КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" серпня 2017 р. Справа№ 910/18822/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Зубець Л.П.

Смірнової Л.Г.

секретар судового засідання Борух А.С.

за участю представників:

від позивача за первісним позовом: Лисий В.І. - за належним чином оформленою довіреністю;

від відповідача за первісним позовом: ОСОБА_3 - за належним чином оформленою довіреністю; ОСОБА_4 - особисто;

розглянувши апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області

на рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2016р.

по справі №910/18822/16 (суддя Спичак О.М.)

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області

до відповідача ОСОБА_4

про розірвання договору та повернення майна

та за зустрічним позовом ОСОБА_4

до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області

про внесення змін до договору,-

ВСТАНОВИВ:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Житомирській області звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_4 про розірвання договору купівлі-продажу та повернення об'єкта незавершеного будівництва у державну власність.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_4 не виконав зобов'язань, визначених приватизаційним договором №2-273 від 27.02.2003р., з урахуванням змін до нього згідно із судовим рішенням, і не вчинив дій по закінченню будівництва придбаного ним об'єкту незавершеного будівництва газоочисного відділення ливарного цеху в АДРЕСА_1, що є підставою для розірвання договору та повернення об'єкту продажу у власність держави.

Заперечуючи проти позову, 05.12.2016р. до суду першої інстанції ОСОБА_4 подано зустрічний позов до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області про внесення змін у договору. Позивач за зустрічним позовом просив суд доповнити розділ 7 "Відповідальність продавця" договору купівлі-продажу № 2-273 від 27.02.2003р. пунктом 7.5 в наступній редакції: "Перебіг строку виконання зобов'язань з добудови об'єкту розпочинається з моменту отримання покупцем прав користування земельною ділянкою та дозволу на виконання будівельних робіт в установленому порядку".

Зустрічний позов обґрунтований тим, що органом приватизації не вирішене питання виділення земельної ділянки під об'єкт незавершеного будівництва - газоочисного відділення ливарного цеху в АДРЕСА_1, що суттєво впливає на строк виконання зобов'язань з добудови об'єкту за договором №2-273 від 27.02.2003р.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.12.2016р. у задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Житомирській області звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване рішення в частині відмови в задоволенні первісного позову як незаконне та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення первісного позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права, яке регулює правовідносини приватизації державного майна, і не залучив до участі у справі в якості третьої особи ПАТ "Малинський дослідно-експериментальний ливарно-механічний завод".

Крім того, скаржник зазначав, що підставою для розірвання договору купівлі-продажу, укладеного в процесі приватизації об'єкта державного майна, є встановлені органом приватизації обставини невиконання покупцем зобов'язань за договором купівлі-продажу.

Апелянт вказував, що на виконання умов приватизаційного договору сторони склали акт приймання-передачі документів, і покупець отримав проектно-кошторисну документацію на незавершене будівництво газоочисного відділення ливарного цеху Малинського дослідно-експерементального заводу, включаючи рішення Малинської міської ради №277 від 10.07.1980р. та акт відведення земельної ділянки від 10.02.1983р. разом з генеральним планом ділянки.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного господарського суду від 26.05.2017р. визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Кропивна Л.В. судді: Дідиченко М.А., Смірнова Л.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.05.2017р. апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області прийнято до провадження та призначено до розгляду на 21.06.2017р.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 20.06.2017р., у зв'язку з перебуванням судді Смірнової Л.Г. на лікарняному, змінено та сформовано новий склад колегії: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Руденко М.А., Дідиченко М.А.

08.06.2017р. до Київського апеляційного господарського суду від відповідача за первісним позовом надійшов відзив із запереченнями на апеляційну скаргу.

В судових засіданнях неодноразово оголошувалась перерва.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 19.08.2017р., у зв'язку з перебуванням суддів Руденко М.А., Дідиченко М.А. у відпустках, змінено та сформовано новий склад колегії: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Смірнова Л.Г., Зубець Л.П.

