ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2017 р.Справа № 916/1599/17

За позовом: Ізмаїльського міськрайонного центру зайнятості

до відповідача: Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного Фонду України Одеської області

про стягнення 8058,75грн.

Суддя Малярчук І.А.

В судових засіданнях приймали участь представники:

від позивача: ОСОБА_1, згідно довіреності №29/07/01 від 17.01.2017р.

від відповідача: ОСОБА_2, згідно довіреності №695/01 від 20.04.2017р.; ОСОБА_3, згідно довіреності №1412/01 від 10.05.2017р.

В засіданні 11.09.2017р. приймали участь представники:

від позивача: ОСОБА_1, згідно довіреності №29/07/01 від 17.01.2017р.

від відповідача: ОСОБА_2, згідно довіреності №695/01 від 20.04.2017р.

Суть спору: про стягнення з Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного Фонду України Одеської області на користь Ізмаїльського міськрайонного центру зайнятості 6947,72грн. шкоди.

Позивач підтримує заявлені позовні вимоги, в їх обґрунтування зазначає, що Ізмаїльський МРЦЗ згідно з Положенням про Ізмаїльський МРЦЗ, надає забезпечення та соціальні послуги у випадку безробіття відповідно до Закону України «Про зайнятість населення», Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» на території м. Ізмаїл та Ізмаїльського району. В період з 02.01.2012р. по 11.09.2012р. ОСОБА_4, 06.10.1958р.н., була зареєстрована та перебувала на обліку як безробітна у Ізмаїльському міськрайонному центрі зайнятості. Відповідно до ч.3 ст.22 та ч.4, 5 ст.31 Закону України „Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття та п.п.5.1 5.4, 6.1 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20.11.2000р. №307 (із змінами) ОСОБА_4 було призначено та виплачено допомогу по безробіттю на загальну суму 6947,72грн. Крім того, згідно з постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07.11.2011р. по справі №2а-76/11 ОСОБА_4 призначено пенсію за віком на пільгових умовах з 16.02.2010р. Так, як постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07.11.2011р. по справі №2а-76/11 встановлено неправомірність рішення УПФУ в Ізмаїльському районі №1038/18 від 30.04.2010р. щодо відмови у призначенні ОСОБА_4 пенсії, це, на думку позивача, свідчить про неправомірність дій відповідача та нанесення ним позивачу шкоди в розмірі 6947,72грн. фактично виплаченої допомоги по безробіттю.

Відповідач подав заперечення на позов від 31.07.2017р. за вх.№16687/17, де вказує, що відсутній причинно-наслідковий звязок між відмовою відповідачем у призначенні пенсії та отриманню ОСОБА_4. виплат по безробіттю, так як ПФУ не вживало будь-яких заходів щодо розпорядження фінансами позивача на користь ОСОБА_4 та не зобовязував останнього звертатись до позивача за призначенням виплат по безробіттю. Так, за відсутності такої складової для встановлення наявності шкоди як причинно-наслідковий звязок, відповідач вважає недоведеними позовні вимоги позивача щодо заподіяння йому ПФУ шкоди.

Клопотання сторін від 03.08.2017р. за вх.№2-4140/17, від 09.08.2017р. за вх.№2-4194 про проведення судових засідань в режимі відеоконференції судом задоволені.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи, оцінивши пояснення представників сторін та їх правові позиції, суд встановив наступне:

Згідно до наявної у справі копії персональної картки від 26.12.2011р., витягу із наказів Ізмаїльського міськрайонного центру зайнятості про прийняття рішення по особі від 11.09.2012р., в період з 03.01.2012р. по 11.09.2012р. ОСОБА_4, 06.10.1958р.н., була зареєстрована та перебувала на обліку як безробітна у Ізмаїльському міськрайонному центрі зайнятості та відповідно у вказаний період отримала грошову допомогу на загальну суму 6947,72грн.

Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.11.2011р. по справі №2а-76/11 визнано нечинними рішення Управління пенсійного фонду України в м.Ізмаїл та Ізмаїльському районі Одеської області про відмову у призначенні ОСОБА_4 пенсії на пільгових умовах відповідно до протоколів №1038/18 від 30.04.2010р., №18 від 30.04.2010р., зобовязано УПФУ в м. Ізмаїл та Ізмаїльському районі Одеської області призначити ОСОБА_4 пенсію за віком на пільгових умовах з 16.02.2010р., здійснити нарахування та виплату пенсії за віком на пільгових умовах з 16.02.2010р.

Як вбачається із даних Єдиного державного реєстру судових рішень (адреса сторінки http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/56220648) ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24.02.2016р. у справі №2а-76/11/1510 (К/800/20823/13) Постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.02.2011р. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 27.02.2013р. у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в місті Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області про визнання рішення нечинним та зобов'язання призначити пенсію, здійснити нарахування та виплату пенсії залишено без змін.

У відповідь на лист Ізмаїльського міськрайонного центру зайнятості №991/07/07 від 25.11.2016р., Ізмаїльське обєднане УПФУ Одеської області листом №11041/03 від 02.12.2016р. повідомило, що ОСОБА_4 отримує пенсію за віком відповідно до п.д) ст.13 Закону України „Про пенсійне забезпечення та п.2 Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, з 16.02.2010р. пенсію призначено розпорядженням від 17.07.2012р. на виконання вимог постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.02.2011р. по справі №2а-76/11 та постанови Відділу Примусового виконання рішень УДВС про відкриття виконавчого провадження №33352568 від 11.07.2012р., які отримані управлінням 16.07.2012р.

Із наявної у справі копії постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ в Одеській області ВП №33352568 від 11.07.2012р. вбачається, що державним виконавцем відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2а-76/11 від 26.03.2012р. щодо зобовязання УПФУ в м. Ізмаїл та Ізмаїльському районі Одеської області призначити ОСОБА_4 пенсію за віком на пільгових умовах з 16.02.2010р., здійснити нарахування та виплату пенсії за віком на пільгових умовах з 16.02.2010р.

10.01.2017р. Ізмаїльським міськрайонним центром зайнятості проведено розслідування обґрунтованості виплат матеріального забезпечення ОСОБА_4, за результатами якого складено акт №165ц від 10.01.2017р., згідно якого встановлено що ОСОБА_4 отримувала пенсію за віком з 16.02.2010р., тобто, у період перебування на обліку безробітних з 02.01.2012р. по 11.09.2012р. фактично не мала права на отримання статусу безробітного та допомоги по безробіттю за період з 02.01.2012р. по 10.09.2012р.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи документи, подані сторонами докази та викладені ними правові позиції, суд вважає заявлені Ізмаїльським міскрайонним центром зайнятості позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 6947,72грн. шкоди, неправомірними, такими, що невідповідають дійсним обставинам справи, з огляду на наступні положення законодавства.

Положеннями ч.ч.1, 2 ст.15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.43 Закону України «Про зайнятість населення» статусу безробітного може набути: особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи; інвалід, який не досяг встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійного віку та отримує пенсію по інвалідності або соціальну допомогу відповідно до законів України "Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам" та "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам"; особа, молодша 16-річного віку, яка працювала і була звільнена у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, зокрема припиненням або перепрофілюванням підприємств, установ та організацій, скороченням чисельності (штату) працівників.

За умовами п.7 ч.1 ст.31 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі: призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку.

Згідно пп.7 п.5.5. Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20.11.2000р. №307 (із змінами) виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі: призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку.

Згідно із п.п.6, 7 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого 13.02.2009р. Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України №60/62, Постановою правління Пенсійного фонду України №7-1, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих, така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти.

Положення ст.1212 ЦК України передбачають, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Таким чином, як встановлено судом вище, в період з 03.01.2012р. по 11.09.2012р. ОСОБА_4, 06.10.1958р.н., була зареєстрована та перебувала на обліку як безробітна у Ізмаїльському міськрайонному центрі зайнятості та відповідно у вказаний період отримала грошову допомогу на загальну суму 6947,72грн.

