ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.09.2017 Справа № 907/597/17

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю Завод низьковольтної апаратури "Лідер Електрик", м. Запоріжжя

ДО фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Свалява

ПРО стягнення суми 42268,00грн. авансового платежу,

Суддя О.Ф. Ремецькі

Представники сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Завод низьковольтної апаратури "Лідер Електрик", м. Запоріжжя звернулось до Господарського суду Закарпатської області з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Свалява про стягнення суми 42268,00грн. авансового платежу.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 03.08.2017р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 16.08.2017.

Ухвалою суду від 16.08.2017 розгляд справи було відкладено на 04.09.2017.

До початку судового засідання від позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі його уповноваженого представника за наявними в ній матеріалами у зв'язку з неможливістю забезпечити явку уповноваженого представника у дане судове засідання.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ним згідно виставленого відповідачем рахунку-фактури було здійснено авансовий платіж відповідачу в розмірі 43 200 грн, однак відповідач товар, обумовлений в рахунку не поставив, суму попередньої оплати на вартість непоставленого товару не повернув, в зв'язку з чим, за виключенням частково повернутих коштів на суму 500грн. та вартості частково поставленого товару на суму 432грн. (всього на суму 932,00грн.) позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 42268 грн.

Відповідач явку уповноваженого представника у засідання суду не забезпечив, витребуваних судом документів не подав, причин неявки суду не повідомив.

У відповідності з положеннями ч. 1 ст. 64 ГПК України ухвала про порушення провадження у справі надсилається за повідомленою сторонами господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

З адреси відповідача відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, до суду поверталась поштова кореспонденція з довідкою ф.20 "за закінчення терміну зберігання".

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України в судових засіданнях складені протоколи, які долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 04.09.2017р. на підставі ч.2 ст.85 ГПК України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані позивачем матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Зв попередньою домовленістю (через акцепт рахунку-фактури) між позивачем та відповідачем, останній взяв на себе зобов'язання передати позивачу товар, а позивач - вказаний товар прийняти та оплатити.

24.02.2016 на виконання даної домовленості, відповідач склав та надав позивачу до оплати рахунок-фактуру №2402/12 на суму 43200грн., згідно якої позивач згідно платіжних доручень №11237 від 09.03.2016, №11253 від 09.03.2016 та №11277 від 11.03.2016 перерахував відповідачу суму 43200грн. за наступний товар: Реле РУ127/220 в кількості 6 шт загальною вартістю 43200грн.

24.03.2016 року позивач направив відповідачу вимогу (вих. № 16/128 від 24.03.2016), в якій вимагав повернути суму авансових платежів у розмірі 43200,00грн., у семиденний строк з дати отримання вимоги. Вказана вимога була отримана відповідачем 31.03.2016, докази чого наявні в матеріалах справи.

В рахунок свого боргу відповідач здійснив передачі іншої продукції за видатковою накладною №РН-235 від 15.09.2016 на суму 432грн. та частково повернув грошові кошти на суму 500грн.

Доказів повернення відповідачем позивачу решти суми передплати за товар в розмірі 42268,00 грн. матеріали справи не містять.

Предметом позову у справі є матеріально - правові вимоги позивача до відповідача про стягнення з останнього 42268,00 грн. попередньої оплати за непоставлений товар.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу, зокрема з договорів та правочинів.

Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до ст. 181 господарського кодексу України (далі за текстом - ГК України) господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальної вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

На підставі наведених норм діючого законодавства та встановлених судом обставин справи суд дійшов висновку, що між сторонами 24.02.2016 було досягнуто згоди, щодо укладання у спрощений спосіб договору поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 ЦК України.

Вказаний договір, укладений у спрощений спосіб є підставою для виникнення у їх сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 ГК України, ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України, і згідно ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Поряд з цим, стаття 712 ЦК України регулює відносини, що виникають із договору поставки. Так, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Як встановлено судом, відповідач свої зобов'язання за договорами по поставці товару в строки визначені ч. 2 ст. 530 ЦК України, а саме в семиденний строк з моменту отримання вимоги про повернення коштів за оплачений товар (вимога від 24.03.2016 №16/128 отримана відповідачем 31.03.2016) в повному обсязі не виконав, не допоставив товар (продукцію) на суму 42268,00 грн. (43200 - 932,00 = 42 268, 00 грн.). Таким чином, у позивача виникло право вимагати повернення суми попередньої оплати.

Судом встановлено, що вимогу позивача від 24.03.2016 №16/128 про повернення грошових коштів в розмірі 43200,00 грн. відповідач отримав 31.03.2016.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Постановою Верховного Суду України від 28.11.2011 у справі № 43/308-10 зазначено, що умовою застосування норми ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України є неналежне виконання продавцем свого зобов'язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

Отже, з огляду на приписи ст.ст. 693, 530 ЦК України у відповідача з моменту отримання вимоги позивача про повернення грошових коштів (суми попередньої оплати) в розмірі 42268 грн. виникло зобов'язання по їх поверненню у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, тобто у строк до 08.04.2016 включно, який виконаний відповідачем не був. Доказів, які б підтверджували виконання відповідачем його зобов'язання по поверненню коштів передплати, матеріали справи не містять.

Оскільки, відповідач не виконав свої зобов'язання перед позивачем по поставці товару, кошти отримані ним, як передплата за товар, підлягають поверненню.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частина 1 ст. 33 ГПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів на підтвердження сплати заборгованості у розмірі 42268,00 грн. відповідачем суду не надано.

Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем за договорами в сумі 42268,00 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, строк виконання зобов'язання відповідно до ст. 530 ЦК України настав, а тому позовні вимоги в частині стягнення боргу у 42268,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Підсумовуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, стягненню з відповідача на користь позивача передплата за непоставлений за договором поставки товар у розмірі 42 268, 00 грн.

Судовий збір за розгляд позовних вимог відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст. 32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, 49, 75, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (89300, АДРЕСА_1, ідент код НОМЕР_1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Завод низьковольтної апаратури "Лідер Електрик" (69041, м. Запоріжжя, вул. Вавілова, 19/15, ) суму 42268грн. боргу та 1600грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.Ф. Ремецькі