ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2017 р.Справа № 922/2622/17

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Светлічного Ю.В.
при секретарі судового засідання Мороз Ю.В.

розглянувши справу

за позовом Акціонерної компанії "Харківобленерго", м. Харків
до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова, м. Харків 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Військова частина НОМЕР_1 , м. Харків
про стягнення 135 427,60 грн.
за участю представників сторін:
позивача - Сітаро О.В. довіреність №01-16/4846 від 15.08.2017р.;

відповідача - Сумцової Н.В. довіреність №10010 від 23.12.2016р.;

третьої особи - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Акціонерна компанія "Харківобленерго" (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою до відповідача - Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова, в якій позивач просить стягнути з відповідача вартість електричної енергії за березень та квітень 2017 року, (де 66 907,62 грн. - тарифна складова та 14 708,14 грн. - ПДВ 20%) у розмірі 81615,76 грн., пеню у розмірі 39 147,06 грн., що нарахована позивачем з 01 січня 2017 року по 30 червня 2017 року; 3% річних у розмірі 4 517,90 грн., що нараховані позивачем з 01 січня 2017 року по 30 червня 2017 року; індекс інфляції у розмірі 10 146,88 грн., що нарахований позивачем з 01 квітня 2017 року по 31 травня 2017 року, посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань згідно договору про постачання електричної енергії №11058 від 25.04.2005р., який був укладений між сторонами та додаткової угоди до вказаного договору від 05.01.2015р., яка була укладена між позивачем, відповідачем та третьою особою. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати.

Присутній представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити.

Присутній представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував та просив у його задоволенні відмовити, про що надав до суду через канцелярію 06.09.2017р. відзив на позовну заяву за вх.№28671, в якому зазначив, що з сумою заборгованості вказаною позивачем не погоджується, виникнення заборгованості перед позивачем пов`язана із несвоєчасним фінансуванням відповідача з державного бюджету України. Також, у зв`язку із складним економічним становищем підприємства відповідача просив зменшити розмір пені на 90%.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення їх повноважних представників, судом встановлено наступне.

25 квітня 2005р. між Акціонерною компанією "Харківобленерго" та Військовою частиною А - 1215 було укладено договір про постачання електричної енергії № 11058 (далі по тексту - договір).

У зв`язку з прийняттям нової редакції "Правил користування електричною енергією" згідно Постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України № 105 від 04.02.2010 року, 28.01.2014 року між Акціонерною компанією "Харківобленерго" та Військовою частиною НОМЕР_1 було укладено додаткову угоду про внесення змін до договору про постачання електричної енергії №11058 від 25.04.2005 року. На підставі п.9.4. договір пролонговано на 2017 рік.

05.01.2015 року між Акціонерною компанією "Харківобленерго" (постачальник), Військовою частиною НОМЕР_1 (споживач) та Квартирно - експлуатаційним відділом м. Харкова (платник) була укладена додаткова угода до договору, за якою сторони змінили в п. 4.4, п. 4.5, п. 6, п. 8 додатку № 2 до Договору "Порядок розрахунків" слова "Споживач" на "Платник", тобто платником за договором №11058 від 25.04.2005 року є Квартирно - експлуатаційний відділ м. Харкова (відповідач). Відповідно до п. 2 вищезазначеної додаткової угоди змінено п. 4.2 додатку №2 до договору, та викладено в наступній редакції: "Плата за такі види нарахувань, як надання послуг з компенсації перетікання реактивної електричної енергії з ПДВ, сума пені, 3% річних, індекс інфляції, плата за надання споживачу додаткових послуг (повторне підключення, перевірка та ремонт відповідно до "Правил користування електричною енергією", затверджених Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України № 28 від 31.07.1996 року, договір є основним документом та визначає зміст правових відносин, прав та обов`язків сторін, в свою чергу укладання договору №11058 від 25.04.2005 року та податкових угод до договору означає, що між Акціонерною компанією "Харківобленерго", Квартирно - експлуатаційним відділом м. Харкова та Військовою частиною НОМЕР_1 досягнуто згоди з усіх його умов.

Відповідно до п. 1 договору, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до договору.

У п. 2.2.2 договору зазначено, що постачальник електричної енергії зобов`язується постачати споживачу електроенергію в обсягах, визначених відповідно до розділу 5 договору, з урахуванням умов розділу 6 договору, відповідно до додатку №1 "Договірні величини споживання".

Відповідно до п. 2.3.3 договору, споживач зобов`язується своєчасно оплачувати постачальнику вартість електричної енергії та інші нарахування згідно з тезами додатку №2 "Порядок розрахунків".

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 4.2.1 договору, споживач за внесення платежів, передбачених п.2.3.3 - п.2.3.4 цього договору, з порушенням термінів, визначених додатком №2 "Порядок розрахунків", сплачує постачальнику суму боргу з урахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, 3% річних та індексу інфляції. Сума пені нараховується споживачу з першого дня прострочення платежу, який повинен бути здійснений споживачем в термін, встановлений в додатку № 2 "Порядок розрахунків", від дня сплати заборгованості включно та зазначається в рахунку окремим рядком.

