ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" вересня 2017 р.Справа № 916/2560/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Мишкіної М.А.

суддів Будішевської Л.О., Таран С.В.

(склад судової колегії змінений відповідно до розпоряджень керівника апарату суду щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи №532 від 21.06.2017р. та №830 від 14.08.2017р.; протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 21.06.2017р., протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 14.08.2017р. )

при секретарі судового засідання Бєлянкіній Г.Є.

за участю представників сторін:

від Державної служби зайнятості (Центральний апарат) - ОСОБА_1 за довіреністю;

від ПП «Строй-Систем» - не з`явився

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної служби зайнятості (Центральний апарат)

на рішення господарського суду Одеської області від 12 квітня 2017 року

по справі №916/2560/16

за позовом Державної служби зайнятості (Центральний апарат)

до Приватного підприємства «Строй-Систем»

про відшкодування збитків у розмірі 308310,24грн.

Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

У судовому засіданні 15.08.2017р. оголошувалась перерва згідно ст.77 ГПК України.

В судовому засіданні 05.09.2017р. згідно ст.85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

встановив:

19.09.2016р. Державна служба зайнятості (Центральний апарат) (надалі позивач, Державна служба зайнятості) звернулась до господарського суду Одеської області з позовом до Приватного підприємства «Строй-Систем» (надалі відповідач, ПП «Строй-Систем»), в якому просило суд стягнути з відповідача збитки у розмірі 308310,24грн.

В обґрунтування позовних вимог Державна служба зайнятості зазначила, що 22.12.2010р. між Державним центом зайнятості (наразі Державна служба зайнятості (Центральний апарат) (Замовник) та ПП «Строй-Систем» (Генпідрядник) було укладено договір підряду з будівництва адміністративної будівлі Державної служби зайнятості №155, у відповідності до п. п. 2.1 якого Генпідрядник зобовязався своїми силами і засобами на замовлення Замовника виконати роботи з будівництва адміністративного будинку Державної служби зайнятості за адресою: м. Київ, вул. Астраханська, буд. 9-17, і здати Замовнику у встановлений строк, визначений договором, обєкт відповідно до проектно-кошторисної документації, а Замовник зобовязується забезпечити Генпідрядника затвердженою в установленому порядку проектно-кошторисною документацією, передати по акту будівельний майданчик, прийняти закінчений будівництвом обєкт і повністю сплатити вартість виконаних робіт. Проте відповідач самовільно відмовився від зобовязань за вищезазначеним договором; рішенням господарського суду Одеської області по справі №916/4529/14 зобовязано ПП «Строй-Систем» повернути Державному центру зайнятості України за актом обєкт незавершеного будівництва за адресою: м.Київ, вул. Астраханська,9-17 та проектно-кошторисну документацію, отриману відповідно до договору підряду з будівництва адміністративної будівлі Державного центру зайнятості України від 22.12.2010р. №155. Проте відповідач не повернув позивачу обєкт незавершеного будівництва та проектно-кошторисну документацію, через що позивач був змушений самостійно охороняти обєкт незавершеного будівництва за вищезазначеною адресою шляхом укладення відповідних договорів. Сума, витрачена позивачем за цими договорами (станом на 19.09.2016р.) 308310,24грн. є збитками, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

З посиланням на норми ст.ст.15, 16, ч.ч.1,2 ст.22, ст.ст.611,841 ЦК України, ч.2 ст.217, ст.218, ч.1 ст.224 ГК України позивач просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

21.10.2016р. відповідач подав суду першої інстанції відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

07.11.2016р. та 05.04.2017р. позивач подав місцевому господарському суду додаткові пояснення по справі.

