ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2017 р.Справа № 916/1502/17

За позовом: Керівника Котовської місцевої прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України в особі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області

до відповідачів: 1) Державного навчального закладу „Котовський професійний ліцей

2) Приватного підприємства „Автосервіс

про визнання недійсним договору, зобовязання звільнити земельну ділянку

Суддя Малярчук І.А.

Представники сторін:

від прокуратури: ОСОБА_1, згідно посвідчення №011791 від 28.10.2012р.; ОСОБА_2, згідно посвідчення №035593

від позивача: ОСОБА_3, згідно довіреності; ОСОБА_4, згідно довіреності №31-15-0.61-10001/2-17 від 28.08.2017р.

від відповідача - Державного навчального закладу „Котовський професійний ліцей: ОСОБА_5, керівник; ОСОБА_6, згідно договору про надання правової допомоги №18 від 16.08.2017р., ордеру №161576 від 17.08.2017р.; ОСОБА_7, згідно довіреності від 23.08.2017р.;

від відповідача - ПП „Автосервіс": ОСОБА_8, згідно довіреності від 16.08.2017р.; ОСОБА_9, згідно довіреності від 23.08.2017р.

В засіданні 05.09.2017р. приймали участь представники:

від прокуратури: ОСОБА_2, згідно посвідчення №035593

від позивача: ОСОБА_4, згідно довіреності №31-15-0.61-10001/2-17 від 28.08.2017р.

від відповідача - Державного навчального закладу „Котовський професійний ліцей: ОСОБА_7., згідно довіреності від 23.08.2017р.; ОСОБА_6, згідно договору про надання правової допомоги №18 від 16.08.2017р., ордеру №161576 від 17.08.2017р.

від відповідача - ПП „Автосервіс": ОСОБА_8, згідно довіреності від 16.08.2017р.; ОСОБА_9, згідно довіреності від 23.08.2017р.

Суть спору: про визнання недійсним договору про надання послуг у навчально-виробничому процесі з вирощування сільськогосподарських культур №2 від 04.02.2016р., укладеного між Державним навчальним закладом „Котовський професійний ліцей та Приватним підприємством „Автосервіс;

про зобовязання Приватного підприємства „Автосервіс звільнити займану ним земельну ділянку площею 16 га на території м. Подільськ біля пров. Жуковського (для навчально-дослідницьких цілей) загальною вартістю 228156,64грн.

Прокурор підтримує заявлені позовні вимоги, в їх обґрунтування зазначає, що 04.02.2016р. між ДНЗ „Котовський професійний ліцей та ПП „Автосервіс укладено договір №2 про надання підприємством послуг у навчально-виробничому процесі вирощування сільськогосподарських культур на земельній ділянці площею 16га, що перебуває у постійному користуванні ліцею. Натомість, площа земельної ділянки, що знаходиться у користуванні ліцею складає 97,4288га з цільовим призначенням для дослідницьких і навчальних цілей. Таким чином, прокурор вважає, що договір №2 від 04.02.2016р. укладено, всупереч ст.ст.79-1, 125 ЗК України, без формування земельної ділянки як обєкту цивільного обігу, тобто, без визначення площі, меж земельної ділянки, без присвоєння їй кадастрового номеру та без внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру, у звязку з чим у ПП „Автосервіс не виникло право користування цією земельною ділянкою, отже, останнє незаконно реалізує на спірній земельній ділянці збір врожаю та розпорядження ним, не набувши у встановленому законом порядку прав користування вказаною земельною ділянкою. Так, прокурор вказує, що за умовами п.п.3.1., 3.3. договору №2 від 04.02.2016р. підприємство відшкодовує усі понесені витрати по використанню повного комплексу робіт з вирощування сільськогосподарських культур на земельній ділянці ліцею за рахунок зібраного врожаю, із розрахунку 1200грн. за 1 га площі. Такі положення спірного договору, а саме, надання послуг підприємством по вирощуванню та оплату їх же ним самим, прокурор вважає такими, що суперечать вимогам ст.901 ЦК України. Дослідивши правову природу спірного правочину, прокурор робить висновок, що за укладенням договору №2 від 04.02.2016р. про надання підприємством послуг у навчально-виробничому процесі вирощування сільськогосподарських культур сторони фактично приховали укладення договору оренди земельної ділянки, тобто, фактично ПП „Автосервіс отримало земельну ділянку у користування для здійснення підприємницької діяльності. Прокурор також вважає умови п.п.2.13., 2.14. оспорюваного договору щодо забезпечення ПП „Автосервіс практики для учнів ліцею такими, що не відповідають вимогам ст.29 Закону України „Про професійно-технічну освіту, яка передбачає укладення окремих договорів про навчально-виробничу практику, а не договору про надання послуг. Із наведеного прокурор робить висновок, що надання послуг за спірним договором для досягнення його мети, визначеної у п.1 договору, не здійснювалось, що вказує на удаваність цього правочину. Аналізуючи спірний правочин далі, прокурор вказує, що в порушення ч.2 ст.16 Закону України „Про оренду землі органом виконавчої влади або місцевого самоврядування не приймалось рішення щодо надання вищевказаної земельної ділянки в оренду ПП „Автотехсервіс, аукціон з цього приводу не проводився. Умови договору №2 від 04.02.2016р. щодо використання спірної земельної ділянки для товарного сільгоспвиробництва порушують її цільове призначення, як земельної ділянки для дослідницьких і навчальних цілей. Одночасно, прокурор вказує на відсутність у директора ліцею повноважень, визначених Статутом, на підписання спірного договору, так як управління майном ліцею здійснює Міністерство освіти і науки України.

