УХВАЛА

про повернення позовної заяви

23.08.2017Справа № 910/14234/17

Суддя Привалов А.І., розглянувши

позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до приватного акціонерного товариства "Українська спеціалізована база постачання та збуту "Укрторгмонтажтехніка"

про виділення частини цілісного майнового комплексу в натурі

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до приватного акціонерного товариства "Українська спеціалізована база постачання та збуту "Укрторгмонтажтехніка" про виділення частини цілісного майнового комплексу в натурі.

Розглянувши подану позовну заяву, господарський суд встановив, що вона не відповідає вимогам розділу VIII Господарського процесуального кодексу України, та підлягає поверненню без розгляду, виходячи з наступного.

Згідно з приписами статті 57 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до частини 2 статті 44 Господарського процесуального кодексу України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За змістом частини 1 статті 3 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" визначено, що станом на 01.01.2017 прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений у розмірі 1600 гривень.

Згідно пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлюються у таких розмірах: 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 600,00 грн.) та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (240 000,00 грн.).

Відповідно до частини 3 статті 6 Закону України "Про судовий збір", за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового і немайнового характеру.

Водночас, у підпункті 2.2 пункту 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 року № 7 визначено, що статтею 55 ГПК передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошей і про витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за приписом підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону. Що ж до позовних заяв немайнового характеру, то до них відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Подання до господарського суду таких заяв оплачується судовим збором згідно з підпунктом 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону.

Крім того, слід враховувати, що судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов'язаннях (у тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах частини п'ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом пункту 3 частини другої статті 54 і статті 55 ГПК такий обов'язок покладається на позивача

Одним з реквізитів позовної заяви є ціна позову, яку зазначає позивач і з якої обчислюється судовий збір. Якщо позивачем зазначено в заяві ціну позову, але в ній не наведено обґрунтованого розрахунку такої ціни, або його не додано до позовної заяви, або позивачем не зазначена вартість спірного майна та/або не подано доказів в обґрунтування цієї вартості, то позовна заява підлягає поверненню на підставі пункту 3 частини першої статті 63 ГПК (пункт 2.7. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 року № 7).

Як вбачається з вимог, визначених у резолютивній частині позову, позивач просить: виділити у власність частку спільного майна, а саме Склад-СТО під літерою "К", загальною площею 368,4 кв. м., що складає 76/1000 частини цілісного майнового комплексу та розташованому за адресою: м. Київ, вул. Радомишльська, 44, та припинити право спільної часткової власності на частину цілісного майнового комплексу, визначеного як Склад-СТО під літерою "К", загальною площею 368,4 кв. м. від цілісного майнового комплексу та розташованому за адресою: м. Київ, вул. Радомишльська, 44.

Отже, позивачем у позовній заяві заявлено вимогу майнового характеру - виділення у власність частини спільного майна, та немайнового характеру - припинення права спільної часткової власності.

Враховуючи викладене, при зверненні з позовом до суду, позивач повинен був сплатити судовий збір за вимогу майнового характеру у розмірі 1,5% від вартості майна та за вимогу немайнового характеру у розмірі 1600,00 грн.

При цьому, в порушення приписів ст. 55 ГПК України у позовній заяві не визначено вартість спірного майна та не надано доказів на підтвердження цієї вартості, що позбавляє суд можливості перевірити правільність визначення судового збору за вимогу про визнання права власності на частку спільного майна.

Отже, судом встановлено, що заявником не подано доказів сплати судового збору у встановленому розмірі та не надано обгрунтований розрахунок вартості майна і доказів, які підтверджують цю вартість.

Беручи до уваги наведене, зважаючи на те, що приписи Закону України "Про судовий збір" та статті 63 Господарського процесуального кодексу України носять імперативний характер, суд дійшов висновку, що викладені обставини є підставою для повернення без розгляду позовної заяви, відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву і додані до неї документи повернути заявнику без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Суддя А.І. Привалов