РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2017Справа №910/14717/17

За позовом Іноземного підприємства "СЖС Україна"

До Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕКЛАМНА АГЕНЦІЯ "ТЕЛЕГОЛД"

Про стягнення 102 413 грн.

Суддя Лиськов М.О.

Представники :

від позивача: Погорелов І.С. (дов. від 29.12.2016)

від відповідач: не з'явився

Відповідно до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні 13.09.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Іноземного підприємства "СЖС Україна" (надалі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕКЛАМНА АГЕНЦІЯ "ТЕЛЕГОЛД" (надалі - відповідач) про стягнення 102 413 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.09.2017 порушено провадження у справі № 910/14717/17 та призначено розгляд справи на 13.09.2017.

В судове засідання, призначене на 13.09.2017, представник позивача з'явився, надав пояснення по суті справи.

В судове засідання, призначене на 13.09.2017, представник відповідача не з'явився, причин не явки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення за номером 01 7, згідно якого 07.09.2017 представник відповідача отримав поштове відправлення Господарського суду м. Києва з ухвалою про порушення провадження у справі.

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Ухвали суду, позовна заява надсилались відповідачу на юридичну адресу підприємства згідно відомостей єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (довідка з ЄДРПОУ наявна в матеріалах справи). У відповідності з положеннями п. 3.6 Роз'яснення Вищого арбітражного суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" від 18.09.1997 особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

Пунктом 11 "Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007 (2.04.2009)"передбачено, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем (надалі - Покупець) та відповідачем (надалі - Постачальник) було укладено договір поставки від 28.10.2015 (далі - товару).

Відповідно до п. 1.1. Постачальник зобов'язується постачати (передавати у власність Покупця) товари для використання у підприємницькій діяльності Покупця, а Покупець зобов'язується прийняти такі товари та сплатити за них на умовах цього Договору.

За своєю правовою природою правовідносини, що виникли між сторонами є договором поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 названого кодексу).

Відповідно до п. 4.3. Договору розрахунки здійснюються наступним чином передоплата 70% вартості партії Продукції, на підставі рахунку, виставленого Постачальником, протягом 5 банківських днів з дати отримання Покупцем такого рахунку; післясплата у розмірі 30 % вартості Продукції, на підставі рахунку, виставленого Постачальником, після отримання Покупцем партії Товару та протягом 15 банківських днів з дати поставки Продукції на склад Покупця.

На виконання умов Договору, Позивач сплатив рахунок-фактуру № 1/11 від 01.11.2015 , здійснивши передоплату в сумі 78 092, 70 грн. та узгодив належним чином макет продукції.

Відповідно до п. 3.2. Договору Загальний строк поставки Продукції, узгодженої Специфікацією складає 20 робочих днів після отримання останнього письмового затвердження проекту Продукції покупцем підписом та печаткою та отримання Постачальним передоплати у розмірі 70 %, але у будь-якому разі не пізніше 07.12.2015.

На час розгляду справи Відповідач не здійснив поставку визначеної Продукції, 25.12.2015 направив лист на адресу Позивача в якому повідомив про нездатність поставити Продукцію, а також гарантував повернути грошові кошти в сумі 78 092, 70 грн. не пізніше 29.12.2015. Разом з тим, на момент розгляду справи вказані грошові кошти на користь Позивача сплачені не були.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином та відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, свого обов'язку щодо поставки товару відповідачем не виконано, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість у розмірі 78 092,70 грн.

Окрім того позивач просить стягнути з відповідача 2 008,10 грн. пеню встановлену п. 7.4 Договору , штраф в сумі 22 312,20 грн. встановлений п. 7.6 Договору.

Відповідно до п. 7.4. Договору зокрема, за порушення Продавцем термінів виконання зобов'язання з постачання Продукції - пеню в розмірі 0,1 відсотка вартості Продукції, з якої допущено прострочення виконання, за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять календарних днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Відповідно до умов п.7.6. договору за необґрунтовану односторонню відмова від виконання своїх зобов'язань, встановлених Договором, винна Сторона несе відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 20 (двадцяти)% від загальної вартості даного Договору.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Розмір штрафних санкцій передбачений ст. 231 Господарського кодексу України. Згідно ч. 4 ст. 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума пені в розмірі 2 008,10 грн. та штраф в сумі 22 312,20 грн.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача підлягають частково задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись ст. ст. 4, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕКЛАМНА АГЕНЦІЯ "ТЕЛЕГОЛД" (01054, м. Київ, вулиця Ярославів Вал, будинок 13/2, корпус Б; ідентифікаційний код: 38551918) на користь Іноземного підприємства "СЖС Україна" (65003, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Чорноморського Козацтва, будинок 103; ідентифікаційний код 14367709) 78 092 грн. 70 коп. - основного боргу, 2 008 грн. 10 коп. - пені, 22 312 грн. 20 коп. - штрафу та 1 600 грн. 00 коп. - судового збору за подання позовної заяви.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 20.09.2017

Суддя М.О. Лиськов