РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2017Справа №910/10472/17
За позовом Товарисва з обмеженою відповідальністю "Хілті (Україна) Лтд"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аеробуд"

про стягнення 151970,78 грн.

Суддя Мельник В.І.

Представники:

Від позивача Новиков А.С., довіреність №53 від 16.06.2017

Від відповідача не з?явився

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Хілті (Україна) Лтд" подало на розгляд Господарського суду міста Києва позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аеробуд" про стягнення 151970,78 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.06.2017 порушено провадження у справі №910/10472/17 та призначено розгляд на 24.07.2017.

24.07.2017 відділом діловодства суду від представника позивача отримано додаткові документи по справі.

В судове засідання 24.07.2017 представник позивача з?явився, надав суду усні пояснення у справі.

В судове засідання 24.07.2017 представник відповідача не з?явився, вмотивованих заяв та клопотань до суду не направив.

Ухвалою суду від 24.07.2017 відкладено розгляд справи на 04.09.2017.

В судове засідання 04.09.2017 представник позивача з'явився, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання 04.09.2017 представник відповідача не з'явився, причини неявки суду не повідомив, вмотивованих заяв та клопотань до суду не направив.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 04.09.2017 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судовому засіданні оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, Господарський суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

13.04.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Хілті (Україна» ЛТД», як постачальником та Приватним акціонерним товариством «АЕРОБУД», як покупцем було укладено Договір поставки та сервісного обслуговування №771-вп, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується передавати у власність покупця товар, а покупець зобов'язується приймати та своєчасно оплачувати товар а умовах договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору ціна на товар визначається у національній валюті - гривні на кожну партію окремо. Ціна на товар в партії вказується у специфікації (у разі її наявності), в рахунку-фактурі та видатковій накладній постачальника. Сторони домовились, що у разі відсутності специфікації, факт підписання представником покупця видаткової накладної на товар є підтвердженням згоди покупця з обсягом, асортиментом, кількістю та ціною на товар, що поставляється в конкретній партії.

Загальна сума даного Договору складає сумарну вартість партій товару, поставлених постачальником за цим договором, зазначену у видаткових накладних на кожну партію товару ( п. 2.2 Договору).

Згідно п. 3.1 Договору поставка товару здійснюється на умовах EXW склад постачальника: Київська область, м. Вишневе, вул. Київська, 6В або постачальник забезпечує поставку товару на склад покупця ( м. Київ, вул. Пшенична, 4) з подальшою оплатою покупцем вартості доставки відповідно до п. 3.4.

Відповідно до п. 7.1 Договору, останній набуває чинності х моменту його підписання сторонами та діє до 13.04.2013, але не раніше моменту повного та належного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань. Подальша пролонгація Договору може відбуватися шляхом укладення сторонами відповідної додаткової угоди із зазначенням нового строку дії Договору. Закінчення строку цього Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії Договору.

12.04.2013 між позивачем та відповідачем укладено Додаткову угоду №1 до договору поставки та сервісного обслуговування №771-вп від 13.04.2012, відповідно до якої сторони погодили, продовжити строк дії Договору відповідно до п. 7.1 вищевказаного Договору на 1 рік. Таким чином, Договір який вступив в дію 13.04.2012 є чинним до 13.04.2014.

09.04.2014 між позивачем та відповідачем укладено Додаткову угоду №2до договору поставки та сервісного обслуговування №771-вп від 13.04.2012, відповідно до якої сторони погодили, продовжити строк дії Договору відповідно до п. 7.1 вищевказаного Договору на 1 рік. Таким чином, Договір який вступив в дію 13.04.2012 є чинним до 13.04.2015.

Позивач зазначив, що протягом періоду з січня по серпень 2015 р. відповідачем в повному обсязі оплачувались отримані від позивача товари. В той же час, починаючи з серпня 2015 р. заборгованість відповідача перед позивачем накопичувалась і досягла суми 130989,55 грн. станом на 16.02.2016.

Гарантійним листом №60 від 15.02.2016 відповідач гарантував погасити заборгованість перед позивачем до 01.06.2016.

У зв'язку із тим, що відповідач не здійснював в подальшому погашення боргу, позивач надіслав відповідачу претензію № 34 від 22.03.2016 р. з вимогою сплатити заборгованість за товар у сумі 131023,56 грн., але відповіді на претензію не надав, оплату заборгованості не здійснив.

В зв'язку із не виконанням взятих на себе зобов'язань, щодо оплати заборгованості за поставлений товар у відповідача утворилась заборгованість в розмірі 130989,55 грн.

Як визначено частинами 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Аналіз умов укладеного між сторонами Договору поставки № 771-вп від 13.04.2012 свідчать про те, що за своєю правовою природою вказаний договір є договором поставки, а тому саме він та відповідні положення статей параграфів 1, 3 глави 54 Цивільного кодексу України(далі - ЦК України) та параграфа 1 глави 30 Господарського кодексу України (далі - ГК України) визначають права та обов'язки сторін зі здійснення передбаченої договором поставки товару та її оплати.

Частиною 1 ст. 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні -покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Частиною 2 ст. 712 ЦК України також передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (526 ЦК України). Одностороння відмова від зобов'язання, в силу ст. 525 ЦК України, не допускається.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи наведене, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 130989,55 грн. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Крім суми основної заборгованості позивача просить суд стягнути із відповідача 3% річних в розмірі 3952,59 грн. та інфляційні втрати в розмірі 17028,64 грн.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що дії відповідача є порушенням грошового зобов'язання, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Суд, враховує наявний розрахунок позивача 3% річних з простроченої суми та інфляційних, а оскілки відповідач не подав свій контррозрахунок у суду відсутні підстави відхиляти вимоги позивача про стягнення з відповідача 3952,59 грн. - 3% річних та 17028,64 інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за витрати, пов'язані з розглядом справи, при задоволенні позову покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 49,75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аеробуд» (03680, м. Київ, вул. Пшенична, 4, ідентифікаційний номер 21598792) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Хілті (Україна) ЛТД» (04080, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, б. 15/15, ідентифікаційний номер 23162194) основну заборгованість в розмірі 130989 (сто тридцять тисяч дев'ятсот вісімдесят дев'ять) грн. 55 коп., інфляційні нарахування в розмірі 17028 (сімнадцять тисяч двадцять вісім) грн. 64 коп., 3% річних в розмірі 3952 (три тисячі дев'ятсот п'ятдесят дві) грн. 59 коп., судовий збір у розмірі 2279 (дві тисячі двісті сімдесят дев'ять) грн. 56 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги (ч. 1 ст. 93 ГПК України), якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 05.09.2017

Суддя Мельник В.І.