ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"13" вересня 2017 р.Справа № 916/1807/17

Господарський суд Одеської області у судді Смелянець Г.Є.,

розглянувши справу №916/1807/17

за позовом ОСОБА_1

до відповідачів: 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕРАМІТ"; 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "ІЗОКЕРАМ"

про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників товариства, визнання особи такою, що вийшла зі складу учасників товариства, та встановлення, що після 25.06.2014р. особа не має корпоративних прав у товаристві,-

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3 на підставі довіреності від 10.04.2015р.

від відповідача -1: не з'явився

від відповідача-2: Хоменко Я.І. на підставі довіреності від 25.01.2017р.

В С Т А Н О В И В:

У судовому засіданні 13.09.2017р. представник відповідача-2 надав заяву про відвід головуючої судді Смелянець Ганни Євгеніївни (вх.№19807/17), згідно з якою відповідач-2 просить розглянути та задовольнити заяву про відвід судді господарського суду Одеської області Смелянець Г.Є. у справі №916/1807/1, про що постановити ухвалу.

Заява про відвід суді ґрунтується на упередженості судді Смелянець Г.Є., оскільки, з урахуванням наявних в матеріалах справи довідок №08-35/14/2017 від 31.07.2017р., №08-35/15/2017 від 31.07.2017р., №08-35/1942/2017 від 31.07.2017р., лише квитанція №ПН2427351 від 06.07.2017р. на суму 444 грн. може бути прийнята господарським судом в якості доказів сплати судового збору у даній справі, а тому позовну заяву мало бути повернуто на підставі п.4 ч.1 ст.63 ГПК України. Також суддею Смелянець Г.Є. було прийнято до провадження позовну заяву, в якій поєднано між собою кілька вимог, які не пов'язані між собою підставою виникнення та поданими доказами, а тому таку позовну заяву мало бути повернено господарським судом на підставі п.5 ст.63 ГПК України. При цьому, позиція про неможливість об'єднання у даному позові таких позовних вимог вже була висловлена суддею Смелянець Г.Є. під час розгляду справи №916/3253/16 в ухвалі від 27.03.2017р., яка залишена без змін після її перегляду в апеляційному порядку.

Представниками позивачів у судовому засіданні надано усні пояснення, згідно з якими позивач заперечує проти задоволення заяви про відвід судді, оскільки вважає, що позивачем сплачений судовий збір у повному обсязі та заявлені позовні вимоги неможливо розглянути окремо.

Розглянувши заяву відповідача-2 про відвід судді Смелянець Г.Є., заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні з наступних підстав.

Відповідно до ст.20 ГПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є родичем осіб, які беруть участь у судовому процесі, якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 2 1 цього Кодексу, або якщо буде встановлено інші обставини, що викликають сумнів у його неупередженості. Суддя, який брав участь у розгляді справи, не може брати участі в новому розгляді справи у разі скасування рішення, ухвали, постанови, прийнятої за його участю, або у перегляді прийнятих за його участю рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами. При наявності зазначених підстав суддя повинен заявити самовідвід. З цих же підстав відвід судді можуть заявити сторони та прокурор, який бере участь в судовому процесі. Відвід повинен бути мотивованим, заявлятись у письмовій формі до початку вирішення спору. Заявляти відвід після цього можна лише у разі, якщо про підставу відводу сторона чи прокурор дізналися після початку розгляду справи по суті.

Як встановлено матеріалами справи, ОСОБА_1 звернулась до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕРАМІТ" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ІЗОКЕРАМ" про:

- визнання недійсними усіх рішень загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "ІЗОКЕРАМ", прийнятих після 22.07.2014р. по внесенню змін до редакції Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "ІЗОКЕРАМ", затвердженої рішенням загальних зборів Товариства від 21.07.2014р. (протокол №4/2014) та зареєстрованої 22.07.2014р. (номер запису державної реєстрації 2019978);

- визнання Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕРАМІТ" таким, що вийшло зі складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "ІЗОКЕРАМ";

- встановлення, що після 25.06.2014р. Товариство з обмеженою відповідальністю "КЕРАМІТ" не має корпоративних прав у Товаристві з обмеженою відповідальністю "ІЗОКЕРАМ".

До позовної заяви позивачем додано в якості доказів сплати судового збору квитанцію №ПН2427351 від 06.07.2017р. на суму 444 грн., квитанцію №ПН2255048 від 13.03.2017р. на суму 1600 грн. та квитанцію №ПН2075477 від 11.11.2016р. на суму 2756 грн., а також ухвалу господарського суду Одеської області від 26.07.2017р. у справі №916/3253/16, якою повернути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1600 грн., який сплачений за квитанцією №ПН2255048 від 13.03.2017р.

