номер провадження справи 12/80/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2017 Справа № 908/1257/17

Господарський суд Запорізької області у складі судді Смірнова О.Г.

За участю секретаря судового засідання Бамбизова М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 908/1257/17

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Запорізької філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком»

до відповідача: Управління соціального захисту населення Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області

про стягнення 149512,46 грн.

за участю представників:

від позивача ОСОБА_1, довіреність № 1053 від 12.12.2016 року

від відповідача ОСОБА_2, посвідчення № 9 від 14.08.2014 року, начальник Управління соціального захисту населення Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області, ОСОБА_3, довіреність № 3621/01 від 31.07.2017 року

З метою усунення суперечностей у доводах та доказах сторін, у судовому засіданні 01.08.2017 року згідно вимог ст. 77 ГПК України була оголошена перерва до 15.08.2017 року, без винесення процесуального документу суду, за наслідком якого був складений протокол відповідно до вимог ст. 811 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 15.08.2017 року за клопотанням представника позивача строк розгляду справи був продовжений на підставі ст. 69 ГПК України на пятнадцять календарних днів.

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» в особі Запорізької філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Управління соціального захисту населення Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області про стягнення грошових коштів в сумі 149512,46 грн.

Безпосередньо в судовому засіданні 06.07.2017 року позивач надав додаткові докази.

27.07.2017 року до суду від Управління соціального захисту населення Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області, в порядку ст. 59 ГПК України надійшли заперечення на позовну заяву, в якому останній проти позовних вимог заперечує, мотивуючи свою позицію наступним:

- Управління соціального захисту населення Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області є розпорядником бюджетних коштів, відповідно розпорядники бюджетних коштів протягом року повинні укладати договори (брати зобовязання) та здійснювати видатки за загальним та спеціальним фондом кошторисів у межах бюджетних асигнувань і з урахуванням фактичних надходжень;

- зазначає, що зобов'язання, узяті без відповідних бюджетних асигнувань, є небюджетними зобовязаннями і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів, а узяття таких зобовязань є бюджетним правопорушенням, що веде до призупинення бюджетних асигнувань;

- вказує, що між сторонами 14.01.2013 року було укладено договір № 6 на фінансування послуг електрозвязку населенню в частині надання пільг, але у звязку з тим, що Законом України «Про Державний бюджет на 2016 рік» вже були не передбачені кошти на відшкодування витрат за надані послуги електрозвязку окремим пільговим категоріям та іншого джерела фінансування визначено не було, позивачу були повернуті без виконання розрахунки видатків на відшкодування витрат, повязаних з наданням пільг за 2016 рік та повідомлено його листом від 12.12.2016 року № 5534/04, відповідно до п.2.2.2 договору № 6 від 14.01.2013 року, про неможливість здійснення фінансування та припинення дії договору;

- звертає увагу на те, що на 2016 -2017 роки не був укладений договір між позивачем та відповідачем на фінансування послуг електрозвязку пільговим категоріям населення;

- твердження позивача, що чинне законодавство не передбачає обовязковості укладання договору про відшкодування витрат за надані послуги звязку пільговим категоріям громадян, оскільки зобовязання сторін у даній справі виникають безпосередньо із законів України і не залежать від їх бажання, вважає безпідставними, так як відповідно до статей 6, 208, 626 Цивільного кодексу України правочини між юридичними особами необхідно вчиняти в письмовій формі, а саме укладати договір, який буде служити домовленістю двох сторін на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків;

- зазначає, що враховуючи те, що правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин регулюються Бюджетним кодексом України і зміни до його статті 91, в частині фінансування з усіх місцевих бюджетів пільг з послуг звязку внесені тільки 24.12.2016 року, Управління соціального захисту населення Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області перед Публічним акціонерним товариством «Укртелеком» в особі Запорізької філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» не має ніяких фінансових зобовязань за 2016 рік, незважаючи на те, що були спроби знайти джерело фінансування;

