ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13 вересня 2017 р. Справа № 918/610/17

Господарський суд Рівненської області у складі судді Марач В.В. розглянувши справу

за позовом Заступника керівника Здолбунівської місцевої прокуратури Рівненської області

в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області

до відповідача 1 Бухарівської сільської ради

до відповідача 2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Оксамит"

про визнання недійсним рішення та зобов'язання повернути земельну ділянку

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1;

від відповідача 1: не з'явився;

від відповідача 2: не з'явився;

від органу прокуратури: ОСОБА_2.

Статті 20, 22 Господарського процесуального кодексу України сторонам роз'яснені.

Відводів з підстав визначених статтею 20 ГПК України не заявлено.

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Здолбунівської місцевої прокуратури Рівненської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області (надалі Позивач або ГУ Держгеокадастру у Рівненській області) звернувся в Господарський суд Рівненської області з позовом до Бухарівської сільської ради (надалі Відповідач 1 або Рада) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Оксамит" (надалі Відповідач 2 або ТОВ "Агро Оксамит") в якому просить визнати недійсним рішення Бухарівської сільської ради від 17.03.2017 за №120 "Про надання земельної ділянки в оренду" та зобов'язати ТОВ "Агро Оксамит" повернути одержану за актом приймання-передачі від 03.04.2017 земельну ділянку площею 12,40 га, яка знаходиться за межами с. Михалківці Острозького району Рівненської області, державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області.

Свої вимоги заступник керівника Здолбунівської місцевої прокуратури Рівненської області мотивує тим, що Бухарівська сільська рада, не маючи повноважень щодо розпорядження земельною ділянкою сільськогосподарського призначення державної власності, розташованою за межами населених пунктів Острозького району (за межами с. Михалківці Бухарівської сільської ради та відноситься до земель державної власності сільськогосподарського призначення), прийняла рішення про надання земельної ділянки в оренду, уклала договір оренди землі (який державним реєстратором не реєструвався) та передала земельну ділянку згідно акту приймання - передачі у користування ТОВ "Агро Оксамит" з порушенням вимог земельного та цивільного законодавства.

08.09.2017 року до господасрького суду Рівненської області від Відповідача 1 надійшла заява, відповідно до якої остання позов визнає в повному обсязі та просить суд розглянути справу без участі уповноваженого представника Бухарівської сільради.

11.09.2017 року до господасрького суду Рівненської області від Відповідача 2 надійшла заява, відповідно до якої останній позов визнає в повному обсязі та просить суд розглянути справу без участі уповноваженого представника ТОВ "Агро Оксамит".

Прокурор та представник позивача в судовому засіданні 13.09.2017 р. підтримали позовні вимоги, з підстав зазначених у позовній заяві.

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками судового процесу, заслухавши пояснення представників прокуратури та позивача, давши належну оцінку доказам, які мають значення для справи, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. При цьому господарський суд керувався наступним.

За змістом частин 1, 2 статті 29 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України) прокурор бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, порушену за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду для представництва інтересів громадянина або держави. У разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі № 1-1/99 державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів; інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин; в основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо.

Поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" означає орган, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Статтею 14 конституції України встановлено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. ОСОБА_3 право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з частиною 2 статті 83 ЗК України передбачено, що у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

У державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності (частина 1 статті 84 ЗК України).

Приписами частини 1, 2 статті 13 Конституції України унормовано, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об'єктами права власності народу відповідно до закону.

Судом встановлено, що 17 березня 2017 року Бухарівська сільська рада прийняла рішення № 120 "Про надання земельної ділянки в оренду", яким вирішено надати в оренду ТОВ "Агро Оксамит" строком на 1 рік земельну ділянку сільськогосподарського призначення (рілля) площею 12.40 га, яка знаходиться за межами с. Михалківці для ведення товарного сільсько - господарського виробництва та відповідно до пункту 12.5.1 рішення Бухарівської сільської ради від 07 червня 2016 року № 53 "Про встановлення податку на майно в частині плати землю" зі змінами (рішення Бухарівської сільської ради від 18 січня 2017 року № 104 "Про внесення змін до рішення Бухарівської сільської ради від 07 червня 2016 року № 53 "Про встановлення податку на майно в частині плати за землю"" встановлено розмір орендної плати 3.0 % від базової вартості 1 га земель ріллі по Рівненській області.

На підставі зазначеного вище рішення між Бухарівською сільською радою (Орендодавець), та ТОВ "Агро Оксамит" (Орендар) укладено договір оренди землі від 03 квітня 2017 року (далі - Договір), відповідно до умов якого Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення (рілля), яка знаходиться на території Бухарівської сільської ради Острозького району Рівненської області (п.1.1. Договору).

Договір підписано уповноваженими представниками та скріплено відтисками печаток сторін.

Договір зареєстрований у Книзі записів реєстрації договорів оренди землі Бухарівської сільської ради Острозького району Рівненської області від 03.04.2017 р. № 17.

На виконання умов договору Бухарівська сільрада передала, а ТОВ "Агро Оксамит" прийняло земельну ділянку площею 12,40 га, про що складено акт приймання - передачі земельної ділянки в оренду від 03.04.2017 р.

Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. ОСОБА_3 право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України (ЗК України) передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (ч. 1 ст. 124 ЗК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

Згідно з ч. 1 ст. 84 ЗК України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Відповідно до положень ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

У державній власності залишаються: а) розташовані в межах населених пунктів земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші обєкти нерухомого майна державної власності; які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, державних галузевих академій наук; які належать до земель оборони; б) земельні ділянки, що використовуються Чорноморським флотом Російської Федерації на території України на підставі міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України; в) землі зон відчуження та безумовного (обовязкового) відселення, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; г) усі інші землі, розташовані за межами населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпункті "а" пункту 3 цього розділу (п. 4 Прикінцевих і перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" № 5245-VI від 06.09.2012 року).

ОСОБА_3 набирає чинності з 1 січня 2013 року. З дня набрання чинності цим Законом землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються: а) земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші обєкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади; які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій; б) всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах "а" і "б" пункту 4 цього розділу (п. 1, п. 3 Прикінцевих і перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності").

Частиною 1 та частиною 4 статті 122 ЗК України встановлено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно з ст. 6 Закону України "Про Державний земельний кадастр" ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи (підпункт 31 пункту 4 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 р. № 15).

Територіальним органом центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин є Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області.

Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області від 10.08.2017 за № 10-17-0.6-5978/2-17 земельна ділянка, що відображена на Публічній кадастровій карті України з наведеним кадастровим номером :03:001:, площею 12,40 га відповідно до "Проекту уточнення меж сільських населених пунктів Бухарів, Завизів, Михалківці, які знаходяться в адміністративних границях Бухарівської сільської ради Острозького району Рівненської області" розташована за межами сільських населених пунктів Острозького району Рівненської області та відноситься до земель сільськогосподарського призначення державної власності.

Враховуючи вищевикладене, повноваження щодо розпорядження земельною ділянкою сільськогосподарського призначення державної власності, розташованою за межами населених пунктів належить центральному органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин (Держгеокадастру) та його територіальним органам.

Згідно ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відтак, рішення Бухарівської сільської ради від 17.03.2017 р. за № 120 "Про надання земельної ділянки в оренду" суперечить нормам цивільного та земельного законодавства, а тому позовна вимога про визнання недійсним рішення № 120 від 17.03.2017 р. є обґрунтованою і, відповідно, підлягає до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 93 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) та статті 1 Закону України "Про оренду землі", право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Статтею 13 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 6 Закону України "Про оренду землі" орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Статтями 125 та 126 ЗК України, встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державній реєстрації прав підлягають: 1) право власності; 2) речові права, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; іпотека; право довірчої власності; інші речові права відповідно до закону; 3) право власності на обєкт незавершеного будівництва; 4) заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження (ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" не є вчиненим правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації. Правочин, який не вчинено, не може бути визнаний недійсним.

У відповідності до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За таких обставин, оскільки Рада, не маючи повноважень щодо розпорядження земельною ділянкою, прийняла рішення про передачу даної ділянки ТОВ "Агро Оксамит" в оренду та уклала договір всупереч нормам чинного законодавства, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову про визнання недійсним рішення Бухарівської сільської ради від 17.03.2017 за №120 "Про надання земельної ділянки в оренду" та повернення земельної ділянки площею 12,40 га, яка знаходиться за межами с. Михалківці Острозького району Рівненської області, державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області.

У відповідності до пункту 4 частини 2 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ст. 32 ГПК України).

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Заступником керівника Здолбунівської місцевої прокуратури Рівненської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області належними та допустими доказами доведено суперечність оспорюваного рішення Відповідача 1 актам цивільного законодавства, нікчемність договору оренди землі та про передачу у користування ТОВ "Агро Оксамит" на умовах оренди з порушенням вимог земельного та цивільного законодавства та те, що Відповідачем не було повернуто Позивачу земельну ділянку, а відтак позовні вимоги є обґрунтованими і, відповідно, підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на Відповідачів, так як спір виник внаслідок їх неправильних дій.

Керуючись ст. ст. 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов заступника керівника Здолбунівської місцевої прокуратури Рівненської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області задоволити.

2. Визнати недійсним рішення Бухарівської сільської ради № 120 від 17.03.2017 року "Про надання земельної ділянки в оренду".

3. Товариству з обмеженою відповідальністю "Агро Оксамит" (35832, Рівненська область, Острозький район, с. Могиляни, вул. Липнева, 42, ) повернути державі в особі Головного управління Держеокадастру у Рівненській області, земельну ділянку площею 12,40 га, одержану за актом приймання - передачі від 03.04.2017 року, яка знаходиться за межами с. Михалківці Острозького району Рівненської області, шляхом підписання акту приймання - передачі.

4. Стягнути з Бухарівської сільській раді (35811, Рівненська область, Острозький район, с. Бухарів, ) на користь прокуратури Рівненської області (33028, м. Рівне, вулиця 16 Липня, буд. 52, р/р 5371, МФО 820172, ЗКПО 02910077, Банк - Державна казначейська служба України, м. Київ, код класифікації - 2800) 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Оксамит" (35832, Рівненська область, острозький район, с. Могиляни, вул. Липнева, 42, ) на користь прокуратури Рівненської області (33028, м. Рівне, вулиця 16 Липня, буд. 52, р/р 5371, МФО 820172, ЗКПО 02910077, Банк - Державна казначейська служба України, м. Київ, код класифікації - 2800) 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

6. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано "18" вересня 2017 року.

Суддя Марач В.В.