Позивач Міністерство освіти і науки України подало пояснення від 25.07.2017р. за вх.№16352/17, де вказує, що позовні вимоги прокурора підтримує у повному обсязі. Посилається на те, що у ліцею, як у постійного користувача земельною ділянкою, відсутні повноваження на розпорядження земельною ділянкою, у т.ч. щодо передання її у спільне користування. На думку позивача, зміст погоджених сторонами спірного договору умов свідчить, що ліцей фактично усунувся від права самостійного господарювання на земельній ділянці, незаконно передавши ПП „Автосервіс право обробки земельної ділянки і збору зернових культур, виготовлених в результаті обробітку. Крім того, на думку позивача, договір є укладеним з порушенням вимог ст.8 Закону України „Про професійно-технічну освіту, Порядку укладення державними підприємствами, установами, організаціями, а також господарськими товариствами, у статутному капіталі яких частка держави перевищує 50 відсотків, договорів про спільну діяльність, договорів комісії, доручення та управління майном, оскільки на його укладення не отримано погодження Міністерства освіти і науки України. З огляду на те, що умови п.3.3. договору від 11.03.2015р. передбачають оплату ПП „Автосервіс ліцею 1200грн. за 1 га землі, позивач вважає цей договір удаваним. Також, позивач вказує на те, що передбачення у спірному договорі використання землі для ведення товарного сільгоспвиробництва порушує принцип цільового використання землі, яка надана для ведення науково-дослідницьких і навчальних цілей.

Позивач ГУ Держгеокадастру в Одеській області у поясненнях від 17.08.2017р. за вх.№17938/17, уточнених поясненнях від 28.08.2017р. за вх.№18523/17 зазначає, що позовні вимоги прокурора підтримує у повному обсязі, посилаючись на те, що ГУ Держгеокадастру в Одеській області відповідно до пп.12, 19 п.4 Положення про ГУ Держгеокадастру в Одеській області розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством, на території Одеської області і вживає організаційних заходів щодо проведення земельних торгів. Таким чином, позивач вважає, що за спірним договором відбулась передача земельної ділянки площею 51,9454га у фактичне користування без її формування у передбачений законом спосіб, без присвоєння їй кадастрового номеру, та за відсутності у ліцею оформлених на неї прав користування.

Відповідач ДНЗ „Котовський професійний ліцей проти позову заперечує, подав відзив на позов від 17.08.2017р. за вх.№17993/17, пояснення від 01.09.2017р. за вх.№18773/17, де вказує, що на день подачі прокуратурою даного позову до суду договір №2 від 04.02.2016р. за згодою обох сторін був розірваний ще 21.03.2017р. Всі умови договору виконані сторонами. Також, відповідач вказує, що за умови недофінансування ліцею у 2016р., була відсутньою можливість відремонтувати техніку для проходження учнями виробничої практики з обробітку землі, що і стало підставою для укладання із ПП „Автосервіс договору №2 від 04.02.2016р. про надання послуг у навчально-виробничому процесі з вирощування сільськогосподарських культур.

