донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

13.09.2017 року справа №908/981/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: судді: За участю представників сторін: від апелянта від кредиторів від боржника розпорядник майна Мартюхіна Н.О. Будко Н.В., Малашкевич С.А. Стародумова А.С. - за довіреністю №53/08-01-10-08 від 19.07.2017 року; не з'явились; не з'явились; не з'явився;
розглянувши апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області, м. Запоріжжя
на ухвалу господарського суду Запорізької області
від12.07.2017 року
у справі№908/981/17 (суддя Кричмаржевський В.А.)
за заявою ініціюючого кредитора Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт", м. Київ
до боржника розпорядник майнаПублічного акціонерного товариства "Топаз", м. Запоріжжя арбітражний керуючий Федоренко Д.В., м. Київ
пробанкрутство

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 12.07.2017 року у справі №908/981/17 заяву Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (далі за текстом - ГУ ДФС у Запорізькій області) про визнання кредиторських вимог до боржника Публічного акціонерного товариства "Топаз" (далі за текстом - ПАТ "Топаз") у розмірі 21260309,98 грн. повернуто заявнику без розгляду на підставі ч. 2 ст. 24 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Не погодившись з ухвалою прийнятою судом першої інстанції, заявник - ГУ ДФС у Запорізькій області звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Запорізької області від 12.07.2017 року у справі №908/981/17 та прийняти нове рішення, яким заяву про визнання грошових вимог ГУ ДФС у Запорізькій області прийняти до розгляду.

Апелянт вважає, що ухвала місцевого господарського суду прийнята із неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуваннм норм матеріального права, а висновки, викладені в ухвалі місцевого господарського суду не відповідають обставинам справи. Вважає, що ГУ ДФС було усунуто зазначені в ухвалі від 04.07.2017 року недоліки, про що свідчить фактична сплата судового збору - 06.07.2017 року за платіжним дорученням №710. Наголошує, що заявником було вчасно виконано вимоги суду викладені в ухвалі від 04.07.2017 року, про те суд не пересвідчився чи сплинув наданий п'ятиденний строк для усунення недоліків, та помилково повернув без розгляду заяву ГУ ДФС у Запорізькій області з грошовими вимоги до боржника, яка подана з дотриманням вимог закону.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.08.2017 року для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів та визначено у наступному складі: Мартюхіна Н.О. - головуючий (суддя-доповідач), судді Агапов О.Л., Москальова І.В.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 18.08.2017 року апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 30.08.2017 року о 14 год. 30 хв.

Розпорядженням керівника апарату суду №1515 від 29.08.2017 року, у зв'язку з перебуванням судді - члена колегії Москальової І.В. у відпустці на дату розгляду справи, призначено повторний автоматизований розподіл справи №908/981/17.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.08.2017 року змінено відсутню суддю та визначено наступний склад колегії суддів: Мартюхіна Н.О. - головуючий (суддя-доповідач), судді Агапов О.Л., Будко Н.В.

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов через канцелярію суду 29.08.2017 року, ініціюючий кредитор заперечив проти доводів викладених в апеляційній скарзі про що вказав про їх безпідставність, просив суд ухвалу господарського суду Запорізької області від 12.07.2017 року у справі №908/981/17 залишити без змін.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 30.08.2017 року відкладено розгляд апеляційної скарги на 13.09.2017 о 14 год. 50 хв. Крім того, зобов'язано господарський суд Запорізької області та ГУ ДФС у Запорізькій області направити до Донецького апеляційного господарського суду необхідні додаткові матеріали справи та документи.

В запереченнях на апеляційну скаргу, які надійшли через канцелярію суду 11.09.2017 року від арбітражного керуючого Федоренко Д.В., розпорядник майна ПАТ "Топаз" просив залишити ухвалу господарського суду Запорізької області від 12.07.2017 року у справі №908/981/17 без змін.

Розпорядженням керівника апарату суду №1637 від 12.09.2017 року, у зв'язку із звільненням у відставку судді - члена колегії Агапова О.Л., призначено повторний автоматизований розподіл справи №908/981/17.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.09.2017 року визначено наступний склад колегії суддів: Мартюхіна Н.О. - головуючий (суддя-доповідач), судді Будко Н.В., Малашкевич С.А.