26.06.2017р. до Київського апеляційного господарського суду від відповідача за первісним позовом надійшли доповнення до відзиву із запереченнями на апеляційну скаргу.

21.08.2017р. до Київського апеляційного господарського суду від відповідача за первісним позовом надійшло клопотання про фіксування судового засідання, яке задоволено колегією суддів.

21.08.2017р. до Київського апеляційного господарського суду від відповідача за первісним позовом надійшло клопотання про відвід головуючого судді у даній справі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.08.2017р. відмовлено у задоволенні клопотання про відвід головуючого судді.

21.08.2017р. у судовому засіданні відповідачем за зустрічним позовом надано клопотання про винесення окремої ухвали, у зв'язку з бездіяльністю посадових осіб Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області щодо вирішення земельних питань та притягнення винних осіб до відповідальності.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення сторін, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 27.02.2003р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Житомирській області (продавець) та ОСОБА_4 (покупець) укладено договір №2-273 купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва - газоочисного відділення ливарного цеху в АДРЕСА_1, відповідно до умов якого продавець зобов'язується передати у власність покупцеві незавершений будівництвом об'єкт державної форми власності - газоочисне відділення ливарного цеху, який перебуває на балансі ВАТ "Сервіс" та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на земельній ділянці 0,3 га.

У договорі вказано, що питання придбання або оренди земельної ділянки, на якій розташований об'єкт незавершеного будівництва, покупець вирішує з органами місцевого самоврядування після набуття ним права власності. Покупець зобов'язується прийняти об'єкт незавершеного будівництва і сплатити за нього ціну відповідно до умов, що визначені в договорі.

Згідно пункту 1.2 договору право власності на об'єкт незавершеного будівництва виникає у покупця з моменту підписання акта приймання-передачі.

У пункті 5.3 договору сторони погодили, що покупець зобов'язаний виконувати умови продажу об'єкта на аукціоні, в тому числі умову про завершення будівництва протягом 5 років.

14.04.2003р. на виконання умов договору продавцем передано, а покупцем прийнято державне майно - незавершене будівництвом газоочисне відділення ливарного цеху, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, про що сторонами складено та підписано акт приймання-передачі.

Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Житомирській області проведено поточну перевірку виконання умов договору купівлі-продажу №2-273 від 28.02.2013р., що підтверджується актом б/н від 27.04.2016р., яким встановлено, що умови договору не виконуються, будівництво об'єкту не завершено.

Посилаючись на невиконання покупцем умов договору №2-273 від 28.02.2013р. в частині закінчення будівництва протягом 5 років, позивач за первісним позовом направив ОСОБА_4 претензію №05/1659 від 29.04.2016р. про розірвання договору з проектом договору про його розірвання за згодою сторін.

Проте, у добровільному порядку покупець не погодився розірвати договір, придбаний об'єкт будівництвом не завершив, що стало підставою для звернення Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області до господарського суду.

Відповідач за вказаним позовом письмового відзиву не подав.

Поданий ним позов, який прийнято місцевим господарським судом до сумісного розгляду з позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області, на думку колегії суду, не є зустрічним, адже зустрічний позов має спрямовуватися на захист від вимог первісного позову.

В силу частини 5 статті 11 ЦК України лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, рішення суду визнається підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Якщо договір змінюється у судовому поряду, то зобов'язання вважається зміненим з моменту набрання рішенням суду законної сили (ч. 3 т. 653 ЦК України).

Отже, як юридичний факт, рішення суду про зміну договору виникне лише з моменту набрання рішенням суду законної сили. Вказане виключає можливість відповідачу у справі заперечувати заявлені до нього вимоги з посиланням на обставини, вірогідність виникнення яких у майбутньому не залежить від сторін.

Поряд з цим, правовий механізм приватизації державного майна, в тому числі, об'єктів незавершеного будівництва, єдиних майнових комплексів невеликих державних підприємств шляхом їх відчуження на користь одного покупця одним актом купівлі-продажу регулюється спеціальними законами, зокрема, Законом України "Про особливості приватизації об'єктів незавершеного будівництва", Законом України "Про приватизацію державного майна" та Законом України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)".