Відповідач ПП „Автосервіс проти позову заперечує, подав відзив на позов від 17.08.2017р. за вх.№17991/17, письмові пояснення від 28.08.2017р. за вх.№18518/17, від 01.09.2017р. за вх.№18774/17, додаткові письмові пояснення від 01.09.2017р. за вх.№18774/17, де вказує, що спірний договір сторонами виконано у повному обсязі, у т.ч. щодо оплати, та було розірвано 21.03.2017р. Крім того, відповідач вказує, що спірний договір є договором послуг, а положення ст.901 ЦК України не забороняють включення до договору послуг елементів інших угод, та наявність у договорі послуг умов, притаманних орендним правовідносинам, не свідчить про удаваність договору та його недійсність.

Клопотання відповідача ДНЗ „Котовський професійний ліцей, прокурора від 11.07.2017р. за вх.№15092/17 про відкладення розгляду справи, від 25.07.2017р. за вх.№16356/17, від 31.07.2017р. за вх.№16695/17, від 17.08.2017р. за вх.№17994/17, від 05.09.2017р. за вх.№19090/17 про долучення документів до справи були судом задоволені.

Ухвалою суду від 28.08.2017р., за клопотанням сторін від 28.08.2017р. за вх.№2-4508/17, згідно ч.3 ст.69 ГПК України, строк розгляду справи було продовжено до 12.09.2017р.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи, оцінивши пояснення представників сторін та їх правові позиції, суд встановив наступне:

04.02.2016р. між ДНЗ „Котовський професійний ліцей (ліцей) та ПП „Автосервіс укладено договір №2, відповідно до положень Преамбули якого з метою забезпечення необхідних умов, для проведення виробничого навчання та виробничої практики учнів ліцею з професій: тракторист-машиніст сільськогосподарського виробництва, слюсар-ремонтник, виконання робочих навчальних планів і програм на основі високої культури землеробства, застосування досягнень науки і передової практики сільськогосподарського виробництва, отримання високих стійких врожаїв с/г культур, вдосконалення форм і методів ведення сучасного господарства та раціонального використання земельних ресурсів з дотриманням сучасних заходів по охороні навколишнього середовища ліцей та ПП „Автосервіс укладають договір про надання послуг з вирощування сільськогосподарських культур (повний комплекс сільськогосподарських робіт з посіву, вирощування та збору) на земельній ділянці площею 16га, що перебуває в постійному користуванні ліцею і використовується в навчальних цілях.

На умовах договору ліцей зобовязався: допустити для проведення сільськогосподарських робіт сільгосптехніку, автотранспорт, агрегати, обладнання та робітників ПП „Автосервіс на земельну ділянку, площею 16 га, яка знаходиться у постійному користуванні ліцею; забезпечити участь учнів ліцею в проведенні сільськогосподарських робіт в межах навчальних планів і програм з виробничого навчання та виробничої практики з професії „тракторист машиніст сільськогосподарського виробництва, слюсар з ремонту сільськогосподарських машин та устаткування, водій автотранспортних засобів (категорія „С1); проводити з учнями ліцею вступні та заключні інструктажі з техніки безпеки при виконанні сільськогосподарських робіт; здійснювати контроль та нести повну відповідальність за проведення занять, охорону праці, трудову дисципліну та інші обовязки учнів ліцею; прийняти участь (по можливості) в усіх сільськогосподарських роботах на даній ділянці, використовуючи наявну техніку; надавати допомогу ПП „Автосервіс в дрібному ремонті його техніки, підготовці агрегатів до певних сільськогосподарських операцій (п.п.2.1., 2.2., 2.3., 2.4., 2.5., 2.6., 2.7. договору №2 від 04.02.2016р.).

Згідно п.п.3.1., 3.3. договору №2 від 04.02.2016р. ПП „Автосервіс відшкодовує усі понесені витрати по використанню повного комплексу робіт з вирощування сільськогосподарських культур на земельній ділянці ліцею за рахунок зібраного врожаю. При відшкодуванні витрат, по виконанню повного комплексу робіт за рахунок зібраного врожаю, ліцею перераховуються кошти в розмірі 1200грн. за 1 га. Дані розрахунки проводяться в термін до 30 квітня кожного року.

У п.4.1. договору №2 від 04.02.2016р. сторони визначили, що він укладається строком на 5 років з 04.02.2016р. та діє до повного виконання сторонами своїх обовязків та збору врожаю.

