КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2017 р. Справа№ 910/1392/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Ткаченка Б.О.

Зеленіна В.О.

при секретарі Позюбан А.С.

за участю представників

від позивача: Ягодка О.О. - за дов. № б/н від 18.05.2017р.

від відповідача: Сорокіна І.В. - за дов. № б/н від 01.02.2017р.

від третьої особи: не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Білгород - Дністровська Палянця"

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 04.07.2017 (суддя Ярмак О.М.)

у справі № 910/1392/17

за заявою Публічного акціонерного товариства "Одеський коровай"

про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 16.12.2016 у справі № 68/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Сбербанк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Білгород -

Дністровська Палянця"

третя особа Публічне акціонерне товариство "Одеський Коровай"

про звернення стягнення на предмет застави

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.07.2017р. у справі № 910/1392/17 в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Одеський коровай" про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 16.12.2016 у справі № 68/16 за позовом Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Білгород - Дністровська Палянця" про звернення стягнення на предмет застави - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою господарського суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Білгород - Дністровська Палянця" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.07.2017р. у справі № 910/1392/17 та прийняти нове рішення, якою задовольнити заяву Публічного акціонерного товариства "Одеський коровай" про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 16.12.2016 у справі № 68/16.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.08.2017р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Білгород - Дністровська Палянця" прийнято до провадження та призначено до розгляду на 13.09.2017р.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував та просив суд відмовити в її задоволенні.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився. Причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку ухвали першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника третьої особи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

16.12.2016р. Постійно діючим третейським судом при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" було прийнято рішення у справі № 68/16, яким позовні вимоги ПАТ "Сбербанк" задоволені повністю, а саме, в рахунок часткового погашення заборгованості за договором № 17-В/10 від 24.06.2010 про відкриття кредитної лінії укладеним між ПАТ "Сбербанк" та ПАТ "Одеський коровай", 325 562 283,46 грн. та 33 254 183,93 грн. з яких:

- заборгованість за кредитною лінією - 226 333 682,00 рос.руб.;

- заборгованості по процентам 96 155 807,37 рос. руб.;

- пені за прострочення сплати процентів за користування кредитною лінією - 7 76604,07 грн.,

- пені за прострочення повернення заборгованості за кредитною лінією 26 177 579,86 грн. та за договором від 24.06.2010 про відкриття кредитної лінії № 18-В/10 укладеним між ПАТ "Сбербанк" та ПАТ "Одеський коровай", 88 228 085,47 грн. з яких:

- заборгованість за кредитною лінією - 23 871 788,42 грн.;

- заборгованості по процентам 23 871 788,42.;

- пені за прострочення сплати процентів за користування кредитною лінією - 4 578 164,56 грн.;

- пені за прострочення повернення заборгованості за кредитною лінією 13 805 459,59 грн.,

звернуто стягненя на предмет застави за договором від 11.06.2014 укладеним між ПАТ "Сербанк" та ТОВ "Білгород - Дністровська паляниця".

Вказане рішення, мотивовано неналежним виконанням з боку відповідача свого обов'язку щодо сплати процентів та повернення коштів по кредитній лінії.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Публічне акціонерне товариство "Одеський коровай" звернулось до Господарського суду міста Києва з заявою про його скасування.

В обґрунтування своєї заяви заявник вказує, що діюче законодавство не передбачає права осіб укладати третейську угоду про передачу на вирішення третейського суду невизначеної або необмеженої кількості спорів, які можуть виникнути між сторонами договору у майбутньому, спір про звернення стягнення на предмет застави повинен бути розглянутий державним судом, винесеним рішенням не досліджено всіх обставин справи, невірно нараховано заявлені до стягнення суми, стягнута заборгованість з відповідача в іноземній валюті суперечить діючому законодавству України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.07.2017р. у справі № 910/1392/17 в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Одеський коровай" про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 16.12.2016 у справі № 68/16 за позовом Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Білгород - Дністровська Палянця" про звернення стягнення на предмет застави - відмовлено.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Одеський коровай" про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 16.12.2016 у справі № 68/16, враховуючи наступне.

Відповідно до частини 3 статті 51 Закону України "Про третейські суди" рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване лише з таких підстав: справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; третейську угоду визнано недійсною компетентним судом; склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16 - 19 цього Закону; третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

У відповідності до статті 122-5 Господарського процесуального кодексу України рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею.

