ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2017 р.Справа № 922/2335/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання Федоровій Т.О.

розглянувши справу

за позовом Приватної виробничо-торгівельної фірми "Кріоліт-Дніпро", м. Дніпропетровськ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібзавод" Салтівський", м. Харків
про стягнення коштів 130 331,23 грн.
за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1 за дов. №04/1 від 14.04.15 року;

відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Приватне виробничо-торгівельна фірма "Кріоліт-Дніпро" (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібозавод "Салтівський" (відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за поставлений за видатковими накладними товар в загальному розмірі 130 331,23 грн., з яких основний борг складає 130 000,00 грн. та 3% річних 331,23 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 17.07.2017 вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 922/2335/17 і призначено її до слухання у судовому засіданні на 31.07.2017 об 10:45 год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 31.07.2017 розгляд справи за клопотанням відповідача було відкладено на 11.09.2017 об 11:00 год.

08.09.2017 від представника відповідача на адресу суду надішли письмові запречення (вх.№28941) за змістом яких відповідач повністю не погоджується з позовними вимогами, вказуючи на те, що договір поставки №24 від 25.01.2016 сторонами укладено не було, та такий договір в матеіралах справи відсутній, а тому, у зв'язку із цим ,вважає, що заборгованість у відповідача перед позивачем відсутня у зв'язку із відсутністю та неукладеннням між сторонами договору №24 від 25.01.2016 на підставі якого позивчем заявлено позовні вимоги.

11.09.2017 представник позивача через канцелярію суду надав письмові пояснення разом із документами для долучення останніх до матеріалів справи (вх.№28988).

Після огляду судом зазначені документи були долучені до матеріалів справи.

Присутній у судовому засіданні 11.09.2017 представник позивача позовні вимоги підримав у повному обсязі, наголошував на тому, що зобов'язальні правовідносини між сторонами склалися на підставі наданої до суду копії договору поставки №24 від 31.12.2015, зазначена у специфікаціях до Договору поставки №24 та у видаткових накладних дата укладення договору 25.01.2016 вказана помилково, поставка товару була здійснена відповідачу у повному обсязі у відповідності до умов викладених в договорі поставки №24 від 31.12.2015 за ціною та в об'ємі погоджених сторонами у специфікаціях до договору поставки №24.

Відповідач свого повноважного представника у судове засідання не направив, проте через канцелярію господарського суду Харківської області повторно надав клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№28942 від 08.09.2017).

Розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 129 Конституції України та статей 4-3, 38 Господарського процесуального кодексу України, судом створюються належні умови для дотримання принципу змагальності сторін, свободи в наданні суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Такими обставинами, зокрема, є: нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу; неподання витребуваних доказів; необхідність витребування нових доказів; залучення до участі в справі іншого відповідача, заміна неналежного відповідача; необхідність заміни відведеного судді, судового експерта.

Стаття 33 Господарського процесуального кодексу України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі ч.3 ст.22 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Обставини, на які посилається відповідач, як на підставу відкладення розгляду справи, не визнаються судом поважними, оскільки представником відповідача вже надавалось клопотання про відкладення розгляду справи (вх. № 24258 від 28.07.2017), яке було задоволено судом, в зв'язку з чим розгляд справи відкладався.

У п. 3.9.2. Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. зазначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участі в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що, у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами.

Враховуючи наведене, суд відмовляє в задоволенні клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, оскільки є необґрунтованим і таким, що не відповідає принципу добросовісності в користуванні процесуальними правами. Крім того, суд обмежений строками розгляду справи відповідно до статті 69 Господарського процесуального кодексу України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

31.12.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Хлібозавод "Салтівський" (Покупець, відповідач) та Приватною виробничо-торгівельною фірмою "Кріоліт-Дніпро" (Постачальник, позивач) був укладений договір поставки №24 від 31 грудня 2015 року, у відповідності до положень якого Постачальник зобов'язався передати у власність Покупцеві, а Покупець прийняти та оплатити харчові домішки (кунжут, арахіс виробництво Індія, какао порошок та інші), надалі "товар", в кількості, асортименті та по цінам, вказаними в узгоджених сторонами специфікаціях та накладних, які є невід'ємною частиною Договору.

Пунктом 2.3. договору встановлено, що асортимент, ціна та інші характеристики товарів, що постачаються, остаточно визначаються у товарних (товарно-транспортних) накладних, які мають відповідати замовленню.

Пунктом 3.4. сторони передбачили, що у разі виявлення протягом п'яти днів з дати отримання товару його невідповідності якості, кількості, комплектності, маркування товару, тари або упаковки вимогам стандартів, технічним умовам, даному Договору або даним, зазначеним у маркуванні та супровідних документах, що засвідчують кількість і якість товарів, Покупець негайно викликає представника Постачальника, шляхом направлення повідомлення-по факсу, листом, телефонограмою, телеграмою чи по e-mail.

Постачальник зобов'язаний направити свого уповноваженого представника до Покупця для складання Акту про виявлення недоліків протягом двох робочих днів з моменту письмового повідомлення Постачальника.У випадку неявки представника Постачальника в зазначений термін, Покупець має право скласти Акт з залученням представника ТПП України, або представника будь-якої третьої сторони, який буде мати юридичну силу у суді.