12.09.2017 року через канцелярію суду надійшли додаткові матеріали справи №908/981/17, які стосуються повернення заяви ГУ ДФС у Запорізькій області з грошовими вимогами до боржника.

12.09.2017 року через канцелярію суду від ГУ ДФС у Запорізькій області надійшли додаткові пояснення на виконання вимог ухвали суду від 30.08.2017 року.

В судовому засіданні, призначеному на 13.09.2017 року, була присутня представник ГУ ДФС у Запорізькій області, яка підтримала доводи викладені в апеляційній скарзі, просила суд скасувати ухвалу господарського суду Запорізької області від 12.07.2017 року у справі №908/981/17 та прийняти нове рішення, яким заяву про визнання грошових вимог ГУ ДФС у Запорізькій області прийняти до розгляду.

Представники кредиторів, боржника та розпорядник майна у судове засідання 13.09.2017 року не з'явились. Відповідно до ст. 98 ГПК України про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином. Явка не визнавалася судом обов'язковою.

Особливості меж перегляду справи в апеляційній інстанції, передбачені нормами ст. 101 ГПК України, які полягають у тому, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Нормами частини 2 цієї статті передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду встановила наступне.

З матеріалів справи встановлено, що ухвалою господарського суду Запорізької області від 30.05.2017 року порушено провадження у справі про банкрутство ПАТ "Топаз", визнано безспірні грошові вимоги Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" до боржника у розмірі - 174324208,38 грн., введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Федоренка Д.В.

Оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство ПАТ "Топаз" оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України 30.05.017 року за №43303.

03.07.2017 року до господарського суду Запорізької області надійшла заява ГУ ДФС у Запорізькій про визнання кредиторських вимог до боржника у розмірі - 21260309,98 грн.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 04.07.2017 року заявника - ГУ ДФС у Запорізькій області зобов'язано у строк до 10.07.2017 року усунути недоліки та представити суду докази сплати судового збору в установленому порядку та розмірі.

У зв'язку із тим, що зазначені вище недоліки не усунуті, - вимоги ухвали від 04.07.2017 року заявником не виконані, ухвалою господарського суду Запорізької області від 12.07.2017 року заяву ГУ ДФС у Запорізькій області повернуто заявнику без розгляду.

Повертаючи заяву з грошовими вимогами без розгляду господарський суд першої інстанції виходив з того, що заявником - ГУ ДФС у Запорізькій області не були усунуті недоліки в заяві з вимогами до боржника у встановлений судом строк та не було надано доказів сплати судового збору за подану заяву, у зв'язку із чим повернув її без розгляду на підставі ч. 2 ст. 24 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Проте, з даним висновком місцевого господарського суду колегія суддів Донецького апеляційного суду погодитись не може, з наступних підстав.

Згідно до приписів ч. 2 ст. 41 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Статтею 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначено, що конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Заява кредитора має містити найменування господарського суду, до якого подається заява; ім'я або найменування боржника, його місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи та реєстраційний номер облікової картки платника податків (за наявності); ім'я або найменування кредитора, його місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи та реєстраційний номер облікової картки платника податків (за наявності); розмір вимог кредитора до боржника з окремим зазначенням суми неустойки (штрафу, пені); виклад обставин, які підтверджують вимоги до боржника, та їх обґрунтування; відомості про наявність заставного майна боржника, яке є забезпеченням вимог; перелік документів, які додаються до заяви.

До заяви в обов'язковому порядку додаються докази сплати судового збору, докази надсилання копії заяви боржнику і розпоряднику майна, а також документи, які підтверджують грошові вимоги до боржника.

Господарський суд зобов'язаний прийняти заяву кредитора, подану з дотриманням вимог цього Закону та Господарського процесуального кодексу України, про що виноситься ухвала, в якій зазначається дата розгляду заяви.

Згідно з ст. 24 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" господарський суд не пізніше п'яти днів з дня надходження заяви конкурсного кредитора здійснює перевірку її відповідності вимогам цього Закону.

