ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у прийнятті позовної заяви

14.09.2017 Справа № 904/8404/17

Суддя Воронько В.Д., розглянувши матеріали

за позовом ОСОБА_1, м. Мелітополь Запорізької області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр лабораторних досліджень "Кадуцей", м. Дніпро

про стягнення 16085,23 грн

Без виклику представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

ОСОБА_1 звернулась до господарського суду Дніпропетровської області з позновною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр лабораторних досліджень "Кадуцей" з вимогами про стягнення простроченого грошового зобов'язання у сумі 13500,00 грн, пені у сумі 1646,09 грн, 3% річних у сумі 198,00 грн та інфляційних нарахувань у сумі 741,14 грн, нарахованих нею з посиланням на неналежне виконання відповідачем умов договору оренди нежитлового приміщення № 18/02, укладеного між сторонами 11.02.2016.

Вивчивши надані заявником позовні матеріали, господарський суд приходить до висновку, що позовна заява, подана ОСОБА_1, як фізичною особою, не підлягає розгляду в господарських судах України, а відноситься до юрисдикції місцевих судів з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За змістом ст. 21 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу.

Як вбачається з позовних матеріалів, заявником позову - позивачем є громадянка - фізична особа ОСОБА_1.

Громадянин визнається суб'єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 Господарського кодексу України (ч. 1 ст. 128 Господарського кодексу України).

Матеріали позовної заяви не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 є приватним підприємцем, що нею набуто статусу суб'єкта підприємницької діяльності.

Договір оренди нежитлового приміщення, на який посилається позивач, як на підставу позову, з боку орендодавця укладено ОСОБА_1, тобто громадянкою - фізичною особою, що також підтверджує відсутність у неї державної реєстрації статусу фізичної особи-підприємця.

Таким чином, ОСОБА_1 не має статусу фізичної особи-підприємця, як суб'єкта підприємницької діяльності, а тому не може бути стороною в господарському процесі за цим позовом.

Зі змісту наведених вище статей вбачається, що даний позов не підлягає розгляду в господарських судах України, цей спір повинен бути розглянутий в порядку цивільного судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Враховуючи вищевикладене, у прийнятті позовної заяви слід відмовити.

Крім того, суд вважає за доцільне надати роз'яснення щодо повернення сплачених сум судового збору.

Стаття 7 Закону України від 08.07.2011 №3674-VІ "Про судовий збір", зі змінами до нього, містить вичерпний перелік пунктів, за якими повертається сплачена сума судового збору.

Так, відповідно до п. 2 ст. 7 цього Закону сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

За змістом правової позиції, викладеної у п.п. 5.2 п.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України, викладену від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується господарським судом за результатами розгляду відповідних матеріалів за наявності клопотання сторони чи іншого учасника судового процесу про повернення суми судового збору. Про таке повернення зазначається:

- в ухвалі, якою здійснюється відмова у прийнятті або повернення заяви (скарги), за подання якої сплачується судовий збір, або

- в ухвалі про припинення провадження у справі з підстав, наведених у статті 80 ГПК (крім випадків якщо провадження у справі припинено у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), або

- в ухвалі про повернення сум судового збору, винесеній як окремий процесуальний документ (зокрема, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини першої статті 88 ГПК).

Законом не передбачено граничного строку повернення сплаченої суми судового збору.

Отже, витрати по сплаті судового збору у сумі 1600,00 грн, сплачені квитанцією № 17 від 06.09.2017, підлягають поверненню платнику на підставі Закону України "Про судовий збір" за умови подання ним відповдного клопотання.

Керуючись ст.62, ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити ОСОБА_1 у прийнятті позовної заяви до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр лабораторних досліджень "Кадуцей" про стягнення 16085,23 грн.

2. Позовні матеріали повернути заявнику.

Додаток (тільки заявнику): на "17" аркушах, у т.ч. квитанція від 06.09.2017 за № 17 про сплату судового збору у сумі 1600,00 грн, та конверт.

Суддя В.Д. Воронько