номер провадження справи 4/83/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2017 Справа № 908/1359/17

За позовом Публічного акціонерного товариства Мелітопольгаз, (72318, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Чкалова, 47-А)

до відповідача ОСОБА_1 підприємства Факс, (72319, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Шмідта, 17)

про стягнення 3 125, 58 грн. заборгованості за природний газ, 855, 37 грн. пені, 2 337, 19грн. втрат від інфляції грошових коштів, 227,88 грн. 3 % річних

суддя Зінченко Н.Г.

За участю представників сторін:

Від позивача ОСОБА_2, довіреність №141 від 27.01.2017р.;

від відповідача не зявився.

03.07.2017 р. до господарського суду Запорізької області звернулося Публічне акціонерне товариство Мелітопольгаз, Запорізька область, м. Мелітополь з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 підприємства Факс, Запорізька область, м. Мелітополь про стягнення 3 125, 58 грн. заборгованості за природний газ, 855, 37 грн. пені, 2 337, 19 грн. втрат від інфляції грошових коштів, 227,88 грн. 3 % річних.

Ухвалою від 03.07.2017 р. порушено провадження у справі № 908/1359/17, справі присвоєно номер провадження 4/83/17, судове засідання призначено на 31.07.2017 р., у сторін витребувані документи і матеріали, необхідні для вирішення спору по суті. Ухвалою суду від 31.07.2017 р., на підставі ст. ст. 69, 77 ГПК України, продовжено процесуальний строк вирішення спору у справі до 18.09.2017р., розгляд справи відкладено на 11.09.2017р.

В судовому засіданні 11.09.2017р. справу розглянуто, прийнято та оголошено на підставі ст. 85 ГПК України вступну та резолютивну частини рішення.

За клопотанням представника позивача розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

Позивач підтримав позовні вимоги, викладені в позовній заяві, на підставі договору на постачання природного газу за регульованим тарифом №К114/14П від 20.12.2013р., ст. ст. 258, 525, 526, 549-551, 610, 693, 625 ЦК України та ст. 193, 231 ГК України, просить позов задовольнити, стягнути з ОСОБА_1 підприємства Факс 3 125, 58 грн. заборгованості за природний газ, 855, 37 грн. пені, 2 337, 19 грн. втрат від інфляції грошових коштів, 227,88 грн. 3 % річних.

Відповідач в жодне судове засідання не зявився, про визнання позову не заявив, відзив на позовну заяву, витребуваний ухвалами суду по справі від 03.07.2017 р. і від 31.07.2017 р., документи і матеріали суду не надав, про поважність причин неявки уповноваженого представника суд жодного разу не попереджав.

Згідно з п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд вважає, що про дату, час та місце розгляду справи №908/1359/17 відповідач був повідомлений належним чином ухвалою суду від 03.07.2017 р. про порушення провадження у справі № 908/1359/17, яка 10.07.2017 р. була отримана уповноваженою особою ПП Факс, про що свідчить відмітка на повідомленні про вручення рекомендованого поштового відправлення (штрих-код 521), та ухвалою суду від 31.07.2017 р. про відкладення розгляду справи № 908/1359/17, яка на адресу суду відділенням поштового звязку не поверталася.

В п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. зазначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

У відповідності до ст. 22 ГПК України, сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

З урахуванням викладеного, суд вирішив за доцільне розглянути справу по суті за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті, за відсутністю відповідача.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

20.12.2013р. між Відкритим акціонерним товариством Мелітопольгаз (постачальник за договором, позивач у справі) та ОСОБА_1 підприємством Факс (споживач за договором, відповідач у справі) укладений договір №К114/14П на постачання природного газу за регульованим тарифом, згідно з умовами якого постачальник постачає природний газ споживачу в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 2.6 договору послуги з постачання газу підтверджуються підписаним сторонами актом приймання-передачі газу, що оформлюється за даними вузлів обліку, визначених у додатку 1 до договору.

Пунктом 2.7. Договору встановлено, що зазначено, що Постачальник до 5 числа місяця, наступного за звітним, надсилає Споживачу два примірники акту приймання-передачі природного газу за звітний місяць, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою постачальника.

Відповідно до п. 2.8. договору споживач протягом двох днів з дня одержання акту прийому - передачі газу повинен повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання - передачі газу, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати вмотивовану відповідь щодо відмови від підписання акта приймання - передачі газу. У випадку відмови від підписання акта приймання - передачі газу розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до договору або в судовому порядку.

Акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків споживача з постачальником (п. 2.9).

У розділі 4 договору сторони обумовили порядок визначення вартості послуг за договором та порядок розрахунків.

