РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2017Справа №910/9723/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кімет-Трансбуд»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Балтік-Форкліфт»

про стягнення 34510,94 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - Бершадський О.О. (представник за довіреністю);

Колеснікова А.В. (представник за довіреністю).

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кімет-Трансбуд» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Балтік-Форкліфт» про стягнення пені за Договором купівлі-продажу №БВ01-17 від 01.02.2017.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, на виконання умов зазначеного договору, оплатив обумовлений договором товар, однак відповідач в порушення умов укладеного між сторонами договору у встановлені строки не поставив позивачеві товар, внаслідок чого у позивача виникло право вимагати від відповідача сплати пені в сумі 34510,94 грн. за порушення відповідачем строків поставки товару.

На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 34510,94 грн.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Відповідач в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, зокрема зазначив, що позивачем зі свого боку було порушено умови укладеного між сторонами договору в частині повної та своєчасної оплати товару. Так зокрема, умовами укладеного між сторонами договору визначено, що поставка товару здійснюється протягом 16 робочих днів з моменту надходження попередньої оплати, яка відповідно до п.3.4.1 договору становить 77% загальної вартості товару, що складає 1385614,23 грн. Відповідач зазначає, що позивачем було частково здійснено попередню оплату за договором в сумі 1383549,30 грн. відтак у останнього не було підстав для поставки товару позивачеві. В подальшому позивачем було доплачено залишкову вартість товару, внаслідок чого відповідач поставив обумовлений договором товар у строки, визначені договором.

На підставі викладеного, враховуючи порушення позивачем порядку та строків оплати товару, відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Розглянувши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників відповідача, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.02.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кімет-Трансбуд» (далі - позивач, покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Балтік-Форкліфт» (далі - відповідач, постачальник) укладено Договір купівлі-продажу №БВ01-17, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується в порядку і на умовах, визначених у цьому договорі, передати у власність (покупцю) вживаний гусеничний екскаватор Hyundai ROBEX210LC-9, с.н.HHIHQ601TB0000728 з ковшем та гідромолотом (устаткування), а покупець зобов'язується у порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, прийняти і сплатити таке устаткування (п.1.1 Договору).

Відповідно до п.1.2 Договору, найменування, кількість, комплектація , ціна і технічні характеристики устаткування визначаються у Специфікації №1 до цього договору, що узгоджена та підписана сторонами і становить у такому вигляді невід'ємну частину договору.

Згідно з п.2.1 Договору, поставка устаткування згідно зі специфікацією відбувається протягом 16 робочих днів з моменту надходження до постачальника коштів внаслідок здійснення покупцем оплати передбаченої підпунктом 3.4.1 цього договору.

Покупець зобов'язаний прийняти устаткування протягом п'яти календарних днів з дати повідомлення покупця про таку можливість. Повідомлення покупця про можливість прийняття устаткування здійснюється постачальником у письмовій формі на поштову адресу та електронну адресу покупця зазначену у цьому договорі (п.2.1.1 Договору).

За умовами п.2.4 Договору, передача і відповідно приймання устаткування сторонами здійснюється шляхом підписання акту приймання-передачі устаткування на складі покупця. Передача устаткування можлива за умови оплати покупцем 100% вартості устаткування.

У відповідності до п.3.1 Договору, вартість (ціна) устаткування становить 1799499 грн., в тому числі ПДВ 299916,50 грн. На дату укладання договору ціна у перерахунку на Євро з урахуванням ПДВ, становить 61000 Євро згідно з безготівковим курсом продажу АТ «Піреус Банк», що склався на дату підписання договору, а саме 2890 грн. за 100 Євро.

Пунктом 3.4 Договору визначено, що оплата здійснюється частинами у порядку:

- в термін 1 (один) банківський день з дати підписання договору покупець сплачує продавцеві -77% загальної вартості (ціни) устаткування платежем в гривні, що складає 1385614,23 грн., в тому числі ПДВ 230935,71 грн., відповідно до умов договору та рахунку, що надається постачальником.

