ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" вересня 2017 р. Справа № 917/563/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Шевель О. В., суддя Крестьянінов О.О. , суддя Фоміна В. О.

при секретарі Кладько А.С.,

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 (довіреність від 03.05.2017),

відповідача ОСОБА_2 (довіреність №02/3337 від 31.08.2017), ОСОБА_3 (довіреність №02/3338 від 31.08.2017),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. №2363 П/2) на рішення господарського суду Полтавської області від 27.06.2017 у справі № 917/563/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газоторгова компанія", м.Київ,

до Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м.Полтава,

про скасування рішення

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 27.06.2017 (суддя Гетя Н.Г.) відмовлено ТОВ "Газоторгова компанія" у позові про скасування рішення Адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 14.03.2017 № 02/23-рш у справі № 02-13-50/07-2017.

Позивач із рішенням не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне дослідження місцевим господарським судом доказів, а також на порушення ним норм матеріального і процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати і прийняти нове рішення, яким повністю задовольнити позов.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що суд першої інстанції послався на розпорядження №32-р, однак із вказаного тексту неможливо встановити, коли саме та на підставі якого розпорядження суд дійшов викладених у рішенні висновків; процедура та підстави проведення дослідження ринку не закріплені в жодному законодавчому або нормативно-правовому акті, тому, на думку позивача, не можна вважати законною підставу для надсилання запиту про надання інформації в ході дослідження ринку; відповідні запити були надіслані не всім учасникам ринку закупівлі природного газу, а лише трьом особам на підставі листа народного депутата України, що, за твердженням позивача, свідчить про відсутність законної мети їх надсилання; в обґрунтування наявності повноважень на надіслання запиту відповідач посилається на ст.17 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" щодо повноважень голови територіального відділення АМК України, однак вимога підписана заступником голови Полтавського обласного територіального відділення АМК України; перелік запитань у направленій позивачу вимозі виходить за межі процедури закупівлі, проведеної у грудні 2016 року; отже, на думку позивача, ним не допущено порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 03.08.2017 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Шевель О.В., суддя Крестьянінов О.О., суддя Тарасова І.В.) вказану апеляційну скаргу прийнято до провадження, призначено її розгляд на 04.09.2017, запропоновано позивачу надати письмові пояснення з посиланням на відповідні норми чинного законодавства в обґрунтування своєї позиції у справі та докази на підтвердження фактів, викладених в апеляційній скарзі; відповідачу - відзив на апеляційну скаргу з посиланням на відповідні норми чинного законодавства в обґрунтування своєї позиції у справі та докази на підтвердження своїх заперечень.

21.08.2017 відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому із посиланням на норми статей 17, 22, 22-1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" наголошує на наявності у позивача обовязку надавати на вимогу територіального відділення Антимонопольного комітету України інформацію, зазначає про відсутність законодавчих обмежень щодо підстав витребування територіальним відділенням необхідної йому інформації, а також наполягає на тому, що оскільки позивачем оскаржується рішення адміністративної колегії відповідача, то питання з приводу правомірності направлення вимоги, а тим більше, її змісту, не стосуються предмету даного спору.

01.09.2017 у звязку з відпусткою судді Тарасової І.В. було здійснено повторний автоматичний розподіл даної справи, за результатами якого визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Шевель О.В., суддя Крестьянінов О.О., суддя Фоміна В.О.

Присутні в судовому засіданні 04.09.2017 представники сторін підтримали викладену ними письмово апеляційну скаргу.

Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду даної справи Харківським апеляційним господарським судом, у відповідності до ч.3 ст.4-3 ГПК України, було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства зокрема, було надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених ст. 22 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку про закінчення розгляду апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 ГПК України на підставі наявних у справі доказів, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Полтавським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України здійснювалося дослідження ринку закупівель товарів, робіт, послуг за державні кошти на предмет дотримання вимог законодавства про захист економічної конкуренції при проведенні у грудні 2016 року виконавчим комітетом комітету Полтавської міської ради (замовником) процедури відкритих торгів із закупівлі природного газу.