21.03.2017р. між ДНЗ „Котовський професійний ліцей та ПП „Автосервіс підписано додаток до договору №2 від 04.02.2016р., згідно якого сторони узгодили, що всі пункти договору виконані в повному обсязі, претензій не має ні одна зі сторін.

Також, 21.03.2017р. сторонами підписано додаткову угоду до договору №2 від 04.02.2016р., якою розірвано договір №2 від 04.02.2016р.

На підтвердження виконання договору №2 від 04.02.2016р. про надання послуг у навчально-виробничому процесі з вирощування сільськогосподарських культур ДНЗ „Котовський професійний ліцей, ПП „Автосервіс подав до справи: журнали обліку виробничого навчання за період 2014-2017р.р., журнали реєстрації інструктажів з питань охорони праці за 2014 -2017р.р., копію робочого навчального плану ДНЗ „Котовський професійний ліцей від 23.04.2013р. з професії 8331 Тракторист-машиніст сільськогосподарського виробництва (категорії „А1, „А2, „В1), копії книг наказів про контингент учнів (З-УДЗ) №1, (В-УДЗ) №4, розпочаті 01.09.2014р.; копію протоколу засідання екзаменаційної комісії від 05.07.2017р.; копії наказів №186 від 31.08.2016р., №191 від 31.08.2015р., №170 від 29.08.2014р., №192 від 30.08.2013р. „Про організацію навчально-виховного процесу в ДНЗ „Котовський професійний ліцей; копії актів щодо оранки та заготівлі сіна від 01.04.2015р., від 27.06.2016р., від 06.06.2016р., від 16.06.2015р.; копії наказів ДНЗ „Котовський професійний ліцей №98 від 08.05.2015р., №117 від 06.05.2016р. „Про направлення учнів груп 177, 178 на виробничу практику, №160 від 24.06.2016р. „Про направлення учнів груп 179, 180 на виробничу практику; копії наказів ДНЗ „Котовський професійний ліцей №187/2 від 27.08.2013р. „Про організацію охорони праці в ліцеї у 2013/2014, №139 від 01.06.2016р. „Про створення служби охорони праці, №165 від 28.08.2014р. „Про організацію охорони праці в ліцеї у 2014/2015, №184 від 26.08.2015р. „Про створення служби охорони праці, №165 від 28.08.2014р. „Про організацію охорони праці в ліцеї у 2015/2016, №178 від 27.08.2016р. „Про організацію охорони праці в ліцеї у 2016/2017; копію договору позички транспортного засобу від 02.02.2015р., укладеного між гр. ОСОБА_9 та ПП „Автосервіс; копію виписки з наказу №4 від 29.04.2016р. щодо зарахування практикантами учнів ДНЗ „Котовський професійний ліцей; копію договору від 25.04.2016р. про надання робочих місць для проходження учнями ДНЗ „Котовський професійний ліцей виробничої практики, укладений між ДНЗ „Котовський професійний ліцей та ПП „Автосервіс; копії свідоцтв про реєстрацію машин №004815, 004814 від 22.01.2015р., копії паспортів на сільгосптехніку; копію платіжного доручення №299 від 11.04.2016р. про сплату послуг за договором №2 від 04.02.2016р.

Відповідно до п.2 рішення Котовської міської ради №541-V від 26.05.2010р. „Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, п.1 рішення Котовської міської ради №21-VI від 19.01.2011р. „Про внесення змін, скасування рішень виконавчого комітету та Котовської міської ради надано Державному професійно-технічному навчальному закладу „Котовський професійний ліцей дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у постійне користування площею: 112,9656 га за адресою: м. Котовськ, біля пров. Жуковського для навчально-дослідницьких цілей; 1,6147га за адресою: м. Котовськ, вул. Механізаторів,1, для розміщення та обслуговування учбового господарства ДПТНЗ „Котовський професійний ліцей; 1,2340га, за адресою: м. Котовськ, вул. Короленко,1, для розміщення та обслуговування центрального комплексу ДПТНЗ „Котовський професійний ліцей; 0,4990га, за адресою: м. Котовськ, вул. Короленко,51, для розміщення та обслуговування гуртожитку ДПТНЗ „Котовський професійний ліцей.

