ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2017р. Справа № 917/984/17

За позовом ОСОБА_1, АДРЕСА_2

до 1. Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Лан", с.Нижня Ланна, Карлівський район, Полтавська область, 29542

2. ОСОБА_2, АДРЕСА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Приватне підприємство "Ланнівський цукровий завод", вул. Миру,5, с.Ланна, Карлівський район, Полтавська область, 39541

про стягнення вартості частини майна, що належить до сплати

Суддя Гетя Н.Г.

Представники:

від позивача: не з"явився

від відповідача: 1. не з"явився

2. ОСОБА_3

від третьої особи: ОСОБА_3

Після виходу з нарадчої кімнати в судовому засіданні суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст. 85 ГПК України та повідомив дату виготовлення повного тексту рішення.

Суть спору: розглядається позовна заява ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Лан" та ОСОБА_2 про стягнення вартості частини майна, що належить до сплати.

05.09.2017р. від третьої особи надійшли письмові пояснення (вхід. №10989) відповідно до яких останній повідомив суд про неможливість надання документів на виконання ухвали суду від 20.07.2017р. в зв"язку з закінченням термінів зберігання документів.

Представник Відповідача - 2 ОСОБА_2 проти позову заперечує з мотивів викладених у відзиві на позовну заяву.

Відповідач 1 СТОВ "Лан" явку представника у засідання не забезпечив. Ухвали суду, які направлялися відповідачу за адресою, вказаною у позові та підтверджується відомостями, що містяться на веб-сайті Єдиного державного реєстру юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців - с.Нижня Ланна, Карлівський район, Полтавська область, 29542, повернулися до суду з відміткою поштового відділення "адресат не знайдено"..

Відповідно до абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України N18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" в разі якщо ухвалу у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо), то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

За таких обставин, суд вважає, що ним вжиті достатні заходи для повідомлення відповідача у справі про дату, час та місце розгляду справи.

Представник третьої особи проти задоволення позову заперечує

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Відповідно до Статуту Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю затвердженого Установчими зборами від 18.07.2007р., товариство створене на невизначений строк та діє у відповідності до чинного законодавства України та Статуту (п. 1.1 Статуту).

Пунктом 4.3 Статуту передбачено, що частки у Статутному капіталі розподіляються наступним чином:

- ОСОБА_1 29%;

- ОСОБА_4 10%;

- ОСОБА_5 20%;

- ОСОБА_6 20%

- ОСОБА_7 21%.

Розділом 3 Статуту визначені права та обов"язки учасників, зокрема, учасник має право вийти в установленому порядку з Товариства. Одержати при виході з Товариства вартість частини майна Товариства пропорційно своїй частці у Статутному фонді Товариства або за власною вимогою та за згодою учасників Товариства отримати вклади повністю або частково в натуральній формі. Пунктом 3.7 Статуту визначено, що при виході Учасника з Товариства йому сплачується вартість частини майна Товариства пропорційна його частці в Статутному капіталі. Учасник який вибув сплачується, належна йому частка прибутку одержаного Товариству у даному році до моменту його виходу. Виплата проводиться після затвердження звіту за рік в якому він вийшов з Товариства не пізніше ніж за 12 місяців з дня виходу. На вимогу Учасника та за згодою Товариства вклад може бути повернуто повністю або частково в натуральній формі.

Вищим органом управління товариства є Загальні збори учасників товариства, які складаються з учасників товариства або їх представників. Посадовою особою органів управління Товариства є Директор та голова ревізійної комісії (п. 5.1, п.5.2, п.5.3.1 Статуту).

Розділом 6 Статуту визначено Розподіл прибутку, відповідно до якого порядок нарахування та розподіл прибутку визначається Статутом та рішенням Загальних Зборів Учасником. Всі питання, пов"язані з розподілом прибутку, розглядаються і затверджуються за підсумками господарського року.

Внесення змін і доповнень до Статуту здійснюються за рішенням Зборів учасників та реєструються у встановленому порядку (п.10.5 Статуту).