Рішенням господарського суду Одеської області від 12.04.2017р. (головуючий суддя Желєзна С.П., судді Малярчук І.А., Щавинська Ю.М. ) в позові відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано посиланням на норми ч.ч.2,4 ст.849, ч.3 ст.651, ст.ст.15, 16, 22, 610, 611, ч.ч.1,2 ст.1166, ч.2 ст.509, ст.ст.525, 526, 626, ч.ч.1,4 ст.631, ч.ч.1,2 ст.598, ч.1 ст.611, ч.ч.2,3 ст.653 ЦК України, ст.225, ч.1 ст.179 ГК України та вмотивовано наступним. З матеріалів справи вбачається, що витрати, а саме грошові кошти 308 310,24грн. були понесені позивачем після розірвання договору підряду в односторонньому порядку, оскільки відповідач був повідомлений про розірвання договору листом № Д-4-16-1995/0/6-13 від 10.04.2013р., а договірні відносини між Державним центром зайнятості та ТОВом «Одесем-К» розпочались 04.11.2014р., що свідчить про сплив значного часу з моменту розірвання договору. Позивачем не наводились суду доводи на підтвердження неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе зобовязань у частині забезпечення охорони будівельного майданчика під час дії договору підряду №155 від 22.12.2010р. Викладене свідчить про відсутність факту протиправної поведінки відповідача у спірних правовідносинах, а отже, і одного із елементів складу цивільного правопорушення, що виключає можливість притягнення ПП „Строй-Систем до відповідальності у вигляді стягнення збитків. Таким чином, з огляду на відсутність у діях відповідача елементів складу цивільного правопорушення, суд доходить висновку і про відсутність підстав для задоволення заявленого в межах даної справи позову. Суд відхиляє доводи позивача в частині посилання на непередання відповідачем за актом обєкт незавершеного будівництва за адресою: м. Київ, вул. Астраханська, буд. 9-17, та проектно-кошторисної документації, отриманої відповідно до договору підряду від 22.12.2010 р. № 155, як на причинно-наслідковий звязок між протиправною поведінкою та завданими збитками, оскільки невиконання відповідачем прийнятих на себе зобовязань у вказаній частині не свідчить про неналежне виконання ПП „Строй-Систем зобовязань в частині забезпечення охороною будівельного майданчика. Крім того, з наявних в матеріалах справи доказів, а саме акту наданих послуг від 18.01.2013р. з охорони будівельного майданчика протягом періоду з 01.12.2011р. по 01.12.2012р., вбачається, що відповідач під час дії договору, належним чином виконував прийняті на себе зобовязання з охорони обєкта незавершеного будівництва. При цьому, оплата за здійснення охорони обєкту будівництва здійснювалася безпосередньо позивачем, що підтверджується платіжним дорученням №U7303 від 22.01.2013р. на суму 304189,92 грн., що, в свою чергу, спростовує доводи позивача про покладення договірними умовами обовязку зі здійснення оплати за охорону обєкта будівництва на підрядника. Проте після розірвання договору підряду обовязки відповідача з охорони обєкта будівництва припинились, що, в свою чергу, в тому числі виключає можливість відшкодування на користь позивача грошових коштів у розмірі 308310,24 грн., які були витрачені позивачем для оплати послуг виконавця за договором про надання послуг охорони, після розірвання договору. Викладене свідчить про відсутність правових підстав для притягнення відповідача до відповідальності у вигляді стягнення збитків у розмірі 308 310,24 грн., у звязку з порушенням останнім зобовязань за договором підряду від 22.12.2010р. № 155, оскільки у діях відповідача відсутній склад цивільного правопорушення.

Не погодившись з рішенням суду від 12.04.2017р., Державна служба зайнятості (Центральний апарат) звернулась до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржене рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач, крім доводів, наведених останнім під час розгляду справи судом першої інстанції, зазначив, що рішення підлягає скасуванню з наступних підстав. У зв'язку з порушенням Відповідачем договірних зобов'язань (п. 6.2 та п. 6.4, Договору підряду), а саме незабезпечення охорони будівельного майданчика до прийняття закінчених робіт (об'єкта будівництва) Замовником та самовільне (без попередження Замовника) залишення об'єкту, охорона якого повинна була здійснюватись силами Генпідрядника, Позивач був змушений за власний рахунок охороняти об'єкт незавершеного будівництва, за адресою: м. Київ, вул. Астраханська, 9-17 про що укладено відповідні договори на спірну суму. Враховуючи недобросовісність Відповідача, нехтування ним договірних зобов'язань, положень чинного законодавства України, звичаїв ділового обороту, запобігання пошкодження та розкрадання майна державної служби зайнятості, недопущення можливих нещасних випадків на об'єкті будівництва, були нанесені збитки, завдані Генпідрядником, внаслідок не забезпечення охорони будівельного майданчика; вина Відповідача, яка виражається у небажанні відповідача, ані у добровільному, ані у примусовому порядку виконати рішення суду від 12.01.2015 по справі № 916/4529/14, яким зобов'язано його повернути Позивачу за актом об'єкт незавершеного будівництва за адресою: м.Київ, вул.Астраханська, 9-17 та проектно-кошторисну документацію, отриману відповідно до Договору підряду, а також у не забезпеченні охорони будівельного майданчика. Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо відсутності в діях Відповідача причинно-наслідкового зв'язку, оскільки припинення Договору підряду не звільняє Відповідача від виконання його умов в частині охорони будівельного майданчика об'єкта незавершеного будівництва за адресою: м. Київ, вул. Астраханська, 9-17. Судом першої інстанції в порушення положень ГПК України не розглянуто, а відповідачем не надано доказів, які б підтвердили неможливість повернення позивачу за актом об'єкт незавершеного будівництва за адресою: м.Київ, вул.Астраханська, 9-17 та проектно-кошторисну документацію, отриману відповідно до Договору підряду.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 06.06.2017р. (головуючий суддя Мишкіна М.А., судді Будішевська Л.О., Таран С.В.) прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено її до розгляду у судовому засіданні 22.06.2017р.;