З метою отримання відповідної інформації, територіальним відділенням були направлені вимоги виконавчому комітету Полтавської міської ради як замовнику торгів, учасникам торгів: ТОВ Газова компанія Інвестсервіс, ТОВ Газоторгова компанія щодо надання інформації згідно з наведеним у вимогах переліком питань (а.с. 63 - 68).

У вимозі від 27.12.2016 №02/4521, направленій ТОВ Газоторгова компанія, яку підписано головою територіального відділення АМК України, зазначено, що інформацію має бути надано у десятиденний термін з моменту отримання вимоги. Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.69), позивачем дану вимогу отримано 29.12.2016 отже, вказаний десятиденний строк закінчився 10.01.2017.

Проте протягом визначеного відповідачем строку позивач не надав витребуваної інформації, натомість 10.01.2017 направив відповідачу лист (а.с.70), в якому зазначив, що надіслана вимога територіального відділення від 27.12.2016 №02/4521 викладена не на номерному бланку, що не дає можливості пересвідчитись в його оригінальності та не містить відбиток печатки територіального відділення, тому має юридичну силу листа, а не запиту і, відповідно, не може вважатися обов'язковою для виконання вимогою у правовому розумінні.

16.01.2017 відповідачем було направлено до ТОВ Газоторгова компанія повторну вимогу №02/165 за підписом в.о. голови територіального відділення ОСОБА_4 (а.с.72), яка містила перелік питань, тотожних питанням, викладеним у вимозі від 27.12.2016 № 02/4521 та роз'яснення щодо правових підстав направлення зазначеної вимоги та необхідності отримання запитуваної інформації від ТОВ Газоторгова компанія для проведення дослідження ринку закупівлі товарів, робіт, послуг за державні кошти на предмет дотримання вимог законодавства про захист економічної конкуренції при проведенні в грудні 2016 року виконавчим комітетом Полтавської міської ради процедури відкритих торгів на закупівлю природного газу, одним із учасників якої є ТОВ Газоторгова компанія. Відповідач зазначив, що запитувану інформацію має бути надано позивачем у триденний термін з дня отримання вимоги.

Однак листом від 20.01.2017 (а.с.79) позивач відмовив у наданні інформації, посилаючись на неналежне оформлення вимоги та недоліки змісту (викладення її не на номерному бланку, відсутність відбитку печатки, вихід у п.14 вимоги за межі процедури закупівлі, проведеної у грудні 2016 року, наведені у п. 9, 10 вимоги формулювання, які, за твердженням позивача, наводять на думку про заздалегідь упереджену позицію державного органу, оскільки носять стверджувальний характер, а не характер запиту, підписання вимоги не головою територіального відділення АМК України, а його заступником). Водночас у вказаному листі позивач зазначив, що ним розпочато підготовку затребуваних документів, але це вимагає певного часу.

Як вбачається з матеріалів справи, подальшого листування між сторонами щодо виконання вимог відповідача між сторонами не здійснювалося.

24.01.2017 відповідачем видано розпорядження про початок розгляду справи за ознаками порушення законодавства про захист економічної конкуренції в діях ТОВ Газоторгова компанія, передбаченого п.13 ст.50 Закону України Про захист економічної конкуренції, у вигляді неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки (а.с.20).

14.03.2017 адміністративною колегію Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийнято рішення №02/23-рш у справі №02-13-50/07-2017 Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу (а.с.11). У вказаному рішенні зазначено, що ТОВ Газоторгова компанія не надавши інформацію, визначену вимогою №02/4521 від 27.12.2016, а також повторною вимогою №02/165 від 16.01.2017, вчинило порушення, передбачене пунктом 13 статті 50 Закону України Про захист економічної конкуренції, у вигляді неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки.

За вказане порушення, відповідно до статті 52 Закону України Про захист економічної конкуренції на ТОВ Газоторгова компанія накладено штраф у розмірі 33983,00 грн.