Відповідно до Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого Постановою КМУ №15 від 14.01.2015р., та Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №14 від 03.20.2015р., Головне управління Держгеокадастру в Одеській області є територіальним органом центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності та земельних відносин, а також у сфері Державного земельного кадастру. Головне управління відповідно до покладених на нього завдань, в тому числі, розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством.

Згідно п.1 Положення про Міністерство освіти і науки України, затв. Постановою КМУ №630 від 16.10.2014р., Міністерство освіти і науки (МОН) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується КМУ. МОН є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах освіти і науки, наукової, науково-технічної та інноваційної діяльності, трансферу (передачі) технологій, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за діяльністю навчальних закладів, підприємств, установ та організацій, які надають послуги у сфері освіти або провадять іншу діяльність, повязану з наданням таких послуг, незалежно від їх підпорядкування і форми власності.

МОН відповідно до покладених на нього завдань здійснює управління обєктами державної власності, що належать до сфери його управління, контролює діяльність підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління (пп.89 п.4, пп.3 п.5 Положення про Міністерство освіти і науки України).

За положеннями п.1.1. Статуту ДНЗ „Котовський професійний ліцей, зареєстрованого 11.01.2011р. Котовською районною державною адміністрацією, ліцей підпорядкований Міністерству освіти і науки України, є професійно-технічним навчальним закладом другого атестаційного рівня, що забезпечує реалізацію права громадян на здобуття професійно-технічної та повної загальної середньої освіти. У п.п.1.2., 1.3. Статуту ДНЗ „Котовський професійний ліцей визначено, що головним завданням ліцею є забезпечення права громадян на професійне навчання відповідно до їх покликань, інтересів і здібностей з метою задоволення потреб економіки країни у кваліфікованих і конкурентоспроможних на ринку праці робітниках. До основних повноважень і напрямів ліцею належать, зокрема, організація навчально-виховного процесу, обрання форм та методів навчання; організація виробничого навчання учнів, слухачів на виробництві та у сфері послуг.

ДНЗ „Котовський професійний ліцей є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в органах Державного казначейства України, штамп, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням. Професійний ліцей має право укладати цивільно-правові угоди. Управління професійним ліцеєм здійснюється Міністерством освіти і науки України, Департаментом освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації, відповідно до їх повноважень, визначених чинним законодавством та іншими нормативно-правовими актами. Обєкти права власності: навчально-виробничі, побутові, культурно-освітні, оздоровчі, спортивні будівлі та споруди, житло, комунікації, обладнання, засоби навчання, транспортні засоби та інше майно професійного ліцею є державною власністю, що закріплена Міністерством освіти і науки України за професійним ліцеєм і перебуває в оперативному управлінні професійного ліцею (п.п.1, 7., 5.1., 6.10. Статуту ДНЗ „Котовський професійний ліцей).

Із листа Управління Держгеокадастру у Котовському районі Одеської області №10-1504-0.12-3941/0/2-16 від 13.09.2016р. вбачається, що у 2016 році до Управління на погодження надійшов проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загалньою площею 97,4288га в постійне користування ДНЗ „Котовський професійний ліцей для дослідних і навчальних цілей, яка розташована за адресою: м. Котовськ, пров. Жуковського, станом на 13.09.2016р. вищезазначена земельна ділянка державної реєстрації не проходила.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-510336 від 19.09.2016р. земельна ділянка площею 97,4288га (кадастровий номер :02:020:0209), розташована за адресою: Одеська область, м. Котовськ, пров. Жуковського, зареєстрована із цільовим призначенням землі сільськогосподарського призначення для навчально-дослідницьких цілей.

Як вбачається із наданої ГУ Держгеокадастру в Одеській області Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 23.08.2017р. земельна ділянка площею 97,4288га, кадастровий номер :02:020:0209 належить на праві власності територіальній громаді міста Подільськ в особі Подільської міської ради.

Розглянувши позовні вимоги прокурора про визнання недійсним договору про надання послуг у навчально-виробничому процесі з вирощування сільськогосподарських культур №2 від 04.02.2016р., укладеного між Державним навчальним закладом „Котовський професійний ліцей та Приватним підприємством „Автосервіс, про зобовязання Приватного підприємства „Автосервіс звільнити займану ним земельну ділянку площею 16 га на території м. Подільськ біля пров. Жуковського (для навчально-дослідницьких цілей) загальною вартістю 228156,64грн., проаналізувавши нижченаведені положення чинного законодавства, суд встановив наступне.