У звязку із перебуванням судді Таран С.В. у відрядженні розпорядженням керівника апарату суду №532 від 21.06.2017р. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №916/2560/16.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 21.06.2017р. визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Мишкіна М.А., судді: Будішевська Л.О., Бєляновський В.В.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 22.06.2017р. (головуючий суддя Мишкіна М.А., судді Будішевська Л.О., Бєляновський В.В.) справу №916/2560/16 прийнято до провадження та призначено розгляд апеляційної скарги у судовому засіданні.

22.06.2017р. відповідач подав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залиши оскаржене рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У звязку із перебуванням судді Бєляновського В.В. у відпустці розпорядженням керівника апарату суду №830 від 14.08.2017р. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №916/2560/16.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 14.08.2017р. визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Мишкіна М.А., судді: Будішевська Л.О., Таран С.В.

Ухвалою суду апеляційної інстанції 14.08.2017р. (головуючий суддя Мишкіна М.А., судді Будішевська Л.О., Таран С.В.) справу №916/2560/16 прийнято до провадження.

В засіданні суду апеляційної інстанції представник скаржника підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

В судовому засіданні 15.08.2017р. представник відповідача заперечував проти доводів та вимог апеляційної скарги з підстав законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення.

ПП «Строй-Систем» свого представника в засідання суду апеляційної інстанції 05.09.2017р. не направило.

Відповідно до ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в ході апеляційного перегляду справи, що 22.12.2010р. між Державним центом зайнятості (наразі - Державна служба зайнятості (Центральний апарат) (Замовник) та Приватним підприємством «Строй-Систем» (Генпідрядник) було укладено договір підряду з будівництва адміністративної будівлі Державної служби зайнятості №155 (надалі Договір підряду №155), відповідно до п.п.2.1 якого Генпідрядник зобовязався своїми силами і засобами на замовлення Замовника виконати роботи з будівництва адміністративного будинку Державної служби зайнятості за адресою: м. Київ, вул. Астраханська, буд. 9-17, і здати Замовнику у встановлений строк, визначений договором, обєкт відповідно до проектно-кошторисної документації, а Замовник зобовязується забезпечити Генпідрядника затвердженою в установленому порядку проектно-кошторисною документацією, передати по акту будівельний майданчик, прийняти закінчений будівництвом обєкт і повністю сплатити вартість виконаних робіт.

Відповідно до п.п.6.2, 6.4 Договору підряду №155 Генпідрядник забезпечує і відповідає за охорону будівельного майданчика, його освітлення, дотримання санітарних і пожежних вимог, складування будівельних матеріалів, розміщення техніки і їхню цілісність, охорону праці і техніку безпеки, а також утримує у належному стані зовнішню територію на відстані пять метрів від тимчасової огорожі будівельного майданчика. Замовлення, постачання, приймання, розвантаження, складування, охорона та подача на будівельний майданчик матеріалів, конструкцій, виробів здійснюється силами Генпідрядника. Він контролює якість, кількість, і комплектність ресурсів, на ньому лежить ризик їх випадкової втрати і пошкодження до моменту здачі їх у експлуатацію.

Згідно із п.8.2.5 Договору підряду №155 Замовник має право відмовитись від договору та вимагати відшкодування збитків, якщо Генпідрядник своєчасно не розпочав роботи або виконує їх настільки повільно, що закінчення їх у строк, визначений договором, стає неможливим.