У випадку повернення Покупцем товару неналежної якості, Постачальник зобов"язаний забрати товар, або провести його заміну протягом 7 днів з моменту одержання повідомлення від Покупця(п.3.5 Договору).

Враховуючи зміни, викладені сторонами у Протоколі розбіжностей до договору поставки №24 від 31.12.2015 Пунктом 4.3. Договору встановлено, що розрахунок за товар, поставлений цим договором, здійснюється в безготівковій формі в українській валюті-гривні, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника, через установу банку згідно із правилами передбаченими чинним законодавством України для безготівкових розрахунків, протягом 14 банківських днів з моменту поставки товару. Датою поставки вважається дата, вказана в накладній, яка підтверджує отримання товару Покупцем.

Відповідно до Специфікації №1 від 06.10.2016р. позивач зобов'язувався поставити відповідачу ОСОБА_2 350 кг. на суму 17661 грн, ОСОБА_3 соняшника 4000 кг на суму 90960 грн. Загальна вартість товару з урахуванням ПДВ складає 108621 грн.

Відповідно до Специфікації №2 від 15.11.2016р. позивач зобов'язувався поставити відповідачу ОСОБА_2 350 кг. на суму 18186 грн, Кунжут 650 кг на суму 34437 грн. Загальна вартість товару з урахуванням ПДВ складає 52623 грн.

Згідно Специфікації №3 від 06.12.2016р. позивач зобов'язувався поставити відповідачу ОСОБА_3 соняшника 3000 кг на суму 67500 грн.

Позиваем було поставлено відповідачу товар за видатковими накладними №КД-0013451 від 10.10.2016 р. на суму 108621,00 грн., №КД-0015748 від 16.11.2016 р. на суму 52623,00 грн., №КД-0016861 від 05.12.16 р. на суму 67500,00 грн., а всього на загальну суму 228744,00 грн., про що свідчить підпис представника відповідача в цих накладних про одержання товару, рахунків фаткури №КД-0006031 від 07.10.2016р., №КД-0007386 від 15.11.2016, №КД-0007942 від 30.11.2016, а також копіями довіреностей відповідача на отримання товару №М-8 від 07.10.2016 р., №6 від 17.11.2016 р., №М-6 від 05.12.2016р.

Згідно позову позивач вказує, що відповідач оплату товару здійснив не в повному обсязі, частково сплатив за видатковою накладною №КД-0013451 від 10.10.2016р. 98744,00 грн.

Як зазначено Вищим господарським судом України в інформаційному листі від 17.07.2012 р. за № 01-06/928/2012 Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді окремих норм матеріального права, підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним документом у розумінні Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обовязку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобовязання визначається за правилами, встановленими частиною першою статті 692 ЦК України.

Твердження відповідача, викладені ним у письмових запереченнях на позов (вх.№28941), стосовно відсутності заборгованості перед позивачем за поставлений товар суд відхиляє, оскільки хоча в специфікаціях та видаткових накладних вказується договір поставки №24 від 25.01.2016, тобто вказана у накладних та специфікаціях дата договору не збігається із датою зазначеною у самому договорі поставки №24 від 31.12.2015 дані обставини не несуть правового навантаження при вирішення даної справи та не звільняють відповідача від обов'язку здійснити повну оплату за поставлений товар та у визначені договором строки, умови договору поставки №24 від 31.12.2015 повністю відповідають характеру замовлення та асортименту товару отриманого за видатковими накладними відповідачем.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст.ст. 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, договір укладений (підписаний сторонами) є обов'язковим для виконання кожної із сторін.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як встановлено ч. ч. 1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або законодавством не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

В силу ст. 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень. Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував, доказів оплати отриманого від позивача товару в повному обсязі не надав, - позовні вимоги про стягнення суми заборгованості у розмірі 130 000,00грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

За таких обставин суд встановив, що у відповідача є прострочена заборгованість у розмірі у сумі 130 000,00грн., у зв'язку з чим позивачем було нараховано окрім суми основної заборгованості 331,23 грн. три відсотки річних.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача або підтверджували сплату вартості отриманого товару відповідачем у строк, встановлений пунктом 4.3. Договору.

Перевіривши правильність нарахування трьох відсотків річних у розмірі 331,23грн., суд дійшов висновку, що дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства України, тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у даній справі, що складаються з 1954,97грн. судового збору, покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 11, 509, 530, 611, 625, 627, 628, 629, 692,712 Цивільного кодексу України, статтями 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України , суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібозавод" Салтівський" (61153, м.Харків, вул.Гвардійців-Широнінців, 1, ) на користь Приватної виробничо-торгівельної фірми "Кріоліт-Дніпро"(49022, м.Дніпро, вул. Океанська, 4, ) суму основного боргу в розмірі 130 000,00 грн., 3% річних в сумі 331,23 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1954,97грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 18.09.2017 р.

Суддя ОСОБА_4