Пунктом 10.3 Статуту визначено, що у разі якщо учасники не дійдуть згоди, то спори між ними вирішуються згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до протоколу позачергових загальних зборів учасників від 03.02.2008р. на підставі Договорів дарування ОСОБА_2 отримав 71% частки у Статутному капіталі СТОВ "ЛАН". Розподіл часток в Статутному капіталі розподілено наступним чином: ОСОБА_1 10 164,00 грн. - 29 відсотків; ОСОБА_2 24 610,00 грн. - 71 відсотків.

За результатами зборів до п. 4.3 Статуту внесені зміни, які зареєстровані 30.04.2009р.

03.07.2014р. ОСОБА_1 подав письмову заяву загальним зборам СТОВ "ЛАН" про вихід зі складу учасників товариства з виплатою належної частки у статутному капіталі за рахунок майна товариства.

Згідно протоколу позачергових загальних зборів учасників СТОВ "ЛАН" від 03.07.2014р. було розглянуто його заяву та прийнято до відому.

Однак, за твердженням ОСОБА_1 (позивача по справі) лише у 2016 році він дізнався про те, що більше не являється керівником СТОВ "ЛАН", а у 2017р. про своє виключення зі складу учасників Товариства.

Належної частки у статутному капіталі ОСОБА_1 Товариством виплачено не було.

Позивач вказує на те, що йому достеменно відомо про існування майна ТОВ "Лан", а саме цукор-пісок врожаю 2007р., який перебуває у Ланнівському цукровому заводі.

Крім того, позивач посилається на розгляд справи №2-479-2008р., де встановлено факт існування договірних відносин між СТОВ "ЛАН" та ВАТ "Ланнівський цукровий завод" з приводу поставки та переробки цукрових буряків, та наявності на складах Ланнівського цукрового заводу 412 тон цукру належного СТОВ "ЛАН".

Отже, за твердженнями позивача на момент його виходу зі складу учасників СТОВ "ЛАН" і виділення йому частини майна, належного товариству та пропорційної його частині, на балансі ТОВ "ЛАН" перебувало 412 тон цукру-піску, а також інше майно, зокрема с/г техніка, об"єкти нерухомості.

Розраховуючи розмір частки у майні товариства ОСОБА_8 виходить з того, що ним подано заяву про вихід у червні 2014р., фактичне виключення його відбулося у серпні 2015р.

Отже, розрахунок з ним повинен був проведений протягом 12 місяців з дня виходу, тобто 13.08.2016р. Враховуючи наявність у товариства цукру-піску у кількості 412 метричних тон належна йому частка 29% що становить 119тон 480кілограм - вартістю 1 084 743,38грн. .

При винесенні рішення суд виходить з наступного:

Згідно з частиною 1 статті 140 Цивільного кодексу України, товариством з обмеженою відповідальністю є засноване одним або кількома особами товариство, статутний капітал якого поділений на частки, розмір яких встановлюється статутом.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про господарські товариства", господарськими товариствами визнаються підприємства, установи, організації, створені на засадах угоди юридичними особами і громадянами шляхом об'єднання їх майна та підприємницької діяльності з метою одержання прибутку.

Частиною першою статті 50 Закону України "Про господарські товариства" встановлено, що товариством з обмеженою відповідальністю визнається товариство, що має статутний (складений) капітал, розділений на частки, розмір яких визначається установчими документами.

Корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами (ч. 1 ст. 167 Господарського України).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 117 Цивільного кодексу України, п. б) ч. 1 ст. 11 Закону України "Про господарські товариства" учасники господарського товариства зобов'язані виконувати свої зобов'язання перед товариством, у тому числі ті, що пов'язані з майновою участю, а також робити вклади (оплачувати акції) у розмірі, в порядку та засобами, що передбачені установчим документом.

Частина 1 ст. 144 Цивільного кодексу України визначає, що статутний капітал товариства з обмеженою відповідальністю складається із вкладів його учасників. Розмір статутного капіталу дорівнює сумі вартості таких вкладів. Статутний капітал товариства визначає мінімальний розмір майна товариства, що гарантує інтереси його кредиторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону України "Про господарські товариства" при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному капіталі. Виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу або частково в натуральній формі.