Відповідно до п.14.7 Договору підряду №155 у разі розірвання Договору Замовник протягом тридцяти днів після прийняття відповідного рішення за актом приймає від Генпідрядника будівельний майданчик, виконані роботи, а також матеріальні ресурси які належать Генпідряднику і не можуть бути використані ним і не можуть бути використані ним на інших обєктах будівництва та протягом тридцяти днів проводить із Генпідрядником остаточні розрахунки.

Термін дії договору встановлюється з моменту його підписання обома сторонами і до виконання зобовязання сторін по договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (п.15.3 Договору підряду №155 від 22.12.2010р.)

10.03.2013р. Державний центр зайнятості повідомив ПП «Строй-Систем» листом №Д-4-16-1995/0/6-13 про відмову в односторонньому порядку від договору підряду №155 від 22.12.2010р. на підставі ч. 4 ст. 849 ЦК України та п. 8.2.5 договору у звязку із суттєвим порушенням календарного графіку виконання робіт. Також в листі зазначено, що позивач вважає Договір розірваним.

Приписом (факсограмою) Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 15.10.2014р. за №7507/23/2/103 позивача зобовязано відновити належний санітарно-гігієнічний стан території будівництва будівлі за адресою: м. Київ, вул. Астраханська, буд.9-17.

22.10.2014р. позивач надіслав Дніпровській районній в місті Києві державній адміністрації лист, в якому зазначив про спрямування до ПП «Строй-Систем» як Генпідрядника, відповідного листа про усунення допущених порушень, оскільки саме ПП «Строй-Систем» зобовязане забезпечувати охорону та належний санітарно-технічний стан будівельного майданчика.

28.10.2014р. комісією Державного центру зайнятості було складено акт обстеження будівельного майданчика, який розташований за адресою: м. Київ, вул. Астраханська, буд. 9-17, та встановлено, що вказаний майданчик не забезпечений жодною охороною, на обєкті знаходяться сторонні особи, тимчасова огорожа знаходиться у незадовільному стані. Названою комісією було запропоновано укласти угоду про охорону будівельного майданчика, оскільки будівництво проводиться на земельній ділянці, яка була надана Державному центру зайнятості у постійне користування.

04.11.2014р. між Державним центром зайнятості (Замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Одесем-К» (Виконавець) було укладено договір про охорону обєкта №87/05, відповідності до п. п. 1.1-1.2 якого Замовник передає, а Виконавець приймає під охорону периметр земельної ділянки незавершеного будівництва, огородженого парканом, за адресою: м. Київ, вул. Астраханська, буд. 9-17. Вид охорони за згодою сторін визначається як пересувний цілодобовий пост охорони на автомобілі з цілодобовим режимом роботи, що визначено у дислокації обєкту.

Відповідно до п.п.2.1, 2.3 Договору про охорону обєкта №87/06 загальна вартість послуг по охороні обєкта за період з 05.11.2014р. по 31.12.2014р. складає 27360,00 грн. Оплата послуг здійснюється шляхом перерахування Замовником грошових коштів на рахунок Виконавця протягом 15 банківських днів з дня підписання Сторонами акту здачі-прийняття наданих послуг.

Згідно із п.6.1. Договору про охорону обєкта №87/06 договір набирає чинності з моменту підписання сторонами та скріплення їх печатками і діє по 31.12.2014р. Закінчення терміну дії Договору не звільняє Сторін від виконання зобовязань відповідно Договору.

31.12.2014р. між Державним центром зайнятості (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Одесем-К» (Виконавець) було укладено договір про охорону обєкта №108/05, який розташований за адресою: м. Київ, вул. Астраханська, буд. 9-17. Умовами договору про охорону обєкта №108/05 від 31.12.2014р. сторонами було передбачено, що вартість послуг по охороні обєкта за період з 01.01.2015р. по 31.03.2015р. складає 43200,00 грн. Підставою для оплати є акт здачі-приймання наданих послуг (п. п. 2.1, 2.3 договору). Додатковою угодою №1 від 31.03.2015р. термін дії договору про охорону обєкта № 108/05 від 31.12.2014р. сторонами було продовжено до 30.06.2015р.

В подальшому Державний центр зайнятості та Товариство з обмеженою відповідальністю «Одесем-К» неодноразово продовжували договірні відносини шляхом укладання договорів про охорону обєкта, який розташований за адресою: м.Київ, вул.Астраханська, буд. 9-17, протягом періоду з 01.07.2015р. по 30.09.2016р.