Місцевим господарським судом вказане рішення відповідача визнано обґрунтованим з огляду на те, що позивачем не було виконано законних вимог відповідача, однак позивач заперечує його правомірність з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

Надаючи правову оцінку висновкам місцевого господарського суду та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. З Закону України Про Антимонопольний комітет України основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема, здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Частиною 2 ст. 12 зазначеного Закону передбачено, що повноваження територіальних відділень Антимонопольного комітету України визначаються цим Законом, іншими актами законодавства.

Згідно з п. 1 ч. З ст. 7 цього Закону, у сфері формування та реалізації конкурентної політики, сприяння розвитку конкуренції, нормативного і методичного забезпечення діяльності Антимонопольного комітету України та застосування законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України уповноважено, зокрема, вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб інформацію, у тому числі з обмеженим доступом, необхідну для дослідження ринків, а також інформацію про реалізацію конкурентної політики.

Голова територіального відділення Антимонопольного комітету України має повноваження, зокрема, при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом; проводити дослідження ринку, визначати межі товарного ринку, а також становище, в тому числі монопольне (домінуюче), суб'єктів господарювання на цьому ринку та приймати відповідні рішення (розпорядження) (п. 5, 12 ч. 1 ст. 17 Закону України Про Антимонопольний комітет України).

Відповідно до ст. 22, 22-1 Закону України Про Антимонопольний комітет України суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю, інші юридичні особи, їх структурні підрозділи, філії, представництва, їх посадові особи та працівники, фізичні особи зобов'язані на вимогу органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції.

Аналогічні повноваження закріплено і в Положенні про територіальне відділення Антимонопольного комітету України, затвердженому розпорядженням Антимонопольного комітету України від 23.02.2001 N 32-р, зі змінами і доповненнями (далі Положення). Зокрема, згідно з підпунктом 10 пункту 3 Положення, у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції територіальне відділення Антимонопольного комітету України уповноважене проводити дослідження ринку, визначати межі товарного ринку, а також становище, у тому числі монопольне (домінуюче), суб'єктів господарювання на цьому ринку та приймати відповідні рішення (розпорядження).

Апелянт посилається на те, що із оскаржуваного рішення суду неможливо встановити, яким саме розпорядженням затверджено вищевказане Положення. Колегія суддів зазначає, що місцевим господарським судом у мотивувальній частині рішення дійсно вказано дату затвердження даного документа 23.2001 замість 23.02.2001. Проте дана обставина не спростовує існування відповідного Положення, затвердженого у встановленому порядку, яким визначено повноваження територіального відділення Антимонопольного комітету України і приписи якого обґрунтовано наводить місцевий господарський суд в оскаржуваному рішенні (зазначаючи правильні реквізити даного документа в іншому абзаці мотивувальної частини рішення).

Отже, як вбачається зі змісту вищенаведених норм чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, ними не визначено обмежень щодо підстав витребування територіальним відділенням необхідної йому інформації. Зокрема, така інформація може бути витребувана в ході дослідження ринків (а не лише під час перевірки діяльності конкретного субєкта господарювання, як стверджує апелянт).

При цьому законом встановлено обовязок для субєктів ринку подавати на вимогу органу Антимонопольного комітету України, документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, необхідну для виконання Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції.

Законом також не передбачено такої підстави для відмови у наданні інформації на вимогу органу АМК України як незгода адресата зі змістом запиту, кількістю осіб, яким було направлено аналогічні запити, тощо.

Тому посилання апелянта на те, що відповідні запити були надіслані не всім учасникам ринку закупівлі природного газу; перелік запитань у направленій позивачу вимозі виходить за межі процедури закупівлі, проведеної у грудні 2016 року; деякі пункти запиту викладені, на думку позивача, у некоректному формулюванні; позивач трактує дії відповідача не як проведення дослідження ринку, а як перевірку законності проведення окремого тендеру за грудень 2016 року тощо - колегія суддів не вважає належними аргументами, оскільки позивачем не доведено невідповідності вимог відповідача приписам чинного законодавства, натомість, твердження апелянта ґрунтуються на припущеннях та його власному тлумаченні змісту вимог відповідача та законодавчих норм.