У разі якщо заяву конкурсного кредитора подано без дотримання вимог ч. 3 ст. 23 цього Закону, господарський суд письмово повідомляє заявника про недоліки заяви та строк, протягом якого він зобов'язаний їх усунути.

Так, з матеріалів оскарження ухвали вбачається, що ГУ ДФС у Запорізькій області звернулось до господарського суду Запорізької області із заявою з грошовими вимогами до боржника, в якій просило визнати грошові вимоги до боржника, що складаються з суми 21260309,98 грн. боргу та 3200,00 грн. судового збору.

Приймаючи оскаржувану ухвалу та залишаючи заяву без розгляду, господарський суд першої інстанції зазначив, що заявником до заяви про визнання грошових вимог не додано доказів сплати судового збору та вказані недоліки у встановлений судом п'ятиденний строк не усунені, а тому, суд вирішив повернути заяву про визнання грошових вимог на підставі ч. 2 ст. 24 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до ст. 50 ГПК України процесуальні дії вчиняються у строки, встановлені цим Кодексом. У тих випадках, коли процесуальні строки не встановлено, вони призначаються господарським судом. Строки для вчинення процесуальних дій визначаються точною календарною датою, зазначенням події, що повинна неминуче настати, чи періодом часу. В останньому випадку дію може бути вчинено протягом всього періоду. Перебіг процесуального строку, обчислюваного роками, місяцями або днями, починається наступного дня після календарної дати або настання події, якими визначено його початок.

Згідно з ст. 24 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" господарський суд не пізніше п'яти днів з дня надходження заяви конкурсного кредитора здійснює перевірку її відповідності вимогам цього Закону. У разі якщо заяву конкурсного кредитора подано без дотримання вимог частини третьої ст. 23 цього Закону, господарський суд письмово повідомляє заявника про недоліки заяви та строк, протягом якого він зобов'язаний їх усунути. Якщо конкурсний кредитор усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до суду. В іншому випадку суд виносить ухвалу про повернення заяви. Повернення заяви з підстав, передбачених цією статтею, не перешкоджає повторному зверненню до суду у цій же справі, якщо порушення усунуто в межах строку, встановленого частиною першою ст. 23 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, заява ГУ ДФС у Запорізькій області з грошовими вимогами до боржника (вих.№7682/10/08-01 від 27.06.2017р.) надійшла до господарського суду Запорізької області - 03.07.2017 року.

Під час перевірки заяви, канцелярією господарського суду Запорізької області не виявлено в додатках (п. 1) документу про сплату судового збору, у зв'язку з чим складено акт від 03.07.2017 року. Вказаний акт був відправлений на адресу заявника 04.07.2017 року відповідно до вимог Інструкції з діловодства в господарських судах України (відповідно до відбитку штемпелю вихідної кореспонденції).

Матеріалами справи підтверджено, що ухвалу господарського суду Запорізької області від 04.07.2017 року, якою було встановлено для заявника строк для усунення недоліків заяви про визнання грошових вимог до 10.07.2017 року включно та зобов'язано ГУ ДФС у Запорізькій області надати докази сплати судового збору в установленому Законом України "Про судовий збір" порядку та розмірі, надіслано судом на адресу ГУ ДФС - 04.07.2017 року.

Зі списку згрупованих поштових відправлень, за штрихкодовим ідентифікатором №701, судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвала господарського суду Запорізької області від 04.07.2017 року про зобов'язання ГУ ДФС у Запорізькій області виправити допущені в заяві недоліки отримана заявником - 06.07.2017 року, тобто враховуючи, що наступним днем є 07.07.2017 року - п'ятниця, за 1 робочий день до закінчення встановленого судом строку. Обставини справи свідчать про те, що заявнику для усунення недоліків надано судом фактично один робочий день.

Судом першої інстанції не враховано, що заявником є юридична особа - орган державної влади, який не звільнений від сплати судового збору, оскільки позбавлений пільг відповідно до Закону України "Про судовий збір" в редакції від 01.09.2015 року.