Відповідно до п. 4.2 ціна газу з 01.08.2013 р. за 1000 куб.м становить 4150,80,60 грн. з ПДВ. Разом до сплати за 1000 куб.м газу 4647,2160 грн., в т.ч. 20% ПДВ 774,5360 грн.

Згідно з п. 4.5 розрахунковий період за договором становить один місяць з 8-00 години першого дня місяця до 8-00 години першого дня наступного місяця включно. Місячна вартість газу визначається як добуток ціни газу на загальну кількість реалізованого газу, визначену згідно з розділом 3 договору.

Оплата вартості послуг із постачання газу здійснюється споживачем авансовими та/або плановими платежами із розрахунку договірного обсягу постачання газу протягом періоду оплати відповідно до додатка 2 до договору. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (п. 4.6).

Відповідно до п. 5.3.3 договору відповідач зобовязався оплачувати позивачу вартість поставленого газу на умовах та в обсягах, визначених договором.

Згідно з п. 10.1 договір набирає чинності з 01.01.2014 р. та укладається на строк до 31.12.2014 р. Договір вважається продовженим на анологічний період, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Матеріали справи не містять заяв сторін про припинення дії договору, тобто Договір №К114/14П від 20.12.2013р. є продовженим.

Як слідує із матеріалів справи, на виконання умов Договору позивач у листопаді 2014 року, січні та лютому 2015 року передав, а Відповідач прийняв природний газ в обсязі 420 куб.метрів па загальну суму 3125 грн. 58 коп., що підтверджується актами приймання передачі природного газу , а саме:

- у листопаді 2014р. - акт від 30.11.2014 в обсязі 121 м.куб.;

- у січні 2015р. - акт від 31.01.2015 в обсязі 297 м.куб.;

- у лютому 2015р. - акт від 28.02.2015 в обсязі 2 м.куб.

Акти за листопад 2014р. та лютий 2015р., підписані відповідачем без жодних зауважень та претензій, оформлені у відповідності до вимог Договору та, в силу умов Договору, є підставою для розрахунків за природний газ.

Акт за січень 2015р. відповідачем не підписаний, проте вмотивованої відповіді щодо відмови від підписання акта приймання - передачі природного газу відповідачем не надано.

Також, обсяги переданого відповідачу природного газу за спірний період підтверджується відомістю проведення технічного обслуговування від 23.12.2014р. та Актом про відключення газу, у зв'язку з заборгованістю за поставлений природний газ. Зазначені документи підписані з боку відповідача, заперечень щодо кількості спожитого газу відповідачем не надано, тобто відповідач погодився з кількістю природного газу та з сумами нарахованими позивачем до оплати за відповідні місяці.

Таким чином, позивач взяті на себе зобовязання за Договором виконав належним чином і у повному обсязі.

Відповідно до ст.ст. 901, 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ст.ст. 11, 509 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

Статтею 530 ЦК України також передбачено, що якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 193 ГК України встановлено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Норми права аналогічного змісту містить ст. 526 ЦК України.

У відповідності до приписів ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання є недопустимою, якщо інше не встановлено договором або законом.

Умовами договору від 20.12.2013 р. №К114/14П сторони визначили вартість послуг, підставу їх оплати, порядок розрахунків (п. 4.2).

Розрахунок основного боргу здійснений позивачем вірно.

Заборгованість за договором № №К114/14П за надані у листопаді 2014 року, січні та лютому 2015 року послуги з постачання природного газу становить суму 3 125, 58 грн.

У зв'язку з заборгованістю за поставлений природний газ, відповідача було відключено від постачання природного газу, про що свідчить Акт б/н від 13.02.2015р.складений та підписаний представниками ПАТ Мелітопольгаз та ПП Факс (копія зазначеного документу долучена до матеріалів справи).

Таким чином, вимоги про стягнення 3125, 58 грн. основного боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Нормами статті 546 ЦК України встановлено, що виконання зобовязань може забезпечуватися згідно з законом або договором, зокрема, неустойкою.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання малу бути виконано, що передбачено ч. 6 ст. 232 ГК України.

Відповідно до п. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

В п. 2.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань зазначено, що приписом ч. 6 ст. 232 ГК України передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Вимоги щодо стягнення пені позивач обґрунтовує пунктом 6.2.2 Договору яким передбачено, що у разі порушення строків оплати, передбачених розділом 4 Договору, із споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

За невиконання грошових зобов'язання за Договором позивачем предявлена до стягнення пеня в розмірі 855, 37 грн., яка розрахована за загальний період з 11.12.2014р. по 11.09.2015р. (по акту за листопад 2014р. з 11.12.2014р. по 11.06.2015р.; по акту за січень 2015р. з 11.02.2015р. по 11.08.2015р. та по акту за лютий 2015р. з 11.03.2015р. по 11.09.2015р.).