- друга частина - 11% від загальної вартості (ціни) устаткування, що складає 197944,89 грн. в тому числі ПДВ 32990,82 грн. сплачуються покупцем платежем в гривні після електронного повідомлення, щодо факту початку транспортування устаткування в Україну, відповідно до умов даного договору та рахунку, що надається постачальником.

- третя частина - 12% від загальної вартості (ціни) устаткування, що складає 215939,88 грн., в тому числі ПДВ 35989,98 грн., сплачується покупцем платежем в гривні після підписання Акту прийомки-передачі устаткування, відповідно до умов даного договору та рахунку, що надається постачальником.

Відповідно до п.5.2 Договору, у випадку порушення своїх зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та законодавством України.

У разі порушення постачальником строків поставки устаткування, він сплачує покупцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від загальної вартості устаткування за кожен день прострочення.

Пунктом 8.7 Договору визначено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до моменту повного виконання сторонами своїх зобов'язань за ним.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи Акту приймання-передачі обладнання від 13.03.2017 відповідач передав позивачеві устаткування обумовлене Договором купівлі-продажу №БВ01-17 від 01.02.2017 - 13 березня 2017 року.

Відтак, позивач стверджує, що враховуючи умови укладеного між сторонами договору відповідачем було порушено строки поставки товару.

На підставі викладеного позивачем було нараховано відповідачеві штрафні санкції за порушення останнім строків поставки товару.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Положеннями ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.530 Цивільного кодексу України вставлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання спірного договору відповідачем було виставлено позивачеві рахунок на оплату устаткування №27 від 01.02.2017 на загальну суму 1799499 грн., вказана сума є повною вартість належного до поставки устаткування.

Згідно з положеннями п.3.4.1 договору, позивач мав протягом одного банківського дня здійснити на рахунок відповідача попередню оплату в розмірі 77% від загальної вартості договору, що становить 1385614,23 грн.

В свою чергу поставка устаткування, згідно із п.2.1 Договору, відбувається протягом 16 робочих днів з моменту надходження до постачальника коштів внаслідок здійснення покупцем оплати передбаченої пунктом 3.4.1 договору.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що 01.02.2017 позивачем було здійснено попередню оплату за договором в розмірі 1383549,30 грн., що менше від визначеної договором суми попередньої оплати на 2064,93 грн. Доказів стосовно того, що сторони спільно дійшли згоди зменшити розмір попередньої оплати матеріали справи не містять.

В подальшому 23.02.2017 позивачем було здійснено часткову оплату обумовленого договором устаткування в розмірі 197649,90 грн., однак вказана сума також менша, ніж обумовлена п.3.4.2 сума другої частини авансового платежу. В той же час, сплативши зазначену суму на рахунок відповідача, позивач в повному обсязі виконав умови договору в частині сплати першої частини авансового платежу в сумі 1385614,23 грн., за таких обставин, суд приходить до висновку, що саме з цієї дати (23.02.2017) у відповідача виник обов'язок з поставки обумовленого договором устаткування, відтак визначений в п.2.1 Договору термін поставки у 16 робочих днів слід обраховувати саме від дати здійснення позивачем другої частини авансового платежу.

Так, оскільки позивачем в повному обсязі сплачено першу частину авансового платежу в розмірі 1385614,23 грн. лише 23.02.2017, то у відповідача виник обов'язок з поставки устаткування у строк до 17.03.2017. З матеріалів справи вбачається, що між сторонами було підписано Акт прийому-передачі обладнання 13.03.2017, відтак суд приходить до висновку, що відповідачем не було порушено строків поставки обумовленого договором обладнання.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З матеріалів справи вбачається, що позивач неналежним чином виконав умови укладеного між сторонами договору в частині повної та своєчасної сплати попередньої оплати, що зокрема підтверджується наявною у матеріалах справи банківською випискою по рахунку відповідача.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст.230 ГК України).

В той же час, наявними в матеріалах справи документами позивачем не доведено факту неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором, за таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона, як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження викладених у позові обставин.

На підставі положень ст.49 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписаний 18.09.2017

Суддя Я.В. Маринченко