Оформлення платіжних документів пов'язаних зі сплатою судового збору відповідно до приписів ч. 1 ст. 43 Бюджетного кодексу України покладено на Державну казначейську службу України, яка забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України. Взявши до уваги положення наведених вище норм, слід дійти висновку, що заявник - фіскальний орган, є в певній мірі обмеженим в користуванні наявними на його рахунках грошовими коштами для сплати судового збору, оскільки неспроможний вільно розпоряджатись наявними на рахунках коштами, а лише здійснює запити до обслуговуючої служби для скерування певної суми на ті чи інші необхідні витрати пов'язані із власним функціонуванням.

Крім того судом першої інстанції не встановлено в оскаржуваній ухвалі фактичний день надходження ухвали від 04.07.2017 року про зобов'язання усунути недоліки до заявника - ГУ ДФС у Запорізькій області, та не зазначено про наявність чи відсутність у останнього реальної можливості виконання її вимог.

Таким чином, на переконання судової колегії, встановлений судом першої інстанції строк для усунення недоліків, з огляду на встановлені обставини, не може вважатись достатнім для своєчасного вжиття кредитором необхідних дій спрямованих на усунення недоліків, визначених судом, що призвело до неможливості усунення вказаних недоліків у строк встановлений судом та, з огляду на приписи ч. 3 ст. 24 та ч. 4 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що мало наслідком позбавлення фіскальної служби розгляду її вимог (в значній для Державного бюджету України сумі - більш ніж 20 млн. грн), як конкурсного кредитора.

Також слід відзначити, що дізнавшись про необхідність усунення недоліків, витребуваний судом доказ міг бути направлений заявником - ГУ ДФС у Запорізькій області на адресу суду також й засобами поштового зв'язку, що з урахування визначеного в Нормативах та нормативних строках пересилання поштових відправлень, затвердженого Наказом Міністерства інфраструктури України 28.11.2013 року №958, часу поштового перебігу (п. 1 ч. 1 розд. ІІ - для місцевої Д+2), очевидно не є співрозмірним строку визначеному судом для усунення недоліків. Тобто, навіть своєчасно виконавши вимоги суду, шляхом направлення необхідних доказів засобами поштового зв'язку, саме в той день коли ГУ ДФС у Запорізькій області стало відомо про необхідність усунення недоліків - 06.07.2017 року, поштове відправлення могло не надійти до господарського суду Запорізької області в межах визначеного строку до 10.07.2017 року, чого в порушення вимог процесуального законодавства судом враховано не було.

Наведене стало причиною тих обставин, що судом першої інстанції не було обґрунтовано перевірено чи отримано особою ухвалу про встановлення строку для виправлення недоліків заяви та, як наслідок, чи мала така особа можливість виправити недоліки впродовж встановленого строку, способом яким вона вважає за необхідне.

При цьому, заявник апеляційної скарги посилається на належне виконання вимог суду, на підтвердження чого надає платіжне доручення №710 від 06.07.2017 року про сплату 3200,00 грн. судового збору, яке було направлене до суду першої інстанції згідно супровідного листа ГУ ДФС у Запорізькій області №1011/10/08-29-10 від 07.07.2017 року.

Дослідивши надані заявником апеляційної скарги документи, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 6 Закон України "Про судовий збір" судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі.

Згідно з ст. 9 Закону України "Про судовий збір" (зі змінами внесеними Законом України від 22.05.2015 року №484-VIII) судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Таким чином, у разі виникнення сумнівів щодо зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, суду необхідно перед відкриттям провадження у справі перевірити стан зарахування коштів, про що складається відповідна довідка.

З матеріалів справи вбачається, що заявником - ГУ ДФС у Запорізькій області при подачі заяви не було надано доказів на підтвердження сплати судового збору та у встановлений судом строк не подано квитанцію від 06.07.2017 року. Проте місцевому суду на виконання ст. 9 Закону України "Про судовий збір" перед поверненням без розгляду заяви ГУ ДФС у Запорізькій області слід було перевірити зарахування сплаченого судового збору до державного бюджету.

Так, на підставі відомостей наявних в комп'ютерній програмі "Діловодство спеціалізованого суду" у розділі "Реєстр оплат із Казначейства" за пошуковим параметром коду ЄДРПО ГУ ДФС у Запорізькій області (39396146) в господарського суду Запорізької області була можливість перевірити зарахування сплаченої ще 06.07.2017 року суми судового збору та перерахованої до Державного бюджету України за платіжним дорученням №710.