- вказує, що рішенням сесії Пологівської районної ради Запорізької області від 24.11.2016 року № 2 «Про внесення змін та доповнень до районної Програми соціальної підтримки малозабезпечених громадян із числа ветеранів війни, праці, інвалідів, інших соціальних верств населення «Назустріч людям» на 2015-2017 роки (зі змінами та доповненнями) доповнено пункт 2 розділу VIII «Основні заходи Програми» підпунктом 2.17. такого змісту «Здійснювати відшкодування витрат підприємствам звязку за надані послуги пільговим категоріям населення» на 2016-2017 роки, але кошти виділені не були;

- звертає увагу на те, що в наданих позивачем помісячних розрахунках видатків на відшкодування витрат, повязаних з наданням пільг, дані списків пільговиків зазначені не коректно, а саме в переліку є громадяни не Пологівського району та померлі пільговики.

31.07.2017 року від Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Запорізької філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» на адресу суду, в порядку ст. 22 ГПК України, надійшли додаткові пояснення, в яких останній надав уточнений розрахунок сум, що підлягають відшкодуванню за надані послуги звязку абонентам пільгової категорії м. Пологи та Пологівського району за період з 01.01.2016 року по 28.02.2017 року, що складає 148313,77 грн. Також, позивач виклав заперечення на доводи відповідача з посиланням на норми діючого законодавства України. Окрім того, вважає, що сума судового збору в сумі 1600,00 грн., що заявлена до стягнення з відповідача не має бути перерахована, оскільки саме з вини відповідача, через невиконання ним обовязків, визначених чинним законодавством України, позивачем і було заявлено суму позову на більшу суму, аніж та, яка фактично підлягає стягненню з відповідача.

Через канцелярію суду від відповідача 07.08.2017 року в порядку ст. 22 ГПК України надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, до яких, зокрема надано перелік осіб, які помилково включені позивачем до переліку осіб, що мають право на пільги за період з січня 2016 року по лютий 2017 року, та розрахунок сум, які оспорюються відповідачем після звірки за нарахуваннями Публічного акціонерного товариства «Укртелеком». Відповідно до розрахунку відповідача загальна сума що підлягають відшкодуванню за надані послуги звязку абонентам пільгової категорії м. Пологи та Пологівського району за період з 01.01.2016 року по 28.02.2017 року складає 143429,15 грн.

14.08.2017 року від Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Запорізької філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» надійшли додаткові пояснення, в яких позивач, зокрема, на заяву Управління соціального захисту населення Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області в судовому засіданні 01.08.2017 року про те, що управління залучено відповідачем по справі без достатніх на те підстав, оскільки до переліку списків абонентів пільгової категорії включено осіб, що проживають на території обєднаної територіальної громади - Воскресенської громади, а отже, управління не несе жодної відповідальності та не має відшкодовувати витрати, понесені у звязку із наданням телекомунікаційних послуг вищезазначеним громадянам. Позивач зазначає, що у Воскресенської громади відсутні управління соціального захисту, до компетенції яких належать питання соціального захисту населення, а отже, саме Управління соціального захисту населення Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області, як структурний підрозділ місцевої держадміністраці, який як місцевий орган державної влади реалізує та виконує соціальну політику, та як розпорядник коштів, має здійснювати оплату позивачу вартості послуг звязку, наданих пільговим категоріям громадян, які мешкають у м. Пологи та Пологівському районі, в тому числі і особам, що проживають на території Вознесенської громади.

Від позивача 15.08.2017 року надійшли додаткові пояснення, в яких останній зазначає, що після порушення провадження у справі та отримання інформації від відповідача що розбіжностей у списках пільговиків за 2016-2017 року, позивачем було відкориговано суму, що підлягає відшкодуванню за послуги звязку, надані пільговим категоріям громадян, яка становить 143858,45 грн.