Зокрема, посилання позивача на те, що запити було направлено не всім учасникам ринку закупівлі природного газу, а лише учасникам процедури торгів, проведених у грудні 2016 року, і водночас на те, що перелік запитань у направленій позивачу вимозі виходить за межі процедури закупівлі, проведеної у грудні 2016 року є внутрішньо суперечливими і не доводять наявності в діях відповідача порушення чинного законодавства щодо повноважень територіального відділення АМК України на проведення дослідження ринку та надсилання учасникам даного ринку запитів з метою отримання інформації.

Апелянт також стверджує, що запити нібито з метою дослідження ринку по конкретній процедурі закупівлі були надіслані учасникам процедури на підставі листа народного депутата України. Однак вказане твердження спростовується матеріалами справи, з яких вбачається, що депутатське звернення народного депутата України ОСОБА_5 до голови Полтавського територіального відділення АМК України (а.с.75) датоване 16.01.2017, тоді як перший запит щодо надання інформації було направлено відповідачем позивачеві у грудні 2016 року. Окрім того, апелянтом не доведено, яким чином направлення народним депутатом України запиту до відповідача свідчить про незаконність дій останнього.

Позивач в ході апеляційного провадження наполягав на тому, що у відповідача були відсутні повноваження стосовно направлення вимог про надання інформації та, відповідно, щодо встановлення строків для надіслання відповіді оскільки ст.17 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено повноваження саме голови територіального відділення АМК України, тоді як вимога від 16.01.2017 підписана заступником голови Полтавського обласного територіального відділення АМК України ОСОБА_4

Проте, як вбачається з матеріалів справи, першу вимогу, отриману позивачем у грудні 2016 року, було підписано головою Полтавського обласного територіального відділення АМК України ОСОБА_6, однак позивач відмовився виконувати вказану вимогу із посиланням на наявність сумнівів у її оригінальності, а також на те, що з огляду на відсутність печатки дана вимога має юридичну силу листа, а не запиту і, відповідно, не може вважатися обов'язковою для виконання вимогою у правовому розумінні. Однак враховуючи, що в ході розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції було підтверджено справжність даного документа та факт його направлення у відповідності до встановлених законом повноважень голови територіального відділення АМК України, колегія суддів вважає, що позивачем безпідставно не виконано вказану вимогу.

Стосовно повторної вимоги від 16.01.2017 за підписом ОСОБА_4, суд апеляційної інстанції зазначає, що вказана особа підписала вимогу не як заступник голови Полтавського обласного територіального відділення АМК України (як стверджує апелянт), а як виконуючий обовязки голови даного відділення, оскільки згідно із наказом Антимонопольного комітету України від 04.01.2017 (а.с.109) у звязку з тимчасовою непрацездатністю голови Полтавського обласного територіального відділення АМК України ОСОБА_6 виконання обовязків голови відділення покладено на заступника голови ОСОБА_4

Згідно з ч.7 п.6 Положення, заступники голови відділення виконують за дорученням голови відділення окремі його повноваження і заступають голову відділення у разі його відсутності або неможливості здійснення ним своїх повноважень. У відповідності до ч.6 п.8 Положення, особа, яка виконує обов'язки голови відділення, має повноваження, установлені для голови відділення.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що позивач не мав законних підстав для невиконання вимог відповідача стосовно надання інформації у встановлений в даних вимогах строк.

Про визнання ТОВ Газоторгова компанія необхідності надання вказаної інформації свідчить зазначення у листі від 20.01.2017 про те, що ним розпочато підготовку затребуваних документів. Як вбачається із листів, направлених відповідачеві позивачем, останній не зазначав про неправомірність вимог територіального відділення Антимонопольного комітету України про витребування інформації в ході дослідження ринку (на чому ТОВ Газоторгова компанія наполягало в ході судового розгляду справи), а посилався на недоліки змісту та оформлення вимог відповідача та обіцяв надати витребувану інформацію в разі їх усунення. Відповідне додатково свідчить про суперечливість правової позиції позивача.

Окрім того, посилаючись на те, що підготовка документів вимагатиме певного часу, позивач водночас не скористався правом на звернення до відповідача з клопотанням про продовження строків надання інформації, а натомість фактично відмовився її надавати.

