Статтею 15 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" від 26 січня 1993 року N 2939-XII встановлено, що законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

З огляду на наведену законодавчу норму суд зазначає, що акт перевірки може бути підставою для вчинення процесуальних дій, зокрема пред'явлення позову до суду, однак не позбавляє позивача процесуального обов'язку доводити наявність порушеного права чи законного інтересу, чого позивачем зроблено не було.

Правова позиція суду з цього питання узгоджується з правовою позицією Вищого господарського суду України, викладеною у постанові від 11.05.2017р. по справі №922/3093/16, у постанові від 29.09.2015р. по справі №910/3716/15-г та у постанові від 19.08.2015р. по справі №910/2300/15-г.

Господарський суд зазначає, що Академією у поданій до суду позовній заяві взагалі не було надано правового обґрунтування заявлених позовних вимог та не визначено правової природи грошових коштів, заявлених до стягнення із ТОВ „Юлія, у звязку з чим, суд вважає за необхідне надати правову оцінку правовій природі такого відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 216, ч. 2 ст. 217 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Згідно з ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Положеннями ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною.

Підсумовуючи вище наведені приписи чинного законодавства, господарський суд доходить висновку, що завищення вартості виконаних відповідачем робіт за договорами підряду №184/31 від 16.09.2014р. та №122/31 від 22.05.2015р. за своєю правовою природою є збитками, які підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення.

Згідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 883 ЦК України підрядник відповідає за недоліки збудованого об'єкта, за прострочення передання його замовникові та за інші порушення договору (за недосягнення проектної потужності, інших запроектованих показників тощо), якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини. За невиконання або неналежне виконання обов'язків за договором будівельного підряду підрядник сплачує неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки в повному обсязі.

Господарський суд вважає за необхідне зазначити, що для притягнення до відповідальності у вигляді стягнення збитків необхідна наявність складу цивільного правопорушення, а саме: вина особи, яка заподіяла шкоду; протиправна поведінка заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв?язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача. Відсутність одного з елементів складу цивільного правопорушення, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за заподіяну шкоду, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Як зазначалось вище по тексту рішення, ТОВ „Юлія підрядні роботи було виконано у відповідності до умов договорів підряду та вимог чинного законодавства, оскільки позивачем під час приймання виконаних відповідачем робіт не було заявлено претензій щодо їх обсягу, якості та вартості. Викладене дозволяє господарському суду дійти висновку про відсутність у діях відповідача такого із елементів складу цивільного правопорушення як протиправна поведінка, що, в свою чергу, свідчить про відсутність складу цивільного правопорушення, а, отже, і про відсутність правових підстав для відшкодування за рахунок ТОВ Юлія грошових коштів у розмірі 41 818,85 грн., які за своєю правовою природою є збитками.

Оскільки під час розгляду даної справи судом було встановлено відповідність обсягів та вартості робіт, відображених в актах виконаних робіт, підписаних позивачем та відповідачем обсягам та вартості, визначених у відповідній проектно-кошторисній документації до договорів підряду, відсутність зауважень позивача щодо якості, вартості та обсягів виконаних робіт, що, в свою чергу, свідчить про відсутність складу цивільного правопорушення, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для відшкодування за рахунок ТОВ „Юлія грошових коштів у розмірі 41 818,85 грн.

Згідно вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. В свою чергу, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Разом з тим, ст. 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Підсумовуючи вищезазначене, відповідно до ст. ст. 11, 509, 614, 626, 632, 809, 837, 839, 843, 853, 854, 875, 883 Цивільного кодексу України, ст. ст. 175, 193, 216, 217, 224, 225 Господарського кодексу України, позов Одеської національної академії харчових технологій до товариства з обмеженою відповідальністю „Юлія про стягнення 41 818,85 грн. заявлений в межах даної справи, задоволенню не підлягає.

Судові витрати зі сплати судового збору відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України судом покладаються на позивача у звязку із відмовою у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 85 ГПК України.

Відповідно до ст. ст. 91, 93 ГПК України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повне рішення складено 18 вересня 2017 р.

Суддя С.П. Желєзна