01.09.2017 року від Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Запорізької філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» на адресу суду надійшли пояснення, в яких позивач зазначає, що сума, що підлягає стягненню з відповідача в рахунок відшкодування сум за надані послуги звязку абонентам пільгової категорії м. Пологи та Пологівського району за період з 01.01.2016 року по 28.02.2017 року становить 143439,15 грн.

Представник позивача в судовому засіданні 04.09.2017 року підтримав позовні вимоги.

Представники відповідача в судовому засідання 04.09.2017 року проти позову заперечують.

Зясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи позивача та заперечення відповідача, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» в особі Запорізької філії ПАТ «Укртелеком», далі позивач, є оператором телекомунікацій, який надає телекомунікаційні послуги споживачам відповідно до вимог Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України «Про телекомунікації», Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 року № 295, інших законодавчих актів України.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону України «Про телекомунікації» телекомунікаційні послуги (послуги звязку) споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Пунктом 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 року № 295 визначено, що встановлені законами пільги з оплати послуг звязку надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня предявлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

У відповідності до ст. 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», встановлено, що пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання визначаються виключно законами України.

Право певних категорій громадян на пільги з оплати телекомунікаційних послуг передбачено також, зокрема, Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії соціального захисту», Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Законом України «Про жертви нацистських переслідувань», Законом України «Про охорону дитинства», Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Відповідно до ст. 87 Бюджетного кодексу України, видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення належать до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України. При цьому порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим визначаються Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст. 97 Бюджетного кодексу України).

Підпунктом б п. 4 ч. 1 ст. 89 та ст. 102 Бюджетного кодексу України передбачено, що видатки на відшкодування вартості послуг, наданих пільговим категоріям громадян здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з Типовим переліком бюджетних програм та результативних показників їх виконання для місцевих бюджетів у галузі «Соціальний захист та соціальне забезпечення», затвердженим наказом Міністерства фінансів України, Міністерства праці та соціальної політики України від 27.09.2010 року № 1097/290 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.10.2010 року за № 949/18244, за рахунок місцевого бюджету фінансується надання пільг з оплати послуг зв'язку та інших передбачених законодавством пільг за КТКВК 090203, 090206, 090209, 090214, 170102, 170203, 170302, 170602.

Отже, відшкодування витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг, здійснювалось до 01.01.2017 року за рахунок державних субвенцій, а також за рахунок місцевих бюджетів.

Частиною 3 статті 142 Конституції України встановлено, що витрати органів місцевого самоврядування, що виникли внаслідок рішень органів державної влади, компенсуються державою.

Таким чином, норми матеріального права, на момент виникнення спірних правовідносин, не ставили фінансування відповідних пільг за послуги звязку в залежність виключно від наявності субвенцій з державного бюджету, а передбачали можливість їх фінансування за рахунок місцевих бюджетів та міжбюджетних трансфертів.

З 01.01.2017 року внесені зміни до Бюджетного кодексу України, а саме до приписів пункту 20-4 ч. 1 ст. 91 Бюджетного кодексу України, якими визначено, що до видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, належать видатки на пільги з послуг звязку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 року № 256, далі Постанова № 256, затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, далі - Порядок № 256, яким встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету. Зокрема, п. 2 Постанови № 256 визначено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Відповідно до п. 3 Порядку № 256 головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення - є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Таким чином, головним розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг у м. Пологи та Пологівському районі є Управління соціального захисту населення Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області, далі - відповідач. Отже, саме на відповідача згідно положень законодавства покладено обов'язок щодо здійснення розрахунків з постачальниками послуг, в тому числі і операторами телекомунікацій, за послуги, надані особам, які мають право на відповідні пільги.