Згідно положень ст.ст.125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї (ч.ч.1, 3, 4, 9 ст.79-1 Земельного кодексу України).

У державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. Держава набуває права власності на землю у разі: відчуження земельних ділянок у власників з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; придбання за договорами купівлі-продажу, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; прийняття спадщини; передачі у власність державі земельних ділянок комунальної власності територіальними громадами; конфіскації земельної ділянки (ч.ч.1, 2, 5 ст.84 Земельного кодексу України).

Відповідно до положень ч.1 ст.92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Згідно ч.1 ст.95 Земельного кодексу України землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право: самостійно господарювати на землі; власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію; використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, ліси, водні об'єкти, а також інші корисні властивості землі; на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом; споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди.

Землекористувачі зобов'язані, зокрема, забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та за свій рахунок приводити її у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком випадків незаконної зміни рельєфу не власником такої земельної ділянки (п.а ч.1 ст.96 Земельного кодексу України).

За положеннями ч.ч.1, 4 ст.122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо). Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування: громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства; сільськогосподарським підприємствам - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; сільськогосподарським науково-дослідним установам та навчальним закладам, сільським професійно-технічним училищам та загальноосвітнім школам - для дослідних і навчальних цілей, пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства; несільськогосподарським підприємствам, установам та організаціям, релігійним організаціям і об'єднанням громадян - для ведення підсобного сільського господарства; оптовим ринкам сільськогосподарської продукції - для розміщення власної інфраструктури (ч.ч.1, 2, 3 ст.22 Земельного кодексу України).

Статтею 4 Закону України "Про управління об'єктами державної власності" визначено, що суб'єктами управління об'єктами державної власності є: Кабінет Міністрів України; центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері управління об'єктами державної власності; центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку; міністерства, інші органи виконавчої влади та державні колегіальні органи (далі - уповноважені органи управління); Фонд державного майна України тощо.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012р. №296 затверджено Порядок укладення державними підприємствами, установами, організаціями, а також господарськими товариствами, у статутному капіталі яких частка держави перевищує 50 відсотків, договорів про спільну діяльність, договорів комісії, доручення та управління майном.

Відповідно до пункту 1 вказаного Порядку, цей Порядок визначає механізм укладення державними підприємствами, установами, організаціями, а також господарськими товариствами, у статутному капіталі яких частка держави перевищує 50 відсотків і далі - суб'єкт господарювання), договорів про спільну діяльність, договорів комісії, доручення та управління майном.

Відповідно до ч.1 ст.44 Закону України „Про загальну середню освіту матеріально-технічна база загальноосвітніх навчальних закладів включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інші цінності. Майно загальноосвітніх навчальних закладів належить їм на правах, визначених законодавством України.

Згідно абз.1, 2, 3, 4 ч.1 ст.11 Закону України „Про освіту до органів управління освітою в Україні належать: центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері освіти; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері освіти; центральні органи виконавчої влади, яким підпорядковані навчальні заклади.

За положеннями ч.3 ст.7 Закону України „Про професійно-технічну освіту до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері професійно-технічної освіти, належать: створення, реорганізація, ліквідація державних професійно-технічних навчальних закладів; ліцензування та атестація професійно-технічних навчальних закладів на право здійснення освітньої діяльності, ліцензування підприємств, організацій та установ незалежно від форм власності та підпорядкування на право здійснення професійно-технічного навчання на виробництві; здійснення державного інспектування професійно-технічних навчальних закладів, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності та підпорядкування щодо рівня професійно-технічної освіти; організація та здійснення контролю за дотриманням законів та інших нормативно-правових актів щодо соціального захисту працівників, учнів, слухачів професійно-технічних навчальних закладів; управління державним майном, що перебуває у користуванні підпорядкованих йому професійно-технічних навчальних закладів у порядку, встановленому законодавством; організація інформаційного забезпечення та статистичного обліку в галузі професійно-технічної освіти; організація науково-методичного забезпечення професійно-технічної освіти, впровадження у навчально-виробничий процес досягнень науки, техніки, нових технологій, передового досвіду та інноваційних педагогічних технологій; забезпечення контролю за дотриманням вимог щодо якості професійно-технічної освіти; здійснення інших повноважень, визначених законами та покладених на нього актами Президента України".

