РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2017Справа №910/7139/17

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Островській О.С.

розглянувши справу № 910/7139/17

За позовом Кременчуцького об'єднання управління Пенсійного фонду України

Полтавської області;

до публічного акціонерного товариства "Промінвестбанк";

про стягнення 9864,54 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Буряненко Л.В., довіреність № 2901/01-10 від 31.01.2017р.;

від відповідача: Терещенко Т.М., довіреність № 09-32/37 від 29.01.2016р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Кременчуцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з публічного акціонерного товариства "Промінвестбанк" шкоди в сумі 9864,54 грн., завданої неправомірними діями відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.05.2017р. (суддя Усатенко І.В.) позовну заяву повернуто без розгляду на підставі п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.06.2017р. ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.05.2017р. скасовано, матеріали справи №910/7139/17 повернуто Господарському суду міста Києва для розгляду.

Згідно з розпорядженням Керівника апарату суду від 06.07.2017р., призначено повторний автоматичний розподіл судової справи, у зв'язку з неможливістю передачі справи № 910/7139/17 судді Усатенко І.В., яка перебуває у відпустці.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 910/7139/17 передано на розгляд судді Привалову А.І.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.07.2017р. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі. Розгляд справи призначено на 10.08.2017р. о 10:10 год.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що внаслідок наданням відповідачем недостовірних довідок стосовно заробітної плати ОСОБА_3, що спричинило надмірну сплату останній пенсії, у зв'язку з чим позивачеві завдано шкоди у розмірі 9864,54 грн.

08.08.2017р. через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшла заява про застосування строку позовної давності.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.08.2017р. розгляд справи було відкладено на 31.08.2017р., з метою повного та об'єктивного дослідження матеріалів справи та у зв'язку з неподанням відповідачем витребуваних доказів.

08.08.2017р. через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Присутній у судовому засіданні 31.08.2017р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечував, посилаючись на їх безпідставність, оскільки обов'язок відшкодування надміру виплачених коштів, згідно положень ст.50 покладається на особу, яка отримала вказані кошти, відповідно, вказану переплату слід стягувати з ОСОБА_3 і справу має розглядати суд загальної юрисдикції. Також, відповідач зазначає, що позивач є органом державної влади, а тому на спірні правовідносини поширюється юрисдикція адміністративних судів, а не господарських.

Крім того, представник відповідача просив задовольнити заяву про застосування строку позовної давності.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих позивачем і відповідачем, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, в засіданні суду була оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що в Кременчуцькому об'єднанні управління Пенсійного фонду України Полтавської області перебуває на обліку як пенсіонер за віком громадянка ОСОБА_3.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було призначено ОСОБА_3 пенсію за віком, яка була нарахована відповідно до Довідки про заробіток для обчислення пенсії від 20.11.2006р. за № 09/2634, виданої філією відділення Промінвестбанку в місті Кременчук Полтавської області.

Матеріалами справи та поясненнями представника позивача підтверджується, що працівниками УПФУ Шевченківському районі м. Києва здійснено позапланові перевірки достовірності видачі довідки про заробітну плату за період з 01.02.1990р. по 31.01.1995р. від 20.11.2006р. № 09/2634, за результатами якої складено Акт №140 від 17.12.2013р. про результати перевірки достовірності довідки про заробітну плату, виданої для призначення пенсії громадянці ОСОБА_3, за період роботи з лютого 1990 року по січень 1995 року, згідно якого при перевірці виявлено розбіжності заробітної плати, що також було встановлено і Актом № 407 від 14.11.2014р.

За результатами перевірки достовірності видачі довідки про заробітну плату за період з 01.02.1990р. по 31.01.1995р. від 12.06.2015р. № 07-1/56-1983 складено Акт №295 від 16.07.2015р. про результати перевірки достовірності довідки про заробітну плату, виданої для призначення пенсії громадянці ОСОБА_3, за період роботи з лютого 1990 року по січень 1995 року, згідно якого при перевірці встановлено, що в липні 1990 року враховано відпустку вересня 1990 року; у вересні 1990 року не враховано відпустку поточного місяця; у серпні та жовтні 1992 року та в січні 1995 року включено неоподатковану виплату. З огляду на що рекомендовано надати нову довідку згідно вимог чинного законодавства України.

В подальшому відповідачем видано нову довідку про заробіток для обчислення пенсії від 16.07.2015р. за № 07-1/56-2504 з помісячною розбивкою.

На підставі вказаної довідки, позивачем здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_3 та встановлено переплату пенсії за період з 01.02.1990р. по 31.01.1995р. в розмірі 10 244,63 грн., з яких 380,09 грн. було утримано з ОСОБА_3 на підставі розпорядження територіального управління в листопаді 2015 року.