Пунктом 2 Постанови № 256 встановлено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними місячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Матеріали справи свідчать про те, що в період з січня 2016 року по лютого 2017 року Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» в особі Запорізької філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» надало телекомунікаційні послуги споживачам, що проживають у м. Пологи та Пологівському районі Запорізької області і мають право на відповідні пільги, передбачені чинним законодавством на загальну суму 149512,46 грн. Переліки споживачів-пільговиків за видами пільг складались позивачем за формою « 2-пільга», затвердженою наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 04.10.2007 року № 535 «Про затвердження форми для розрахунку видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг 2-пільга, та Інструкції про порядок її заповнення», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.10.2007 року за № 1172/14439, та направлялись відповідачу електронною поштою та рекомендованою кореспонденцією листами № 32/2-3-69 від 10.02.2016 року, № 32/2-3-108 від 10.03.2016 року, № 32/2-3-138 від 07.04.2016 року, № 32/2-3-168 від 11.05.2016 року, № 32/2-3-200 від 09.06.2016 року, № 32/2-3-234 від 13.07.2016 року, № 32/2-3-266 від 08.08.2016 року, № 32/2-3-333 від 12.09.2016 року, № 32/2-3-400 від 07.10.2016 року, № 32/2-3-437 від 09.11.2016 року, № 32/2-3-475 від 06.12.2016 року, № 32/2-3-19 від 10.01.2017 року, № 32/2-3-132 від 06.02.2017 року, № 32/2-3-173 від 06.03.2017 року, № 32/2-3-293 від 17.05.2017 року, з пропозицією провести звірку кількості пільговиків, які мають право на пільги з послуг звязку та з вимогою погашення заборгованості.

Також, на адресу Управління соціального захисту населення Пологівського районної державної адміністрації Запорізької області, листом № 32/2-3-132 від 06.02.2017 року, позивач направляв акт звіряння розрахунків за телекомунікаційні послуги надані пільговим категоріям громадян в 2016 році, що був вручений представнику відповідача 07.02.2017 року.

Зауважень та розбіжностей, коригувань до розрахунків актів форми « 2-пільга» за період з січня 2016 року по лютий 2017 року позивачу відповідачем не надано, акти звіряння розрахунків за формою « 3-пільга» відповідачем не складались, акт звіряння розрахунків за телекомунікаційні послуги надані пільговим категоріям громадян в 2016 році, також не підписувався.

25.05.2017 року позивач листом №12/228 звернувся до відповідача з вимогою погашення заборгованості, що утворилась внаслідок надання позивачем телекомунікаційних послуг населенню на пільгових умовах, у розмірі 149512,46 грн.

Так, відповідач листом № 2671/01 від 01.06.2017 року повідомив позивача про те, що у звязку з відсутністю кошторисних призначень на 2016-2017 роки на відшкодування витрат за надані послуги Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» пільговим категоріям населення, Управління соціального захисту населення Пологівського районної державної адміністрації Запорізької області не мало ніяких законних підстав реєструвати та обліковувати в органах казначейства бюджетні зобовязання. Також, у листі відповідач зазначив, що на вказаний період не був укладений договір між надавачем послуг та управлінням на фінансування послуг електрозвязку пільговим категоріям населення. Повідомляє, що рішенням сесії Пологівської районної ради Запорізької області від 24.11.2016 року № 2 «Про внесення змін та доповнень до районної Програми соціальної підтримки малозабезпечених громадян із числа ветеранів війни, праці, інвалідів, інших соціальних верств населення «Назустріч людям» на 2015-2017 роки (зі змінами та доповненнями) доповнено пункт 2 розділу VIII «Основні заходи Програми» підпунктом 2.17. такого змісту «Здійснювати відшкодування витрат підприємствам звязку за надані послуги пільговим категоріям населення» на 2016-2017 роки, але кошти виділені не були. Крім того, просить для вирішення питання щодо виділення коштів подовжити термін погашення заборгованості, зазначений у листі Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» № 12/228 від 25.05.2017 року (т. 2, а.с. 77-78).