Частина 1 статті 29 Закону України „Про професійно-технічну освіту передбачає, що підприємства, установи, організації незалежно від форм власності надають учням, слухачам професійно-технічних навчальних закладів робочі місця або навчально-виробничі ділянки для проходження виробничого навчання чи виробничої практики відповідно до укладених із професійно-технічними навчальними закладами договорів про навчально-виробничу практику. Типовий договір про навчально-виробничу практику та порядок надання робочих місць визначаються Кабінетом Міністрів України.

Як передбачено ч.ч.2, 3 ст.3 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.4 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державній реєстрації прав підлягають речові права, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки.

Згідно ст.1 Закону України „Про оренду землі оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст.13 Закону України „Про оренду землі).

За положеннями ч.4 ст.4 Закону України „Про оренду землі орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування.

Істотними умовами договору оренди землі є: обєкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови (ч.ч.1, 2 ст.15 Закону України „Про оренду землі).

Укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону (ч.2 ст.16 Закону України „Про оренду землі).

Відповідно до ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ч.ч.1, 2 ст.628 ЦК України).

Положення ст.235 ЦК України передбачають, що удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3, 5 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Положеннями ч.ч.1, 2, 3 ст.215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Приписи п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними від 6.11.2009р. №9 передбачають, що угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Отже, в кожній справі про визнання угоди недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

Згідно п.3.3. Постанови Пленуму ВГСУ №11 від 29.05.2013р. „Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними у господарських відносинах правочин (договір), як правило, вчиняється шляхом складання документа (документів), що визначає (визначають) його зміст і підписується безпосередньо особою, від імені якої він вчинений, або іншою особою, яка діє в силу повноважень, заснованих, зокрема, на законі, довіреності, установчих документах. Для вчинення правочинів органи юридичної особи не потребують довіреності, якщо вони діють у межах повноважень, наданих їм законом, іншим нормативно-правовим актом або установчими документами. Вирішуючи спори, пов'язані з представництвом юридичної особи у вчиненні правочинів, господарські суди повинні враховувати таке. Письмовий правочин може бути вчинений від імені юридичної особи її представником на підставі довіреності, закону або адміністративного акта. Особа, призначена повноважним органом виконуючим обов'язки керівника підприємства, установи чи організації, під час вчинення правочинів діє у межах своєї компетенції без довіреності.

Відповідно до п.3.11. Постанови Пленуму ВГСУ №11 від 29.05.2013р. „Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, встановивши у розгляді справи, що певний правочин вчинено з метою приховати інший правочин (удаваний правочин), господарський суд на підставі частини другої статті 235 ЦК України має виходити з того, що сторонами вчинено саме той правочин, який вони мали на увазі, і розглянути справу по суті із застосуванням правил, що регулюють цей останній правочин. Якщо він суперечить закону, господарський суд має прийняти рішення про визнання його недійсним із застосуванням, за необхідності, відповідних правових наслідків.

Отже, надані до справи витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-510336 від 19.09.2016р., Інформація Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 23.08.2017р., вказують на те, що право постійного користування земельною ділянкою, площею 97,4288га (кадастровий номер :02:020:0209), розташованою за адресою: Одеська область, м. Котовськ, пров. Жуковського, зареєстровано за ДНЗ „Котовський професійний ліцей, а власником рахується територіальна громада міста Подільськ в особі Подільської міської ради. Одночасно, прокурором та позивачами не доведено суду реєстрації права державної власності на зазначену земельну ділянку. У звязку з чим прокурором та позивачем не доведено суду порушення спірним правочином права державної власності у даних спірних правовідносинах.

Щодо невідповідності спірного правочину вимогам закону суд зазначає про наступне.

Так, у договорі №2 від 04.02.2016р. про надання послуг з вирощування сільськогосподарських культур (повний комплекс сільськогосподарських робіт з посіву, вирощування та збору) на земельній ділянці сторони погодили, що він укладається задля забезпечення необхідних умов, для проведення виробничого навчання та виробничої практики учнів ліцею з професій: тракторист-машиніст сільськогосподарського виробництва, слюсар-ремонтник, виконання робочих навчальних планів і програм на основі високої культури землеробства, застосування досягнень науки і передової практики сільськогосподарського виробництва, отримання високих стійких врожаїв с/г культур, вдосконалення форм і методів ведення сучасного господарства та раціонального використання земельних ресурсів.