Тобто, починаючи з 06.07.2017 року та до моменту винесення оскаржуваної ухвали - 12.07.2017 року, у господарського суду першої інстанції були всі наявні можливості самостійно пересвідчитись у виконанні ГУ ДФС у Запорізькій області вимог суду шляхом сплати судового збору, здійснивши необхідну перевірку стану зарахування коштів за параметром пошуку коду ЄДРПО 39396146 в електронній базі даних.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність доказів оплати заявником судового збору в належному порядку та розмірі, за відсутності перевірки зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, оскільки вимоги суду заявником фактично були виконані, такий доказ міг бути сформований судом самостійно у вигляді відповідної довідки.

Зазначення судом першої інстанції про те, що недоліки не усунуті заявником станом на 12.07.2017 року суттєвого юридичного значення не має, оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" повернення заяви кредитора є наслідком не усунення заявником недоліків не у будь-який строк, а саме у строк встановлений судом.

До того ж, колегія суддів відзначає, що ухвала суду першої інстанції від 04.07.2016 року не містить жодних посилань на те, що недоліки можуть бути усунені і в інший більш пізній термін. Не містить таких умов й чинне законодавство, оскільки визначений судом строк для усунення недоліків є присічним та продовженню або поновленню не підлягає, що в даному випадку, з урахуванням надання фактично одноденного строку, позбавило заявника для пред'явлення своїх грошових вимог до боржника, як конкурсних.

Рівність та недопустимість порушення прав особи є не тільки конституційними принципами національної правової системи України, а й фундаментальними цінностями світового співтовариства, на чому наголошено у міжнародних правових актах з питань захисту прав і свобод людини і громадянина, зокрема у Міжнародному пакті про громадянські і політичні права, Конвенції про захист прав і основоположних свобод, ратифікованих Україною та у Загальній декларації прав людини

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або становить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що п. 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов'язків. У такий спосіб здійснюється "право на суд", яке відповідно до практики Суду включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати "вирішення" спору судом (рішення у справах Буланов та Купчик проти України, №№ 7714/06 та 23654/08 від 09.12.2010 року, Чуйкіна проти України № 28924/04 від 13.01.2011 року).

Враховуючи наведене, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що судом першої інстанції було позбавлено заявника можливості виконати вимоги ухвали господарського суду Запорізької області від 04.07.2017 року та усунути недоліки, що були допущені при подані заяви з грошовими вимогами до боржника, а також судом першої інстанції на виконання ст. 9 Закону України "Про судовий збір" не було перевірено фактичну сплату, - виконання заявником вимог суду та зарахування судового збору, що призвело до помилкового висновку про необхідність повернення заяви без розгляду.

Згідно з ст. 104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 106 ГПК України, у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвал про відмову у прийнятті позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, припинення провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу заявника апеляційної скарги на те, що його вимога: - прийняти до розгляду заяву з грошовими вимогами, не входить до компетенції господарського суду апеляційної інстанції, який у випадку скасування ухвали про повернення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду, на виконання ч. 7 ст. 106 ГПК України, зобов'язаний передати на розгляд місцевого господарського суду таку заяву.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що господарським судом Запорізької області було порушено норми процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на неправильне формулювання вимог заявником, ухвала господарського суду Запорізької області від 12.07.2017 року скасуванню, а заява ГУ ДФС в Запорізької області з грошовими вимогами до боржника направленню до господарського суду Запорізької області для розгляду.

Крім того, враховуючи відсутність оригіналу заяви з додатками в матеріалах справи, господарському суду першої інстанції під час підготовки справи до розгляду слід витребувати необхідні документи у заявника.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 104, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області, м. Запоріжжя, на ухвалу господарського суду Запорізької області області від 12.07.2017 року у справі №908/981/17 - задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду Запорізької області від 12.07.2017 року у справі №908/981/17 - скасувати.

Заяву Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області про визнання кредиторських вимог до боржника Публічного акціонерного товариства "Топаз" у справі №908/981/17 направити до господарського суду Запорізької області для розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.О. Мартюхіна

Судді Н.В. Будко

С.А. Малашкевич