Рішення третейського суду може бути скасовано у разі якщо:

1) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано судом недійсною;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;

5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Згідно з частиною 2 статті 1 Закону України "Про третейські суди" до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Частиною 1 статті 5 Закону України "Про третейські суди" передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

З матеріалів справи вбачається, що рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 16.12.2016 у справі № 68/16 прийнято у спорі, що виник внаслідок договору застави № б/н від 11.06.2014 який укладено між ТОВ "Білгород-Дністровська паляниця" (заставодавець), ПАТ "Одеський коровай" (боржник) та ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" (заставодержатель).

Відповідно до п. 1.1. Договору застави, в забезпечення виконання зобов'язань, які випливають із договорів про відкриття кредитної лінії № 17-В/10 та № 18-В/10 від 24.06.2010, укладених публічним акціонерним "Одеський коровай" і заставодержателем, з усіма змінами та доповненнями, укладеними протягом строку його дії, які (зобов'язання) зокрема, але не обмежуючись перелічені у статті 2 Договору застави та можуть виникнути в майбутньому з вказаними договорами, заставодавець передає заставодержателю в наступну заставу майно, зазначене в пункті 3.1 Договору застави.

Відповідно до п.3.1. договору застави, предметом застави за Договором застави є обладнання та інші основні засоби, які належать заставодавцю на праві власності, що підтверджується балансовою довідкою від 11.06.2014 № 1к. Предмет застави, що передається в момент підписання Договору застави в заставу заставодержателю, перелічений в додатку 1 до Договору застави, який є невід'ємною частиною Договору застави.

Пунктом 9.1. договору застави передбачено, Договір застави набирає чинності з моменту його укладення в письмовій формі і діє до моменту повного виконання усіх зобов'язань за Основним договором-1 та Основним договором.

Відповідно до п. 9.5. договору, усі спори, розбіжності або вимоги, що виникають з Договору застави чи у зв'язку з ним, в тому числі, що стосуються його укладення, виконання, зміни, порушення, розірвання, визнання недійсним повністю або частково, або визнання неукладеним, а також з будь-яких інших питань, що стосуються Договору застави, підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України", місцезнаходження якого: 03142, м. Київ, вул. Заболотного, буд. 150, корпус А, офіс 25 (свідоцтво від 15.03.2013 про реєстрацію постійного діючого третейського суду, видане Держаною реєстраційною службою України), згідно з регламентом зазначеного третейського суду, який є невід'ємною частиною даної третейської угоди та знаходиться у відкритому доступі на сайті суду http://arbitrate.com.ua/; спір розглядається одноособово суддею, призначеним головою Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" з списку суддів, що знаходиться у відкритому доступі на сайті вказаного суду http://arbitrate.com.ua/; при цьому, сторони Договору застави підтверджують, що вони ознайомлені з регламентом Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України", добре розуміють положення цього регламенту; сторони домовились, що рішення постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" є остаточними і обов'язковими з дати його винесення; умови Договору застави, які містять відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, є складовими частинами даної третейської угоди; місце і дата укладення третейської угоди відповідають місцю і даті укладення Договору застави.

Частиною 1 статті 12 Закону України "Про третейські суди" передбачено, що третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує (частина 4 статті 12 Закону України "Про третейські суди").

Згідно з частиною 9 статті 12 Закону України "Про третейські суди" третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом.

Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди.

Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору.

У разі недодержання правил, передбачених цією статтею, третейська угода є недійсною.

Разом з тим, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 10.01.2008 № 1-рп/2008, гарантуючи судовий захист з боку держави, Основний Закон України водночас визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (частина п'ята статті 55 Конституції України). Це конституційне право не може бути скасоване або обмежене.

Одним із способів реалізації права кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань у сфері цивільних та господарських правовідносин є звернення до третейського суду (абзац перший пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі про виконання рішень третейських судів від 24.02.2004 № 3-рп/2004). Відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом (стаття 17 Цивільного процесуального кодексу України, стаття 12 ГПК України, стаття 6 Закону).

Аналіз вказаних правових норм свідчить про те, що предметом третейської угоди може бути не лише спір, який існує на момент укладення такої угоди, а й будь-які спори, які виникатимуть між сторонами договору в майбутньому та передбачені третейською угодою.

Отже, зі змісту Договору застави, зокрема, його пункту 9.5 вбачається, що третейське застереження відповідає вимогам статті 12 Закону.

Посилання заявника, що банк не довів належними доказами факт наявності заборгованості саме в тій сумі, що була заявлена як в рамках справи № 916/3731/15 так і в даній страві по договорам № 18-В/10 та 18-в/10 від 24.06.210, спростовується наступним.