Отже, на думку колегії суддів, місцевий господарський суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність у діях позивача порушення, передбаченого пунктом 13 статті 50 Закону України Про захист економічної конкуренції, у вигляді неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки.

Позивач стверджує, що оскільки розпорядження про початок розгляду справи за ознаками порушення законодавства про захист економічної конкуренції прийнято відповідачем лише 24.01.2017, то до вказаної дати відповідач не мав права звертатися з вимогою про витребування інформації, враховуючи, що таке витребування поза межами розгляду відповідної справи є неправомірним.

Проте, на думку колегії суддів, вказане твердження суперечить приписам чинного законодавства, оскільки відповідно до ст.37 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у разі виявлення ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції, в тому числі наслідків такого порушення, органи Антимонопольного комітету України приймають розпорядження про початок розгляду справи.

Тобто прийняття розпорядження про початок розгляду справи є наслідком виявлення ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції. У даному випадку, як було встановлено вище, порушення (наявність якого підтверджено матеріалами справи) полягало у ненаданні позивачем інформації на законну вимогу відповідача, направлену в ході дослідження ринку закупівель товарів, робіт, послуг за державні кошти на предмет дотримання вимог законодавства про захист економічної конкуренції.

Таким чином, прийняття відповідачем розпорядження про початок розгляду справи (виходячи з вищенаведених обставин) не могло передувати витребуванню інформації, яке здійснювалося не в межах розгляду будь-якої справи про порушення антимонопольного законодавства, а під час дослідження ринку.

Колегія суддів також враховує розяснення, викладені у п.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" відповідно до якого порушення органами Антимонопольного комітету України визначеної законом компетенції цих органів у прийнятті ними рішень повинно мати наслідком визнання господарським судом відповідних рішень недійсними. Порядок прийняття рішення органом Антимонопольного комітету України вважається порушеним, якщо таке рішення підписано не уповноваженою на це особою. Що ж до недодержання органом Антимонопольного комітету України інших процедурних правил у розгляді справ про порушення конкурентного законодавства або при проведенні ним перевірки додержання суб'єктом господарювання конкурентного законодавства, то воно може мати наслідком визнання господарським судом відповідного рішення такого органу недійсним лише у випадках, коли відповідне порушення унеможливило або істотно ускладнило з'ясування фактичних обставин, що мають значення для прийняття органом Антимонопольного комітету України правильного рішення у справі, наприклад, порушено право особи, яка бере участь у справі, на подання доказів, клопотань, усних і письмових пояснень (заперечень), пропозицій щодо питань, які виносяться на експертизу, тощо. Якщо порушення органом Антимонопольного комітету України процедурних правил у розгляді справи про порушення конкурентного законодавства не призвело до прийняття неправильного рішення по суті розглянутої ним справи, то у господарського суду з урахуванням положень частини другої статті 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" немає підстав для визнання оспорюваного рішення недійсним.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем в суді першої та апеляційної інстанції не доведено наявності порушення відповідачем вимог закону щодо компетенції органів АМК України, а також порушення процедурних правил у розгляді справ про порушення конкурентного законодавства або при проведенні ним перевірки додержання суб'єктом господарювання конкурентного законодавства що могло б бути підставою для визнання недійсним (скасування) рішення відповідача №02/23-рш у справі №02-13-50/07-2017 Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу.

Як було встановлено вище, за вказане порушення на ТОВ Газоторгова компанія накладено штраф у розмірі 33983,00 грн., що узгоджується з приписами ст. 52 Закону України Про захист економічної конкуренції. В ході розгляду даної справи в суді першої та апеляційної інстанції позивачем не наведено заперечень стосовно порядку нарахування вказаного штрафу та його розміру.

Отже, оскільки доводи позивача не знайшли підтвердження в ході апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду має бути залишено без змін, а апеляційна скарга позивача без задоволення.

Керуючись статтями 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України судова колегія Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газоторгова компанія" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 27.06.2017 у справі №917/563/17 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 11.09.17

Головуючий суддя Шевель О. В.

Суддя Крестьянінов О.О.

Суддя Фоміна В. О.