Наданий розрахунок судом перевірений за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи Законодавство та встановлено, що розрахунок пені позивачем виконаний не вірно, оскільки позивачем допущено арифметичну помилки при підрахунку розміру пені (по акту за лютий 2015р.).

Фактично у спірних правовідносинах стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 855,75 грн. пені, за загальний період з 11.12.2014р. по 11.05.2015р..

Однак, оскільки судом спір вирішується в межах заявлених позовних вимог, зменшення розміру позовних вимог у відповідності до ч. 4 ст. 22 ГПК України є гарантованим процесуальним законом правом позивача до прийняття рішення по справі, а позивачем заявлено до стягнення 855, 37 грн. пені, то судом позовні вимоги в цій частині задовольняються в межах суми, заявленої позивачем.

У відповідності до положень чинного законодавства захист цивільних прав здійснюється, зокрема, шляхом стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків, а у випадках передбачених законодавством або договором, неустойки (штрафу, пені), а також інших засобів передбачених законодавством.

До інших засобів захисту цивільних прав, у відповідності до ст. 625 ЦК України, відносяться втрати від інфляції та 3 % річних.

Статтю 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Сума 3 % річних, згідно розрахунку позивача, становить 227,88 грн., за загальний період з період з 11.12.2014р. по 01.07.2017р. (по акту за листопад 2014р. з 11.12.2014р. по 01.07.2017р.; по акту за січень 2015р. з 11.02.2015р. по 01.07.2017р. та по акту за лютий 2015р. з 11.03.2015р. по 01.07.2017р.), а сума втрат від інфляції грошових коштів становить 2337, 19 грн., за загальний період з грудень 2014р. по червень 2017р. (по акту за листопад 2014р. з грудня 2014р. по червень 2017р.; по акту за січень 2015р. з лютого 2015р. по червень 2017р. та по акту за лютий 2015р. з березня 2015р. по червень 2017р.)

Розрахунок 3 % річних судом перевірений, за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи Законодавство, та визнаний таким, що виконаний вірно.

Враховуючи викладене, вимога про стягнення з відповідача 227,88 грн. 3% річних, за загальний період з період з 11.12.2014р. по 01.07.2017р., за порушення строків оплати за Договором заявлена до стягнення правомірно та підлягає задоволенню судом.

Розрахунок від інфляції грошових коштів судом перевірений та визнаний таким, що виконаний не вірно, з огляду на таке.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок включаються й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань»).

Згідно рекомендацій щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладених у листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р, при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця.

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а тому прострочка платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки. Розрахунки індексу інфляції за квартал, період з початку року і т. п. проводяться "ланцюговим" методом, тобто шляхом множення місячних (квартальних і т. д.) індексів (наказ Держкомстату від 27.07.2007, № 265 «Про затвердження Методики розрахунку базового індексу споживчих цін»).

Враховуючи вищевикладене, вимога про стягнення з відповідача втрат від інфляції грошових коштів за несвоєчасну оплату товару є обґрунтованою та підлягає задоволенню частково, за загальний період з січня 2015р. по червень 2017р. в сумі 1 988,52грн. В іншій частині вимог про стягнення втрат від інфляції грошових коштів за несвоєчасну оплату товару судом відмовляється в задоволенні позову.

На підставі викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, в частині стягнення 3 125, 58 грн. заборгованості за природний газ, 855, 37 грн. пені. 1988,52 грн. втрат від інфляції грошових коштів, 227,88 грн. 3 % річних. В іншій частині позовних вимог судом відмовляється.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати присуджуються до стягнення з відповідача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст., ст. 22, 33, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Публічного акціонерного товариства Мелітопольгаз, Запорізька область, м. Мелітополь до ОСОБА_1 підприємства Факс, Запорізька область, м. Мелітополь задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 підприємства Факс, (72319, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Шмідта, 17, ) на користь Публічного акціонерного товариства Мелітопольгаз, (72318, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Чкалова, 47-А, ) 3125 (три тисячі сто двадцять п'ять) грн. 58 коп. заборгованості, 855 (вісімсот п'ятдесят п'ять) грн. 37 коп. пені, 227 (двісті двадцять сім) 88 коп. 3 % річних, 1988 (одну тисячу дев'ятсот вісімдесят вісім) грн. 52 коп. втрат від інфляції грошових коштів та 1 514 (одну тисячу п'ятсот чотирнадцять) грн. 78 коп. судового збору. Видати наказ.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст., ст. 84, 85 ГПК України 13 вересня 2017 р.

Суддя Н.Г.Зінченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.