Рішенням господарського суду Одеської області від 28.11.2016 у справі №916/3731/15, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 24.01.2017, задоволений позов Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" до Публічного акціонерного товариства "Одеський коровай". За рішенням, в рахунок часткового погашення заборгованості ПАТ "Одеський Коровай" перед ПАТ "Сбербанк" за договором про відкриття кредитної лінії №17-В/10 від 24.06.2010, загальний розмір якої станом на 28.08.2015 становить 266 932 680,72 російських рублів, з яких: заборгованість за кредитною лінією - 226 333 682,00 російських рублів; проценти за користування кредитною лінією - 40 598 998,72 російських рублів, та договором №18-В/10 від 24.06.2010, загальний розмір за яким станом на 28.08.2015 становить 55 246 549,42 грн., з яких заборгованість за кредитом становить: 45 972 672,90 грн.; проценти за користування кредитом 9 273 876,52 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно з іпотечним договором, посвідченим 30.08.2010 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. та зареєстрованим в реєстрі за №8468, а саме: нежилі будівлі та споруди загальною площею 13 418,3 кв.м, що належить на праві власності ПАТ "Одеський Коровай" та розташовані за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул. Петрова генерала,14.

Таким чином, нарахування сум заборгованості за договорами № 18-В/10 та 17-В/10 від 24.06.2010, були предметом розгляду та досліджувалися у справі №910/3731/15 та є належнии та обгрунтованими.

Крім того, Постановою Вищого Господарського суду України від 26.04.2017 у справі №910/3731/15 вказане рішення залишено без змін.

В додаткових поясненнях заявник вказує на те що стягнута суму заборгованості в іноземній валюті (російські рублі) за рішенням третейського суду № 68/16 від 16.12.2016 суперечить чинному законодавству.

Постановою Верховного Суду України від 21.10.2015 №6-831/цс/15 роз'яснено, що норми закону щодо регулювання обігу іноземної валюти в Україні, зокрема і проведення грошових розрахунків валютними цінностями, мають публічну основу, переслідують публічний інтерес і спрямовані на досягнення результату, необхідного в публічних цілях для задоволення публічних потреб - забезпечення стабільності української грошової одиниці - гривні.

Чинне законодавство України, як і ст.ст. 1, 5 і 6 Закону України ,,Про третейські суди", розмежовує поняття цивільних і господарських правовідносин.

Так, ч. 2 ст. 9 Цивільного кодексу України зазначено, що Законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання.

Включення до складу майна суб'єктів господарювання грошей, в іноземній валюті, для здійснення фінансових відносин, передбачено ч.5 ст.139 ГК України.

Згідно з ч.2 ст.198 ГК України грошові зобов'язання учасників господарських відносин повинні бути виражені і підлягають оплаті у гривнях. Грошові зобов'язання можуть бути виражені в іноземній валюті лише у випадках, якщо суб'єкти господарювання мають право проводити розрахунки між собою в іноземній валюті, відповідно до законодавства. Виконання зобов'язань, виражених в іноземній валюті, здійснюється відповідно до закону.

Отже, відносини у сфері кредитування суб'єктів господарювання, в тому числі в іноземній валюті, врегульовано нормами Господарського кодексу України та іншими актами законодавства.

Господарським судом було встановлено, що справа, по якій прийнято рішення третейського суду, була підвідомча третейському суду відповідно до закону; рішення третейського суду прийнято у спорі, передбаченому третейською угодою, та цим рішенням не вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди; третейську угоду не визнано недійсною компетентним судом; склад третейського суду, яким прийнято рішення, відповідав вимогам статей 16 - 19 цього Закону України "Про третейські суди"; третейський суд не вирішував питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Заявником не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили, про порушення Постійно діючим третейським судом при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" прав та охоронюваних законом інтересів заявника.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для скасування рішення третейського суду відповідно до статті 122-5 Господарського процесуального кодексу України , в зв'язку з чим заява Публічного акціонерного товариства "Одеський коровай" задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Приписами статей 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені скаржником в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвала Господарського суду міста Києва від 04.07.2017р. у справі № 910/1392/17 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає, а отже підстав для її скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 32-34, 49, 99, 101, 103-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Білгород - Дністровська Палянця" залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.07.2017р. у справі № 910/1392/17- без змін.

2. Матеріали справи № 910/1392/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді Б.О. Ткаченко

В.О. Зеленін