Таким чином, умови договору не змінюють цільового призначення обумовленої ним земельної ділянки, так як землі сільгосппризначення для навчальних цілей, з врахуванням освітнього профілю ліцею, а отже, в цій частині не порушують вимог чинного законодавства.

Зі змісту вище наведених правових норм вбачається, що договір оренди передбачає перехід предмета оренди в користування орендаря, у якого виникає зустрічне зобов'язання сплачувати орендну плату за користування ним.

При цьому, зі змісту оспорюваного договору та з врахуванням не підписання його сторонами акту приймання-передачі земельної ділянки вбачається, що надання послуг з вирощування та збирання врожаю за цим договором не позбавляє права користування, володіння земельною ділянкою землекористувача та не надає прав користувача чи орендаря ПП „Автосервіс, не є передачею прав користування, володіння чи управління земельною ділянкою, що свідчить про відсутність ознак договору оренди землі, а, отже, і відсутність ознак удаваної угоди, укладеної лише з метою приховання іншої угоди.

Одночасно, суд приймає до уваги те, наявні у справі організаційно-правові документи коледжу та ПП „Автосервіс щодо проходження навчально-виробничої практики студентами коледжу з використанням сільськогосподарської техніки підтверджують дійсне волевиявлення сторін договору №2 на реальне виконання його умов.

Позиція прокурора та позивачів стосовно невідповідності площі земельної ділянки, яка фактично надана ліцею у користування, та площі, що зазначена у договорі №2 від 04.02.2016р., судом до уваги не приймається, з огляду на те, що, як судом встановлено вище, вказаний договір є договором послуг, у якому земельна ділянка не виступає обєктом речових прав, тобто, не потребує її фактичного формування та присвоєння окремого кадастрового номеру.

Також, не вбачає суд порушеним умовами спірного договору №2 від 04.02.2016р. вимог Порядку укладення державними підприємствами, установами, організаціями, а також господарськими товариствами, у статутному капіталі яких частка держави перевищує 50 відсотків, так як вказаний договір не є договором про спільну діяльність, договором комісії, доручення та управління майном, а отже, його укладенню не має передувати отримання відповідного погодження Міністерства освіти і науки України. Звідси, суд не вбачає даний договір укладеним з боку ДНЗ „Котовський професійний ліцей із перевищенням повноважень, з врахуванням ще й того, що його підписано директором, якому положеннями Статуту надано повноваження на представництво коледжу.

За таких обставин, судом було перевірено всі обставини, на які послався прокурор, як на підставу своїх вимог про визнання недійсним договору №2 від 04.02.2016р., досліджено чинне законодавство, яке регулює спірні правовідносини, за результатами чого не знайшли свого підтвердження обставини, що на них послався прокурор, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними, а саме, удаваність правочину, підписання його неповноважною особою відповідно до чинного на момент укладення договору законодавства, з огляду на що дана позовна вимога прокурора задоволенню судом не підлягає.

Викладених висновків суд дійшов з врахуванням постанови ВСУ від 14.06.2017р. у справі №923/168/16.

Згідно ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

За положеннями ч.ч.1, 2, 3 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Так як, фактично земельна ділянка, у т.ч. у частині, що визначена у договорі №2 від 04.02.2016р. із володіння ДНЗ „Котовський професійний ліцей не вибувала, право державної власності на неї прокурор та позивачі суду не довели, за відсутності доказів передачі ПП „Автосервіс земельної ділянки, фактичного її зайняття останнім на даний час, суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги прокурора про зобовязання Приватного підприємства „Автосервіс звільнити займану ним земельну ділянку площею 16 га на території м. Подільськ біля пров. Жуковського (для навчально-дослідницьких цілей) загальною вартістю 228156,64грн.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст.43 ГПК України).

Враховуючи викладене, суд відмовляє прокурору у задоволенні позовних вимог повністю за їх недоведеністю та необґрунтованістю.

Згідно ст.49 ГПК України судовий збір за розгляд судом даного позову, сплачений прокурором до державного бюджету, відшкодуванню платнику не підлягає.

Керуючись ст.ст.49, 82- 85 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

1. Відмовити Керівнику Котовської місцевої прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України в особі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області у задоволенні позову повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст.85 ГПК України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 07 вересня 2017 р.

Суддя І.А. Малярчук