При вирішенні господарського спору суд повинен встановити наявність в особи, яка звернулася з позовом суб'єктивного права або законного інтересу, на захист якого подано позов, а також з'ясувати наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорювання (п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2008 року № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів").

Позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилається на те, що його було виключено зі складу засновників і що він про це дізнався у вересні 2016року, однак, вказані твердження спростовуються наступним.

У Постанові Верховного Суду України №13 від 24.10.2008р. "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" зазначено, що вихід зі складу учасників товариства не пов'язується ні з рішенням зборів учасників, ні з внесенням змін до установчих документів товариства. У зв'язку з цим моментом виходу учасника з товариства є дата подачі ним заяви про вихід відповідній посадовій особі товариства або вручення заяви цим особам органами зв'язку.

Пунктом 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" від 24.10.2008 р. № 13 роз'яснено, що при визначенні порядку і способу обчислення вартості частини майна товариства та частини прибутку, яку має право отримати учасник при виході (виключенні) з товариства з обмеженою відповідальністю (товариства з додатковою відповідальністю), а також порядку і строків їх виплати господарські суди мають застосовувати відповідні положення установчих документів товариства. У випадку неврегульованості в установчих документах вартість частини майна товариства, що підлягає виплаті, повинна відповідати вартості чистих активів товариства, що визначається в порядку, встановленому законодавством, пропорційно його частці в статутному капіталі товариства на підставі балансу, складеного на дату виходу (виключення). Розрахунок належної учаснику частини прибутку здійснюється на дату виходу (виключення) з товариства.

Таким чином, вартість частини майна товариства, яка підлягає виплаті, повинна відповідати вартості чистих активів товариства, яка визначається в порядку, встановленому законодавством, пропорційно його частці в статутному капіталі товариства на підставі балансу, складеного на дату виходу (виключення).

Як вбачається з матеріалів справи 3 липня 2014р. ОСОБА_1 звернувся до загальних зборів учасників СТОВ "Лан" з заявою про вихід зі складу учасників товариства (а.с.70). Окрім того, вказаною заявою ОСОБА_1 прохав належну йому частку компенсувати за рахунок майна товариства, пропорційно його долі.

Вказана заява була розглянута на позачергових зборах учасників СТОВ "Лан", що підтверджується протоколом позачергових загальних зборів учасників СТОВ "Лан" від 05.09.2014р.

Відповідь на заяву разом з копією фінансових звітів товариства, була отримана позивачем 26.06.2015р., про що свідчить підпис про отримання.

Під час розгляду справи дані факти позивачем не спростовані жодними доказами.

Згідно ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; обставини справа, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України). Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Зміст доказування полягає не тільки у поданні доказів, а і у доведенні їх переконливості перед судом, що позивачем зроблено не було.

Позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилається на те, що фактично на момент звернення його з заявою про вихід із учасників СТОВ "Лан" і виділення частки майна, на балансі СТОВ "Лан" перебувало 412 тон цукру-піску.

Однак, жодних доказів які б підтверджували твердження позивача суду надано не було.

Натомість, згідно даних звітів, які були отримані позивачем, вбачається, що станом на момент розгляду заяви ОСОБА_1 у підприємства відсутні оборотні та необоротні активи відсутні. Пасив балансу свідчить про відсутність власного капіталу, довгострокових і поточних зобов"язань.

Суд звертає увагу, що якщо при вирішенні спору буде встановлено, що на момент виходу (виключення) учасника у товариства відсутні чисті активи, господарський суд відмовляє у відповідному позові у зв'язку з відсутністю в товариства майна, що підлягає виплаті.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Лан" та ОСОБА_2 про стягнення вартості частини майна 119тон 480 кілограм цукру-піску вартістю 1 084 743,38грн. задоволенню не підлягають, оскільки у Відповідача 1 на момент (виключення) учасника (позивача по справі) відсутні активи, що підтверджується даними фінансового звіту.

На підставі матеріалів справи та керуючись статтями 32, 33, 43, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 11.09.2017року

Суддя Гетя Н.Г.