Державна служба зайнятості сплатила на рахунок ТОВа «Одесем-К» грошові кошти у загальному розмірі 308310,24грн. на виконання взятих на себе зобовязань за договорами про охорону вищезазначеного обєкта, що підтверджується платіжними дорученнями та виписками по особовому рахунку позивача (т.1, а.с.63-86) та актами наданих послуг (т.1 а.с.134-152, 159, 188), копії яких наявні в матеріалах справи.

Разом з цим, у листопаді 2016 року Державний центр зайнятості звернувся до господарського суду Одеської області позовом до Приватного підприємства «Строй-Систем», в якому просив суд розірвати договір підряду №155 від 22.12.2010р., укладений між сторонами по справі та зобовязати ПП «Строй-Систем» повернути за актом обєкт незавершеного будівництва за адресою: м.Київ, вул.Астраханська,9-17 та проектно-кошторисну документацію, отриману відповідно до договору підряду від 22.12.2010р. №155 (справа №916/4529/14).

Рішенням господарського суду Одеської області від 12.01.2015р. по справі №916/4529/14 (залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 25.08.2015р.) , позов Державного центру зайнятості задоволено частково - зобовязано ПП «Строй-Систем» повернути позивачу за актом обєкт незавершеного будівництва за адресою: м. Київ, вул. Астраханська, буд. 9-17, та проектно-кошторисну документацію, отриману відповідно до Договору підряду від 22.12.2010 р. № 55.

27.01.2015р. на виконання вищезазначеного рішення господарським судом Одеської області було видано відповідні накази.

Відповідно до ч.3 ст.35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Під час розгляду справи №916/4529/14 господарським судом було встановлено, що листом від 27.04.2013р. №45 ПП «Строй-Систем» заперечувало проти розірвання договору підряду, про розірвання якого останній був повідомлений листом №Д-4-16-1995/0/6-13 від 10.04.2013р., та зазначало, що затримка, яка мала місце під час виконання договору підряду №155 від 22.12.2010р., виникла в результаті неправомірних дій замовника. Також було встановлено, що розірвання договору підряду №155 від 22.12.2010р. в односторонньому порядку не потребує згоди ПП «Строй-Систем», отже, договір є розірваним у односторонньому порядку внаслідок відмови Державного центру зайнятості від договору підряду шляхом надіслання на адресу відповідача листа №Д-4-16-1995/0/6-13 від 10.04.2013р. Викладене стало підставою для припинення провадження у справі №916/4529/14 в частині позовних вимог Державного центру зайнятості до ПП „Строй-Систем» про розірвання договору підряду.

Станом як на момент розгляду справи №916/256/16 судом першої інстанції, так і на момент апеляційного перегляду справи рішення господарського суду від 12.01.2015р. по справі №916/4529/14, на виконання якого було видано наказ від 27.01.2015р., відповідачем виконане не було, що, підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження ВП №50507411 від 30.06.2016р. з примусового виконання наказу №916/4529/14 від 27.01.2015р. (копія якої наявна в матеріалах справи т.1, а.с.36-37).

17.06.2016р. Державна служба зайнятості надіслала ПП «Строй-Систем» претензію про відшкодування збитків, завданих відповідачем в результаті неналежного виконання зобовязань, прийнятих на себе за договором підряду №155 від 22.12.2010р., у розмірі 278024,96 грн.

ПП «Строй-Систем» листом від 22.07.2016р. за №22/07 (у відповідь на претензію від 17.06.2016р.) повідомило позивача про необґрунтованість та безпідставність заявленої вимоги, у звязку із чим відповідач відмовився відшкодувати на користь Державної служби зайнятості грошові кошти у розмірі 278024,96грн.

Звертаючись до суду з позовом Державна служба зайнятості (центральний апарат) зазначила, що кошти у розмірі 308310,24грн. є збитками, які змушений нести позивач задля охорони незавершеного будівництва обєкту; кошти підлягають стягненню з відповідача через неналежне виконання своїх зобовязань за договором підряду №155 від 22.12.2010р. (неповернення обєкта незавершеного будівництва).

Суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог з огляду наступного.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Застосування такого способу захисту прав як відшкодування збитків визначається положенням ст.22 ЦК України і проводиться як у договірних зобов'язаннях (ст.611 ЦК України), так і в позадоговірних зобов'язаннях (глава 82 ЦК України «Відшкодування шкоди»), якщо порушенням цивільного права особи їй завдано майнову шкоду.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Згідно із ч.1 ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди втілено у статті 1166 ЦК України, відповідно до частини першої якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Стаття 1192 ЦК України визначає два способи відшкодування шкоди: з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

Зі змісту статей 614, 623 ЦК України та статті 226 ГК України вбачається, що для застосування такого заходу відповідальності, як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) порушення зобов'язання; 2) збитки; 3) причинний зв'язок між порушенням зобов'язання та збитками; 4) вина. За відсутності хоча б одного з цих елементів підстави для цивільної відповідальності відсутні.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для притягнення до відповідальності у вигляді стягнення збитків необхідна наявність складу цивільного правопорушення, а саме: вина особи, яка заподіяла шкоду; протиправна поведінка заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв?язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача. Відсутність одного з елементів складу цивільного правопорушення, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за заподіяну шкоду, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Враховуючи вищезазначені приписи законодавства, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції щодо необхідності дослідження наявності або відсутності в діях ПП «Строй-Систем» елементів складу цивільного/господарського порушення для вирішення питання про притягнення останнього до відповідальності у вигляді стягнення збитків.

Щодо наявності/відсутності в діях ПП «Строй-Систем» факту протиправної поведінки.

Згідно із ч.2 ст. 509 ЦК України зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Зобовязання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст.626, ч.1 ст.526 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч.1 ст.179 ГК України майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із ч.ч.1,4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Договір підряду №155 від 22.12.2010р., було розірвано Державною службою зайнятості у односторонньому порядку шляхом надсилання на адресу ПП «Строй-Систем» повідомлення від 10.04.2013р.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Згідно із п.1 ч.1 ст.611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Отже правовим наслідком розірвання договору в односторонньому порядку є припинення зобовязання сторін за таким договором, які вважаються припиненими з моменту розірвання договору, тобто в даному випадку момент розірвання договору та припинення зобовязання співпадають у часі. Разом з цим, сторони договору після його розірвання не звільняються від відповідальності за неналежне виконання прийнятих на себе зобовязань, які мали місце під час дії такого договору.

Разом з цим, витрати - грошові кошти у розмірі 308310,24грн., були понесені Державною службою зайнятості після розірвання договору підряду в односторонньому порядку, оскільки відповідач був повідомлений про розірвання договору листом № Д-4-16-1995/0/6-13 від 10.04.2013р., а договір між Державним центром зайнятості та ТОВом «Одесем-К» був укладений більше ніж через рік потому - 04.11.2014р., що свідчить про сплив значного часу з моменту розірвання договору.

Місцевий господарський суд також правомірно відхилив доводи позивача в частині посилання Державної служби зайнятості на непередавання відповідачем за актом обєкт незавершеного будівництва за адресою: м. Київ, вул. Астраханська, буд. 9-17, та проектно-кошторисної документації, отриманої відповідно до Договору підряду №155, як на існування причинно-наслідкового звязку між протиправною поведінкою та завданими збитками, оскільки такий звязок відсутній: навіть у разі вчинення відповідачем вищезазначених дій (вчасна передача обєкта за Актом) позивач у будь-якому разі ніс би витрати, повязані з охороною обєкту за адресою: м. Київ, вул. Астраханська, буд. 9-17.

Отже з огляду на відсутність у діях відповідача протиправної поведінки та причинно-наслідкового звязку між понесеними витратами та бездіяльністю відповідача як елементів складу цивільного правопорушення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Державної служби зайнятості.

Майже усі доводи апеляційної скарги Державної служби зайнятості зводяться до мотивів, які наводились позивачем як підстава для задоволення позовних вимог під час розгляду справи судом першої інстанції, були досліджені як місцевим господарським судом так і судом апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення; ці доводи не спростовують відсутності у діях відповідача елементів складу правопорушення, не свідчать про неправильність висновку про відмову у позові місцевого господарського суду та підставою для скасування рішення слугувати не спроможні.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення господарського суду Одеської області від 12.04.2017р. відповідає обставинам справи та нормам чинного законодавства, зміні або скасуванню не підлягає, а відтак, залишається без змін.

Керуючись ст.ст.99, 101-103, 105 ГПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Одеської області від 12.04.2017р. у справі №916/2560/16 залишити без змін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 11.09.2017р.

Головуючий суддя Мишкіна М.А.

Суддя Будішевська Л.О.

Суддя Таран С.В.