У відзиві на позову заяву відповідач також зазначає, що у звязку з тим, що Законом України «Про Державний бюджет на 2016 рік» вже були не передбачені кошти на відшкодування витрат за надані послуги електрозвязку окремим пільговим категоріям та іншого джерела фінансування визначено не було, позивачу були повернуті без виконання розрахунки видатків на відшкодування витрат, повязаних з наданням пільг за 2016 рік та повідомлено його листом від 12.12.2016 року № 5534/04, відповідно до п.2.2.2 договору № 6 від 14.01.2013 року, про неможливість здійснення фінансування та припинення дії договору. Також звертає увагу на те, що в наданих позивачем помісячних розрахунках видатків на відшкодування витрат, повязаних з наданням пільг, дані списків пільговиків зазначені не коректно, а саме в переліку є громадяни не Пологівського району та померлі пільговики.

Так, відповідно до розрахунків за формою «2-пільга», за період з січня 2016 року по лютого 2017 року сума видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг, склала, на час звернення позивача із позовом, 149512,46 грн., а саме:

- за січень 2016 року 11293,09 грн.;

- за лютий 2016 року 11619,87 грн.;

- за березень 2016 року 11450,25 грн.;

- за квітень 2016 року 11232,18 грн.;

- за травень 2016 року 11236,53 грн.;

- за червень 2016 року 11063,91 грн.;

- за липень 2016 року 10504,22 грн.;

- за серпень 2016 року 10250,66 грн.;

- за вересень 2016 року 10283,10 грн.;

- за жовтень 2016 року 10291,79 грн.;

- за листопад 2016 року 9830,87 грн.;

- за грудень 2016 року 10453,60 грн.;

- за січень 2017 року 10181,26 грн.;

- за лютого 2017 року 9821,13 грн..

Із матеріалів справи вбачається, що 07.08.2017 року листом № 32/2-3-403 позивач направляв на адресу Управління соціального захисту населення Пологівського районної державної адміністрації Запорізької області акт звіряння розрахунків за телекомунікаційні послуги надані пільговим категоріям громадян та коригування витрат за надані послуг абонентам пільгової категорії за період з січня 2016 року по лютий 2017 року.

Так, відповідно до відкоригованого розрахунку позивача з врахувань розбіжностей за 2016-2017 роки сума видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг за період з 01.01.2016 року по 28.02.2017 року, склала 143439,15грн., а саме:

- за січень 2016 року 10737,71 грн.;

- за лютий 2016 року 10909,82 грн.;

- за березень 2016 року 10825,09 грн.;

- за квітень 2016 року 10633,60 грн.;

- за травень 2016 року 10722,78 грн.;

- за червень 2016 року 10440,07 грн.;

- за липень 2016 року 10205,39 грн.;

- за серпень 2016 року 9956,76 грн.;

- за вересень 2016 року 9982,05 грн.;

- за жовтень 2016 року 9921,02 грн.;

- за листопад 2016 року 9495,05 грн.;

- за грудень 2016 року 10152,39 грн.;

- за січень 2017 року 9921,33 грн.;

- за лютого 2017 року 9536,09 грн..

Втім, відповідачем компенсація витрат, понесені позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг населенню на пільгових умовах за період з січня 2016 року по лютий 2017 року, з урахуванням корегувань, в сумі 143439,15 грн. не здійснена, яку Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» в особі Запорізької філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» і просить стягнути.

Судом досліджені правові норми, які підлягають застосуванню у спірних відносинах сторін.

Частинами 3, 4 ст. 11 ЦК України обумовлено виникнення цивільних прав та обовязків безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Обовязок надання послуг певним категоріям громадян на пільгових умовах, як і загальні засади фінансування витрат повязаних з наданням таких пільг, встановлені безпосередньо законодавчими актами України, в тому числі Законом України: «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; Законом України «Про жертви нацистських переслідувань»; Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастроф»; Законом України «Про статус ветеранів військової служби і ветеранів органів внутрішніх справ та їх соціальний захист»; Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та інші.

