РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2017Справа №910/8332/17
За позовом Публічного акціонерного товариства "Експерементальний механічний завод"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АНЗО"

про розірвання договору, визнання права на майно, зобов'язання повернути документацію

Суддя Ярмак О.М.

Представники:

від позивачаЛитвин В.В. (представник за довіреністю)
від відповідачане з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Експерементальний механічний завод" до Товариства з обмеженою відповідальністю "АНЗО" про розірвання договору поставки №25/07 від 25.07.2016, визнання права на майно, зобов'язання повернути документацію.

Ухвалою суду від 26.05.2017 порушено провадження у справі № 910/8332/17, розгляд справи призначено на 20.06.2017.

20.06.2017 відповідачем подано клопотання про відкладення розгляду справи.

20.06.2017 судове засідання не відбулося у зв'язку з перебуванням судді Ярмак О.М. на лікарняному.

У зв'язку з виходом судді Ярмак О.М. з лікарняного справу було призначено до розгляду в судовому засіданні на 18.07.2017.

Ухвалою від 18.07.2017 судом відкладено розгляд справи на 29.08.2017.

В судовому засіданні 29.08.2017 представник позивача подав додаткові документи в матеріали справи.

Ухвалою суду від 29.08.2017 розгляд справи відкладено на 12.09.2017.

У судовому засіданні 12.09.2017 представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач письмового відзиву на позов не надав, уповноваженого представника у засідання суду не направив, про дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином, тому справа розглядається за наявними у ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

25 липня 2016 року між позивачем (постачальник за договором) та відповідачем (покупець) був укладений договір поставки № 25/07, за умовами якого сторони визначили, що постачальник постачає, а покупець приймає і зобов'язується оплатити наступне обладнання (товар):

1.1.1. Інстантизер (б/в) тип IST.400, продукт. 400 кг/год виробництва CarleMontanari Espanola у кількості 1 шт.;

1.1.2. Сушилка Roto Com Dryer, продукт. 100 кг/год випареної вологи у кількості 1 шт.;

1.1.3. Комплект сільськогосподарського обладнання для утримання промислової несучки, у т.ч. Клітинні секції у кількості 204 шт.; Привод пометовидалення у кількості 6 шт.; Бункер кормороздачі з пристроєм дозування у кількості 6 шт.; Щити електрокерування у кількості 6 шт.; Система яйцезбору з ліфтом у кількості 1 шт.; Поперечний транспортер яйцезбору у кількості 1 шт.; Поперечний транспортер пометовидалення у кількості 1 шт., Зовнішній кормовий бункер №704 (9,4 тонни) у кількості 4 шт.; Спіраль подачі корму ФА024 у кількості 1 шт.; Ваги механічні для корму у кількості 4 шт.; Система вентиляції у кількості 1 шт.; Система водопідготовки у кількості 1 шт.

Відповідно до п.2.1 договору, поставка Товару по Договору здійснюється самовивозом на умовах EXW (Міжнародні правила щодо тлумачення торговельних термінів "Інкотермс" в редакції 2000 року) зі складу ПАТ «Птахофабрика «Васильківська» за адресою: Україна, Київська область, Васильківський район, с. Зелений Бір, вул. Радянська, 19.

Згідно п.2.2 договору, самовивіз Товару Покупцем здійснюється на підставі підписаних уповноваженими представниками Сторін видаткових накладних на Товар протягом 3 (трьох) робочих днів від дати їх підписання.

Пунктом 2.3 договору визначено, що в момент підписання видаткових накладних передається вся правовстановлююча документація на устаткування, яка знаходиться у Постачальника.

Позивачем пред'явлені вимоги про розірвання договору поставки № 25/07 від 2016 року в порядку ч.2 ст. 651 ЦК України у зв'язку з істотним порушенням відповідачем договірних відносин, визнання права власності на товар та зобов'язання відповідача повернути технічну документацію на майно.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за умовами укладеного договору поставки відповідач зобов'язався оплатити поставлений позивачем товар у строк до 31.12.2016 року та здійснити його самовивезення зі складу ПАТ «Птахофабрика «Васильківська» за адресою: Київська область, Васильківський район, с.Зелений Бір, вул.Радянська, 19. Представником відповідача - керівником Врабій Д.В. на підставі довіреності № 24 від 25.07.2016 було підписано з позивачем накладну № 15 від 28.07.2016, проте в подальшому відповідач оплату товару та його вивезення не здійснив.

Позивач стверджує, що вказані дії свідчать про істотне порушення ТОВ «АНЗО» договірних відносин та є підставою для розірвання договору відповідно до ч.2 ст. 651 ЦК України; пояснює, що у зв'язку з підписанням сторонами накладної № 15 відповідачу були передані правовстановлюючі документи на майно по договору, а ПАТ «ЕМЗ» втратив своє право власності на майно, яке просить захистити у судовому порядку.