Позивач, як постачальник виконав свої зобов`язання по договору, але відповідач умови договору щодо своєчасної сплати спожитої електричної енергії у встановлені договором строки (протягом 10 операційних днів з моменту отримання рахунку) виконав несвоєчасно, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість у розмірі: 81 615,76 грн. - вартість електричної енергії за березень та квітень 2017 року, (де 66907,62 грн. - тарифна складова та 14708,14 грн. - ПДВ 20%).

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно відлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи сума заборгованості відповідачем не сплачена. За таких обставин та враховуючи доведеність порушення відповідачем умов договору щодо сплати електричної енергії наданої позивачем, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню в сумі заборгованості у розмірі 81 615,76 грн. - вартість електричної енергії за березень та квітень 2017 року, (де 66907,62 грн. - тарифна складова та 14708,14 грн. - ПДВ 20%).

Також, позивачем нараховано 3% річних у розмірі 4 517,90 грн. за період з 01 січня 2017 року по 30 червня 2017 року, та індекс інфляції у розмірі 10 146,88 грн. за період квітень та травень 2017р.

В силу вимог ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши нарахування 3% річних та індексу інфляції, суд приходить до висновку, що дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства, інтересам сторін та підлягає задоволенню.

Крім того, позивачем у зв`язку із несвоєчасною оплатою послуг позивача було нараховано пеню у розмірі 39147,06 грн. за період з 01 січня 2017 року по 30 червня 2017 року.

Ч.1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За змістом ст. 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції та адміністративно-господарські санкції.

Представником відповідача по справі у відзиві на позов викладено клопотання про зменшення розміру пені на 90%.

Присутній представник позивача проти задоволення клопотання відповідача заперечував та просив у його задоволенні відмовити.

Цивільним кодексом України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (частина перша статті 546). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Кодексу). Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом (частина друга статті 551 Кодексу). Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (частина третя статті 551 Кодексу).

У випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Цивільного кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшувати. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Пунктом першим статті 233 Господарського кодексу України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Згідно ч.3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання.

Відповідно до пп.3.17.4 п.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011р. №18, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Враховуючи вищевикладене, та те, що заборгованість відповідача виникла унаслідок несвоєчасного фінансування з державного бюджету України, знаходження підприємства відповідача в тяжкому економічному стані, а позивачем не доведено суду понесення збитків унаслідок несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язань по оплаті, відповідно до цього суд вважає за необхідне клопотання відповідача про зменшення пені задовольнити частково та керуючись п.3 ч.1 ст.83 ГПК України зменшити розмір пені на 50% та стягнути з відповідача пеню у розмірі 19573,53 грн. В іншій частині позовних вимог щодо стягнення пені відмовити та у задоволенні клопотання відповідача щодо зменшення розміру пені відмовити.

Аналогічної позиції притримується і Вищий господарський суд України при розгляді касаційних скарг по тотожним справам в частині зменшення розміру штрафних санкцій, відповідно до постанов: від 01.10.2013р. у справі №5023/5976/12, від 06.04.2016р. у справі №904/6483/15, від 19.11.2015р. у справі №917/518/14, від 31.03.2015р. у справі №912/3439/14, від 30.03.2015р. у справі №918/1471/14.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судові витрати у даній справі покладаються на відповідача у даній справі, з вини якого спір доведено до суду.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 33, 43, 47, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова (61024, м. Харків, вул. Пушкінська, 61, п/р 0219, 0219 ГУДКСУ в Харківській області, МФО 851011, ) на користь Акціонерної компанії "Харківобленерго" (61003, м. Харків, вул. Плеханівська, 149, , п/р НОМЕР_2 в філії ХОУ ВАТ ДОБУ, МФО 351823) вартість електричної енергії за березень та квітень 2017 року, (де 66 907,62 грн. - тарифна складова та 14 708,14 грн. - ПДВ 20%) у розмірі 81615,76 грн.

3. Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова (61024, м. Харків, вул. Пушкінська, 61, п/р 0219, 0219 ГУДКСУ в Харківській області, МФО 851011, ) на користь Акціонерної компанії "Харківобленерго" (61003, м. Харків, вул. Плеханівська, 149, , п/р НОМЕР_3 в АТ "Райффайзен Банк Аваль", м. Київ, МФО 380805) пеню у розмірі 19573,53 грн., 3% річних у сумі 4517,90 грн., індекс інфляції з 01 квітня 2017 року по 31 травня 2017 року у сумі 10146,88 грн. та судовий збір у розмірі 2031,42 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

4. В частині позовних вимог щодо стягнення пені у розмірі 19573,53 грн. - у задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 07.09.2017 р.

Суддя Ю.В. Светлічний