Норми вказаних законів закріплюють реалізацію державних гарантій певним категоріям громадян та є нормами прямої дії: безумовний обов'язок оператора телекомунікацій надавати пільги визначеним категоріям громадян кореспондує безумовний обов'язок держави в особі її органів відшкодувати такі пільги.

В даному випадку зобов'язання позивача по справі щодо надання послуг звязку пільговим категоріям громадян виникли безпосередньо із законів України.

Згідно з ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Підставою заявленого позову позивачем визначено неналежне виконання відповідачем зобовязання, що також виникло у останнього на підставі саме Закону.

Отже, чинне законодавство України не передбачає обовязковості договірних відносин сторін на відшкодування витрат за надані послуги звязку пільговим категоріям громадян, оскільки зобовязання сторін у даній справі виникають безпосередньо із Законів України і не залежать від їх бажання.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Стаття 33 ГПК України зобовязує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивачем доведено суду факт порушення з боку відповідача вимог чинного законодавства України щодо відшкодування витрат понесених позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг населенню на пільгових умовах, у зв'язку з чим за ним утворилась заборгованість в сумі 143439,15 грн., що підтверджується матеріалами справи. Відповідач доказів сплати заборгованості станом на день розгляду справи суду не надав.

Відносно нарахованої позивачем суми 6073,31 грн. витрат понесених позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг населенню на пільгових умовах, та включення ним до розрахунків за формою « 2-пільга» абонентів пільгової категорії осіб, які померли, або більше зареєстровані на території м. Пологи та Пологівського району, слід зазначити наступне.

Згідно п. 1 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають права на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 року № 117, далі Положення № 117, Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги (далі Реєстр) - автоматизований банк даних, створений для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою згідно із законами України (далі пільговики), отримують соціальні стипендії, державну допомогу постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей. Реєстр складається з баз даних Мінсоцполітики, Міністерства соціальної політики Автономної Республіки Крим, структурних підрозділів з питань соціального захисту населення обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад.

Пунктом 2 Положення № 117 передбачено, що до Реєстру вноситься така інформація, зокрема:

- про пільговиків - прізвище, імя, по батькові, число, місяць, рік народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають про це відмітку в паспорті) (далі реєстраційний номер облікової картки платника податків), адреса зареєстрованого місця проживання (за рішенням комісій, утворених місцевими держадміністраціями та органами місцевого самоврядування відповідно до пункту 4 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848 - адреса фактичного місця проживання), склад сімї, характеристика житла, реквізити паспорта громадянина України та документа, що підтверджує право на пільги, а також категорія пільговика, перелік пільг, на які він має право, інформація про те, якими пільгами фактично користується.

- про студентів, курсантів невійськових вищих навчальних закладів, які отримують соціальні стипендії, - повне найменування та код згідно з ЄДРПОУ вищого навчального закладу або його відокремленого структурного підрозділу, прізвище, імя, по батькові, число, місяць, рік народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків, реквізити паспорта громадянина України (свідоцтва про народження дитини), адреса зареєстрованого та фактичного місця проживання, підстави для отримання соціальної стипендії, розмір місячної стипендії (разом із сумою індексації) та строк, на який призначена соціальна стипендія;

- про осіб, які отримують державну допомогу постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей, - прізвище, імя, по батькові, число, місяць, рік народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків, адреса зареєстрованого та фактичного місця проживання, реквізити паспорта громадянина України, документа, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства, особу, яку визнано в Україні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Відповідно п. 3 Положення № 117, структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - уповноважені органи), зокрема:

- організовують збирання, систематизацію і зберігання зазначеної в пункті 2 цього Положення інформації та забезпечують її автоматизоване використання для контролю відомостей, які подаються підприємствами та організаціями, що надають послуги, для розрахунків за надані пільговикам послуги, і проведення виплати соціальних стипендій та державної допомоги постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей;