Дослідивши наявні в матеріалах справи та надані в судовому засіданні докази, господарський суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог належить відмовити повністю у зв'язку з їх необґрунтованістю та недоведеністю, виходячи з наступного.

Нормами ст. ст. 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору

Відповідно до ч. 5 ст. 653 ЦК України, якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Згідно зі статями 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обов'язок доказування та подання доказів, відповідно до ст. 33 ГПК України, розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. У даному випадку це стосувалось позивача, який мав довести факт істотного порушення відповідачем договірних відносин, що було б підставою для розірвання договору поставки № 25/07 від 25.07.2016р. на підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України.

Таких доказів суду не надано.

Зокрема, статтею 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

За змістом норми ст. 689 ЦК України покупець зобов'язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

За змістом ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

У п. 7.1 договору сторони погодили, що договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін і діє до 31 грудня 2016 року, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов'язань по договору.

Проте, умовами договору не передбачено конкретних строків отримання покупцем товару постачальника.

Виконання зобов'язання відповідачем як покупцем полягало у вчиненні на користь його кредитора конкретних дій - прийняти товар, який йому був поставлений, оплатити його та здійснити само вивезення товару зі складу ПАТ «Птахофабрика «Васильківська».

Разом з тим, позивач як продавець товару не доводить, що його контрагент безпідставно відмовився прийняти певну партію товару, яка була в його розпорядженні для прийняття, або відмовився приймати товар поставлений згідно з умовами договору та у визначені строки, оскільки таких обставин також не доведено.

Таким чином, позивачем не доведено та не надано належних доказів істотного порушення відповідачем умов договору, що було б підставою для його розірвання в порядку ч.2 ст. 651 ЦК України.

Звертаючись з вимогою про визнання права власності на майно, що було поставлене за договором, проте не отримане відповідачем, позивач у позовній заяві вказує, що підписавши накладну № 15 від 28.07.2016 року ПАТ «ЕМЗ» передав право власності на майно відповідно до п.4.1 договору.

Пунктом 4.1 договору визначено, що перехід права власності на товар від постачальника до покупця здійснюється в момент підписання уповноваженими представниками сторін видаткової накладної в порядку, визначеному чинним законодавством України.

Разом з тим, відповідно до п.2.1 договору, поставка товару здійснюється самовивозом на умовах EXW (Міжнародні правила щодо тлумачення торговельних термінів "Інкотермс" в редакції 2000 року) зі складу ПАТ «Птахофабрика «Васильківська» за адресою: Україна, Київська область, Васильківський район, с. Зелений Бір, вул. Радянська, 19.

В розумінні Міжнародних правил щодо тлумачення торговельних термінів "Інкотермс" в редакції 2000 року: EXW (EX WORKS (.. named place) - ФРАНКО-ЗАВОД (... назва місця) означає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов'язання щодо поставки, в момент, коли він надав товар у розпорядження покупця на площах свого підприємства чи в іншому названому місці (наприклад, на заводі, фабриці, складі і т. ін.), без здійснення митного очищення товару для експорту та завантаження його на будь-який приймаючий транспортний засіб.

Тобто, перехід права власності на товар у відповідача виникає з моменту отримання товару від постачальника за видатковою накладною.

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Так, позов про визнання права власності спрямований на усунення перешкод у здійсненні власником свого права і виключення домагань на приналежне власнику майно за допомогою підтвердження в судовому порядку факту приналежності йому спірного майна на праві власності. Необхідною умовою захисту права власності шляхом його визнання є по-перше, підтвердження в судовому порядку своїх прав на майно шляхом подання належних і достатніх доказів, які достеменно підтверджують факт набуття права власності на законних підставах, і, по-друге, вичерпне спростування доводів інших осіб (особи), які право власності позивача оспорюють або не визнають.

Позивачем не доведено факту неотримання товару уповноваженим представником відповідача за видатковою накладною, а також наявності дій відповідача щодо оспорення чи невизнання за ПАТ «Експерементальний механічний завод» права власності на вказане майно.

Крім того, у матеріалах справи відсутні докази передачі позивачем відповідачу та отримання останнім технічної документації на майно, що було б підставою для задоволення позову в цій частині.

Таким чином, проаналізувавши положення чинного законодавства та наявні в матеріалах справи докази, суд не знайшов підстав для задоволення позовних вимог в зв'язку з їх безпідставністю та недоведеністю.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 18.09.2017

Суддя О.М.Ярмак