Поряд з цим, довідки, які надані до справи фінансово-економічним відділом господарського суду Одеської області свідчать, що:

- на підставі виписки головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області №156001960 від 13.03.2017р. судовий збір у розмірі 1600 грн. від ОСОБА_1 по квитанції №ПН19624233 від 13.03.2017р. був зарахований на рахунок №3008, відкритий в головному управлінні Державної казначейської служби України в Одеській області і використаний у справі №916/3256/16- (довідка №08-35/14/2017 від 31.07.2017р.);

- на підставі виписки головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області №152176128 від 11.11.2016р. судовий збір у розмірі 2756 грн. від ОСОБА_1 по квитанції №ПН18210743 від 11.11.2016р. був зарахований на рахунок №3008, відкритий в головному управлінні Державної казначейської служби України в Одеській області і використаний у справі №916/3256/16 (довідка №08-35/15/2017 від 31.07.2017р.);

- що на підставі виписки головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області №159775397 від 06.07.2017р. судовий збір у розмірі 444 грн. від ОСОБА_1 по квитанції №ПН20874853 від 06.07.2017р. був зарахований на рахунок №3008, відкритий в головному управлінні Державної казначейської служби України в Одеській області (довідка №08-35/1942/2017 від 31.07.2017р.).

Поряд з цим, згідно з роз'ясненнями, які містяться в п.2.23 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" якщо факт недоплати судового збору з'ясовано господарським судом у процесі розгляду прийнятої заяви (скарги), суд у залежності від конкретних обставин справи може: зобов'язати позивача (заявника, скаржника) доплатити належну суму судового збору і подати суду відповідні докази у встановлений ним строк та за необхідності відкласти розгляд справи або оголосити перерву в засіданні (стаття 77 ГПК); у разі неподання доказів оплати - стягнути належну суму судового збору за результатами вирішення спору з урахуванням приписів частин першої - четвертої статті 49 ГПК.

Із врахуванням відомостей, що містяться у вказаних довідках фінансово-економічного відділу господарського суду Одеської області, а також відповідних роз'яснень ВГСУ, 31.07.2017р. господарським судом Одеської області у складі судді Смелянець Г.Є. порушено провадження у справі №916/1807/17, про що тією ж датою винесено відповідну ухвалу, в якій позивач, серед іншого, зобов'язаний надати до суду докази доплати судового збору у розмірі 4356 грн.

Таким чином, вищенаведені обставини жодним чином не можуть свідчити про наявність будь-якої упередженості судді Смелянець Г.Є. у розгляді справи №916/1807/17.

Окрім того, на виконання вимог ухвали суду від 31.07.2017р. позивач надав заяву №1 (вх. №19675/17), згідно з якою позивач вважає, що ним сплачено загальну суму судового збору у розмірі 4800 грн., оригінали квитанцій є єдиними належними доказами сплати коштів та вони повинні знаходитись у справі №916/1807/17, оскільки при поданні позову їх наявність була перевірена співробітником, який приймав позов.

Доводи відповідача -2 про наявність підстав для повернення позовної заяви без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.63 ГПК України у зв'язку з порушенням позивачем правил об'єднання вимог, також не визнаються обставинами, які свідчать про упередженість судді Смелянець Г.Є. у розгляді справи №916/1807/17, оскільки позовні вимоги про визнання недійсними всіх рішень загальних зборів учасників відповідача-2, які прийняті після 22.07.2014р., фактично є похідними від визнання відповідача-1 таким, що вийшов зі складу відповідача-2, та пов'язані між собою поданням одних і тих самих доказів.

При цьому, в ухвалі господарського суду Одеської області від 27.03.2017р. у справі №916/3253/16, на яку посилається відповідач -2, жодним чином не встановлено обставин щодо неправильного об'єднання позовних вимог.

Таким чином, обставини, які викладені відповідачем-2 у заяві про відвід судді Смелянець Г.Є., не є підставами, які встановлені вимогами ст.20 ГПК України, для задоволення заяви про відвід судді Смелянець Г.Є. у справі №916/1807/17.

Керуючись ст.20, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ІЗОКЕРАМ" про відвід судді Смелянець Г.Є. у справі №916/3253/16 відмовити.

Суддя Г.Є. Смелянець