- ведуть облік пільговиків шляхом формування на кожного пільговика персональної облікової картки згідно з формою « 1-пільга», в якій використовується реєстраційний номер облікової картки платника податків;

- ведуть облік отримувачів соціальних стипендій та державної допомоги постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей шляхом формування на кожну особу персональної облікової картки згідно з формою « 1-допомога», в якій використовується реєстраційний номер облікової картки платника податків або реквізити паспорта громадянина України, документа, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства, а також особу, яку визнано в Україні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту;

- вносять до Реєстру відповідні уточнення в разі визнання такими, що втратили чинність, чи зупинення дії окремих норм законодавчих актів, на підставі яких пільговики отримують пільги.

Умовами п. 4 Положення № 117 уповноважені органи з дотриманням вимог Законів України «Про інформацію» і «Про захист персональних даних» мають право:

- отримувати від пільговиків документи, що підтверджують їх право на пільги;

- проводити перевірку достовірності поданих документів;

- отримувати відомості від пільговиків, а також від органів виконавчої влади, де перебувають на обліку пільговики, підприємств та організацій, що надають послуги, житлово-експлуатаційних організацій та державних органів реєстрації актів цивільного стану, зокрема про осіб, які померли, на паперових та електронних носіях в установленому форматі з питань, повязаних з формуванням та веденням Реєстру;

- використовувати під час наповнення Реєстру інформацію з інших баз даних щодо персоніфікованого обліку осіб, які мають право на пільги;

- надавати інформацію, яка міститься в Реєстрі, підприємствам та організаціям, що надають послуги, на запити та в межах їх компетенції, а також органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування з метою надання пільг, передбачених законодавчими актами, пільговикам.

Розголошення отриманої уповноваженими органами інформації про пільговика без його згоди забороняється, крім випадків, передбачених законодавством.

Відтак, враховуючи викладене саме відповідач має доступ до Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, та має права внесення відомостей до нього.

Відповідно до п. 10 Положення № 117 підприємства та організації, що надають послуги, щомісяця до 25 числа подають уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою « 2-пільга».

Положеннями п. 11 Положення № 117, уповноважений орган щомісяця:

1) звіряє інформацію, що міститься в Реєстрі, з інформацією, яка надходить від підприємств та організацій, що надають послуги, і у разі виявлення розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкретному пільговику, не провадить розрахунків, що стосуються виявлених розбіжностей, до уточнення цієї інформації;

2) після проведення розрахунків з підприємствами та організаціями, що надають послуги, складає:

- реєстр погашення заборгованості перед підприємствами та організаціями, що надають послуги, згідно з формою « 5-пільга» та реєстр розрахунків згідно з формою « 7-пільга»;

- акти звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги згідно з формою « 3-пільга»;

3) до 15 числа подає:

- фінансовим органам районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських рад акти звіряння розрахунків згідно з формою « 3-пільга».

Як вже зазначалося позивачем розрахунки форми « 2-пільга» за період надання послуг з липня 2016 року по лютий 2017 року направлялися відповідачу з супровідними листами. Відповідачем жодних зауважень, щодо виявлення у розрахунках за вказаний період надання послуг розбіжностей, необхідності їх коригування, невірно визначеного розміру пільг, тощо, на адресу позивача не надсилав. А інформація щодо наявних у списках осіб розбіжностей стала відома позивачу лише після звернення ним із позовом до суду.

Суд звертає у вагу на те, що законодавством не передбачена залежність розміру відшкодування від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, чи випадки повного або часткового звільнення від обов'язку здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умовах.

Частина 2 статті 218 ГК України та стаття 617 ЦК України прямо передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважається обставиною, яка є підставою для звільнення від відповідальності.

Відповідно до п. 1.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань», за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю. Тому у випадках порушення грошового зобов'язання суди не повинні приймати доводи боржника з посиланням на неможливість виконання грошового зобов'язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 ЦК України) або на відсутність вини (статті 614, 617 ЦК України чи стаття 218 ГК України).