Положення вказаних Законів є спеціальними, а тому мають пріоритет перед загальною нормою ст. 651 Цивільного кодексу України щодо порядку та підстав розірвання договору. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Вищого господарського суду України від 03.10.2016р. у справі №918/39/16.

Водночас, рішенням Господарського суду міста Києва від 08.04.2011р. у справі №40/166, яке залишено без змін постановами Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2011р. та Вищого господарського суду України від 13.09.2011р., викладено абзац 1 пункту 5.3 Договору купівлі-продажу № 2-273 від 27.02.2003р. незавершеного будівництвом об'єкта в наступній редакції: "завершення будівництва протягом 5 років з моменту отримання у встановленому порядку документів, що підтверджують право користування земельною ділянкою після встановлення меж в натурі".

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З урахуванням змін до договору №2-273 від 27.02.2003р., внесено судовим актом, що набрав законної сили, покупець зобов'язаний завершити будівництво протягом 5 років з моменту отримання у встановленому порядку документів, що підтверджують право користування земельною ділянкою після встановлення меж в натурі.

За твердженнями покупця, які продавцем не спростовані, ОСОБА_4 документів, що підтверджують право користування земельною ділянкою з винесенням їх меж у натурі, не отримував. Такі обставини, на думку відповідача, вказують на те, що фактично п'ятирічний строк виконання обов'язку з завершення будівництва не почав свого перебігу.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що від дня передання йому об'єкту незавершеного будівництва покупець не сплачує плати за землю.

Доводи апелянта про те, що при підписанні акта приймання-передачі і в момент передачі покупцю об'єкту незавершеного будівництва покупцю передана проектно-кошторисна документація на незавершене будівництво газоочисного відділення ливарного цеху Малинського дослідно-експерементального заводу, рішення Малинської міської ради №277 від 10.07.1980р. та акт відведення земельної ділянки від 10.02.1983р. з генеральним планом ділянки, судова колегія оцінює критично, адже вони спрямовані на переоцінку фактів, встановлених судами усіх рівнів при розгляді справи №40/166 за участю цих же сторін.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та умов п. 5.3 Договору у редакції, викладеної у рішенні Господарського суду міста Києва від 08.04.2011р. у справі №40/166, відповідач був зобов'язаний завершити будівництво об'єкту протягом 5 років з моменту отримання права користування земельною ділянкою після встановлення меж в натурі та дозволу на виконання будівельно-монтажних робіт у встановленому порядку.

На момент прийняття судом першої інстанції рішення Регіональне відділення Фонду державного майна України по Житомирській області належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України не довело сукупності фактів, наявність яких вказує, що строк виконання відповідачем зобов'язань за договором настав. А відсутність цих обставин виключає можливість задоволення вимог Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області про розірвання договору та повернення придбаного на його підставі майна до державної власності.

У зв'язку з встановленим заява покупця про застосування строків позовної давності на вимоги продавця до задоволення не підлягає.

Доводи скаржника з приводу того, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв'язку з незалученням до справи у процесуальному статусі третьої особи без самостійних вимог ПАТ "Малинський дослідно- експериментальний ливарно-механічний завод", підлягають відхиленню, оскільки незалучення до участі у справі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору не є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Клопотання ОСОБА_4 про винесення окремої ухвали, у зв'язку з бездіяльністю посадових осіб Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області щодо вирішення земельних питань та притягнення винних осіб до відповідальності, задоволенню не підлягає у зв'язку з тим, що на момент розгляду справи ОСОБА_4 як власник об'єкту нерухомості не позбавлений права оформити право землекористування у встановленому законом порядку.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для скасування прийнятого судом першої інстанції рішення у даній справі та задоволення апеляційної скарги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покладається на апелянта.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області на рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2016р. по справі №910/18822/16 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2016р. по справі №910/18822/16 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/18822/16 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді Л.П. Зубець

Л.Г. Смірнова