З огляду на вищевикладене, позивач звернувся з даним позовом про стягнення з відповідача 9864,54 грн. шкоди, що виникла внаслідок переплати пенсії за період 01.02.1990р. по 31.01.1995р.

За статтею 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати внаслідок заподіяння шкоди суб'єкту або суб'єктом господарювання.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені статтею 1166 ЦК України, частинами першою і другою якої встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як випливає з приписів вищенаведеної правової норми, виходячи з аналізу змісту ст. 1166 Цивільного кодексу України, шкода відшкодовується за наявності складу цивільного правопорушення, а саме таких його елементів: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи, шкідливого результату такої поведінки (шкоди), причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою та вини особи, яка заподіяла шкоду.

Відсутність хоча б одного з елементів складу правопорушення, звільняє боржника від відповідальності (виключає його відповідальність).

Відповідно до статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Отже, законодавством передбачено обов'язок відшкодування шкоди саме підприємствами та організаціями, які її завдали шляхом видачі недостовірних документів.

Водночас, відповідачем належними засобами доказування не спростовано неправомірність складання позивачем Акту №295 від 16.07.2015р. про результати перевірки достовірності довідки про заробітну плату, виданої для призначення пенсії громадянці ОСОБА_3, за період роботи з лютого 1990 року по січень 1995 року.

Враховуючи викладене, оскільки відповідач фактично визнав свою вину у видачі довідки, що містила недостовірні дані про заробітну плату ОСОБА_3, шляхом видачі нової довідки за той же період з іншими даними щодо заробітної плати пенсіонерки, а також те, що внаслідок видачі довідки № 09/2634 від 20.11.2006р. позивачу було заподіяно матеріальну шкоду у розмірі надмірно нарахованих та виплачених пенсійних нарахувань ОСОБА_3 за період з грудня 2006 року по березень 2015 року у розмірі 9864,54 грн., суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення вказаної суми з відповідача.

Щодо доводів відповідача про те, що сума надміру сплаченої пенсії підлягає стягненню з особи, яка отримала вказану пенсію, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Разом з тим, як встановлено судом вказана сума є шкодою, заподіяною позивачу внаслідок неправомірних дій відповідача, зокрема, видачею недостовірних документів, а не поверненням надміру сплаченої пенсії.

Крім того, вказана довідка була видана відповідачем, підписана посадовою особою та скріплена печаткою установи, що видала довідку, відповідно, відповідальність за достовірність даних, зазначених у довідці, покладається на відповідача, як особу, яка видала довідку. Суду не надано доказів зловживань зі сторони ОСОБА_3, що призвели до видачі довідки, що містить недостовірну інформацію, що призвело до нарахування пенсії у завищеному розмірі.

Також суд відхиляє заперечення відповідача щодо підвідомчості даного спору судам адміністративної юрисдикції з наступних підстав.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Приписам наведеної норми кореспондують положення частини другої статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Аналіз припису наведеної норми дає підстави для висновку про те, що адміністративними судами можуть розглядатися вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватись шкоди, завданої лише суб'єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднані з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 18 червня 2013 року у справі № 21-204а13.

За встановлених судом обставин відповідач у справі є господарюючим суб'єктом і не може виступати суб'єктом владних повноважень у спірних правовідносинах, а тому вимоги про стягнення з нього сум заподіяної шкоди, заявлені без додаткових вимог про вирішення публічно-правового спору, не можуть бути предметом розгляду у судах адміністративної юрисдикції.

Крім того, судом відхиляється заява відповідача про застосування строку позовної давності, оскільки факт розбіжності заробітної плати ОСОБА_3 було встановлено позивачем саме на підставі довідки відповідача від 16.07.2015р. за № 07-1/56-2504, відтак, суд дійшов висновку, що перебіг позовної давності, визначеної ст. 257 Цивільного кодексу України, починається з 16.07.2015р.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції станом на дату подання позову), від сплати судового збору звільняється Пенсійний фонд України та його органи.

Згідно з ч. 3 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

З урахуванням викладеного, з відповідача в дохід Державного бюджету України підлягає стягненню судовий збір в сумі 1600 грн.

Керуючись ст.ст. 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Промінвестбанк» (01001, м. Київ, пров. Шевченка, 12; ) на користь Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (39630, м. Кременчук, вул. Велика набережна, 9; ) шкоду у сумі 9864 грн. 54 коп., що виникла внаслідок переплати пенсії. Видати наказ.

3. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Промінвестбанк» (01001, м. Київ, пров. Шевченка, 12; ) в дохід Державного бюджету України судовий збір у сумі 1600 грн. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано: 05.09.2017р.

Суддя А.І. Привалов