При цьому відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Європейським судом з прав людини у рішеннях у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18.10.2005 року та у справі «Бакалов проти України» від 30.11.2004 року зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відтак, відсутність бюджетних коштів передбачених у видатках Державного бюджету України не є підставою для звільнення відповідача (органу, уповноваженому державою здійснювати від її імені повноваження в цих правовідносинах) від відповідальності за порушення зобов'язання зі сплати компенсації пільг.

За таких обставин, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Запорізької філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про стягнення з Управління соціального захисту населення Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області суми 143439,15 грн. відшкодування коштів за надані у період з січня 2016 року по лютого 2017 року телекомунікаційні послуги пільговим категоріям громадян обґрунтовані та підлягають задоволенню.

В частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Запорізької філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» щодо стягнення з Управління соціального захисту населення Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області заборгованості в сумі 6073,31 грн. слід відмовити.

Відповідно до п. 4.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України». частиною другою статті 49 ГПК України передбачено, що в разі коли спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною. У такому застосуванні суду слід виходити з широкого розуміння даної норми, маючи на увазі, що передбачені нею наслідки можуть наставати і в разі неправомірної бездіяльності винної особи, яка не вжила заходів до поновлення порушених нею прав і законних інтересів іншої особи (зокрема, ухилялася від задоволення її заснованих на законі вимог), що змусило останню звернутися за судовим захистом. Так, якщо зменшення позивачем розміру позовних вимог пов'язане з частковим визнанням та задоволенням позову відповідачем після подання позову, то судовий збір у відповідній частині покладається на відповідача. Або у разі коли в позові відмовлено, але з обставин справи вбачається, що спір доведено до судового розгляду внаслідок ухилення відповідача від розгляду претензії позивача, якщо вона пред'являлася (статті 6 - 8 ГПК України), то судовий збір також покладається на відповідача. При цьому якщо у відповідних випадках позивача звільнено від сплати судового збору, то останній стягується в доход державного бюджету України.

Відтак, витрати зі сплати судового збору в сумі 2242,69 грн. згідно з ч. 2 ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача у справі - Управління соціального захисту населення Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області.

У судовому засіданні, яке відбулося 04.09.2017 року, згідно частини 2 статті 85 ГПК України, було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивну частини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 509, 525, 526 ЦК України, ст. ст. 193 ГК України, ст. ст. 4-2, 4-3, 33, 34, ч. 3 ст. 43, 44, 49, 82, 82-1, 83, 84, ч. 2 ст. 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Запорізької філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» до Управління соціального захисту населення Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області задовольнити частково.

2. Стягнути з Управління соціального захисту населення Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області, 70600, Запорізька область, Пологівський район, м. Пологи, вул. Єдності, буд. 30, , на користь Публічного акціонерного товариства Укртелеком в особі Запорізької філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», 69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 133, , рахунок № НОМЕР_1 в ПАТ «ПУМБ», м. Київ, МФО 334851, заборгованість в сумі 143439 (сто сорок три тисячі чотириста тридцять девять) грн. 15 коп., видавши наказ.

3. Стягнути з Управління соціального захисту населення Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області, 70600, Запорізька область, Пологівський район, м. Пологи, вул. Єдності, буд. 30 , , на користь Публічного акціонерного товариства Укртелеком в особі Запорізької філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», 69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 133, , рахунок № НОМЕР_1 в ПАТ «ПУМБ», м. Київ, МФО 334851, витрати зі сплати судового збору в сумі 2242 (дві тисячі двісті сорок дві) грн. 69 коп., видавши наказ.

4. У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Запорізької філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» щодо стягнення з Управління соціального захисту населення Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області заборгованості в сумі 6073,31 грн. відмовити.

Повне рішення складено 13.09.2017 року

Суддя О.Г. Смірнов

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.