Між тим, на підставі постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.02.2011р. по справі №2а-76/11, яка, як вбачається із постанови ВПВР УДВС ГУЮ в Одеській області №33352568 від 11.07.2012р., набрала законної сили 17.11.2011р., УПФУ в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області 17.07.2012р. призначено пенсію за віком на пільгових умовах, яка розраховується з 16.02.2010р.

Таким чином, є безпідставним отримання ОСОБА_4 одночасно допомоги по безробіттю за період з 03.01.2012р. по 11.09.2012р. та пенсії, так як у відповідності до пп.7 п.5.5. Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20.11.2000р. №307 (із змінами) виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення пенсії.

Отже, ОСОБА_4 не має права на отримання допомоги по безробіттю за період з 03.01.2012р. по 11.09.2012р. та, отримавши 26.03.2012р. виконавчий лист Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, мала б повідомити про обставини, що несумісні із статусом безробітної, Ізмаїльський РЦЗ.

Більш того, згідно п.п.6, 7 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого 13.02.2009р. Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України №60/62, обовязок повернути безпідставно отриману суму допомоги по безробіттю покладається саме на безробітного, чий статус змінився у період отримання такої допомоги.

Згідно ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

За положеннями ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Породжуючи настання цивільних прав та обовязків згідно ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, відповідальність у вигляді відшкодування шкоди вимагає для її застосування наявності складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи), шкідливого результату такої поведінки, причинного звязку між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою, вини особи, яка заподіяла шкоду. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний звязок між протиправною поведінкою порушника та збитками полягає, передусім, у прямому (безпосередньому) звязку між протиправною поведінкою та настанням негативного результату. Вказані обставини підлягають доведенню позивачем належними та допустимими у справі доказами. Стягнення шкоди як виду цивільно-правової відповідальності можливе у випадку наявності такої шкоди та обґрунтованості її розміру.

З аналізу вищевказаних норм законодавства, вбачаться, що обєктивною стороною правопорушення є наявність шкоди в майновій сфері кредитора, протиправна поведінка, яка втілилась в невиконанні або неналежному виконанні боржником зобовязання, причинний звязок між протиправною поведінкою боржника та шкодою. Відсутність хоч би одного з вищевказаних елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним зобовязань, оскільки в даному випадку його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Положенням ст.107 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, передбачено, що Пенсійний фонд його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов'язків з адміністративного управління Накопичуваним фондом несуть відповідальність згідно із законом.

Звідси, позивачем не доведено обовязок органів пенсійного фонду повідомляти центри зайнятості про прийняття рішення про призначення громадянину пенсії, як і не надано доказів обізнаності фонду із тим, що ОСОБА_4 отримувала допомогу по безробіттю. Крім того, суд не вбачає порушення в діях відповідача в частині виконання постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.02.2011р. по справі №2а-76/11 щодо здійснення перерахунку пенсії. З огляду на викладені обставини, сама лише наявність шкоди у вигляді безпідставної сплати допомоги по безробіттю, за відсутності інших цивільно-правових елементів шкоди, таких як вина відповідача, протиправність його поведінки, причинно-наслідковий звязок між поведінкою відповідача та шкідливим результатом, що настав, не є підставою дійти висновку про наявність обовязку відповідача відшкодувати позивачу шкоду, з врахуванням чого суд відмовляє позивачу у задоволенні позову повністю.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст.43 ГПК України).

За таких обставин, суд повністю відмовляє у задоволенні позову Ізмаїльського міськрайонного центру зайнятості про стягнення з Ізмаїльського обєднаного ПФУ Одеської області шкоди в сумі 6947,72грн.

Згідно ст.49 ГПК України, внаслідок відмови судом у задоволенні позову повністю, судовий збір з позивача стягненню не підлягає, так як згідно п.10 ч.1 ст.5 Закону України „Про судовий збір позивач від сплати судового збору звільнений.

Керуючись ст. ст. 49, 82- 85 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

1. Відмовити Ізмаїльському міськрайонному центру зайнятості у задоволенні позову повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст.85 ГПК України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 12 вересня 2017 р.

Суддя І.А. Малярчук