П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 року м. Київ

Судова палата у господарських справах Верховного Суду України у складі:

головуючого Ємця А.А.,
суддів: Берднік І.С., Жайворонок Т.Є.,

за участю представника публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» - Ботвінка О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Промсофтсервіс» (далі - ТОВ «Промсофтсервіс») про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 11 квітня 2017 року у справі № 904/7767/16 за позовом ТОВ «Промсофтсервіс» до публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі - ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг») про захист авторських прав,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року ТОВ «Промсофтсервіс» звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про зобов'язання відповідача припинити користування комп'ютерними програмами «ІНФОРМАЦІЯ_1» та «ІНФОРМАЦІЯ_2» ІНФОРМАЦІЯ_3», права на які належать позивачеві - ТОВ «Промсофтсервіс», і про зобов'язання відповідача знищити комп'ютерні програми «ІНФОРМАЦІЯ_1» та «ІНФОРМАЦІЯ_2» ІНФОРМАЦІЯ_3» на всіх наявних у відповідача носіях.

Позовні вимоги ТОВ «Промсофтсервіс» обґрунтовує посиланням на факти неправомірного використання відповідачем на своєму технологічному обладнанні, укомплектованому мікропроцесорними модулями, програм «ІНФОРМАЦІЯ_1» та «ІНФОРМАЦІЯ_2» ІНФОРМАЦІЯ_3», за відсутності дозволу їх автора - громадянина ОСОБА_1 та позивача, якому передано невиключні права на ці комп'ютерні програми за укладеним між їх автором і позивачем авторським договором про передачу права на використання комп'ютерних прав від 2 грудня 2015 року, та посиланням на норми ст.ст. 16 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843047/ed_2016_11_02/pravo1/T030435.html?pravo=1>, 432 Цивільного кодексу України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843489/ed_2016_11_02/pravo1/T030435.html?pravo=1>, ст.ст. 15 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_479839/ed_2016_10_05/pravo1/T379200.html?pravo=1>, -5052 Закону України «Про авторське право і суміжні права <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_480115/ed_2016_10_05/pravo1/T379200.html?pravo=1>», згідно з якими автору (чи іншій особі, яка має авторське право) належить виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від

3 листопада 2016 року, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18 січня 2017 року, у позові відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 11 квітня

2017 року постанову Київського апеляційного господарського суду від

18 січня 2017 року, рішення Господарського суду міста Києва від 3 листопада 2016 року залишено без змін.

ТОВ «Промсофтсервіс» у порядку статті 11119 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) подало заяву про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 11 квітня 2017 року у справі № 904/7767/16 із підстави, передбаченої пунктом

1 частини першої статті 11116 ГПК.

На підтвердження наведених вище підстав заявником надано копії постанов Вищого господарського суду України від 22 травня

2007 року у справі № 32/185пн, від 9 жовтня 2007 року у справі

№ 22-11/416-06-11397, від 8 квітня 2008 року у справі

№ 14-22-11/416-06-11397, в яких суди дійшли висновку про необхідність припинення неправомірного використання відповідачами програм та зобов'язано відповідачів знищити такі програми.

Ухвалою Верховного Суду України від 14 липня 2017 року справу № 904/7767/16 допущено до провадження Верховного Суду України, відкрито провадження за заявою ТОВ «Промсофтсервіс» про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 11 квітня 2017 року у зазначеній справі, здійснено підготовчі дії.

Ухвалою Верховного Суду України від 9 серпня 2017 року справу

№ 904/7767/16 призначено до розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи заявника та представників сторін, забезпечуючи єдність судової практики у застосуванні норм матеріального права, Судова палата у господарських справах Верховного Суду України вважає, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

У справі, що розглядається судами встановлено, що автором комп'ютерних програм «ІНФОРМАЦІЯ_1» та «ІНФОРМАЦІЯ_2» ІНФОРМАЦІЯ_3» є ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвами про реєстрацію авторських прав на твір від 16 листопада 2015 року №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2, виданими Державною службою інтелектуальної власності України.

Зазначені комп'ютерні програми ОСОБА_1 передав товариству з обмеженою відповідальністю «ІНФОРМАЦІЯ_3» (далі - ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_3»), яке впродовж 2006-2014 років використовувало його шляхом програмного забезпечення електрообладнання відповідача.

2 грудня 2015 року між громадянином України ОСОБА_1 (ліцензіар) і Позивачем (ліцензіат) укладено Авторський договір.

Позивач зазначає, що йому стало відомо про використання відповідачем комп'ютерних програм, права на які йому передано автором, на обладнанні, укомплектованому мікропроцесорними модулями ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_3».

У листі від 6 грудня 2015 року № 2 позивач повідомив відповідача про те, що позивач на підставі Авторського договору є набувачем авторських прав на комп'ютерні програми, при цьому дозволу на використання зазначених комп'ютерних програм відповідач не отримував. З метою запобігання порушень авторських прав щодо використання комп'ютерних програм «ІНФОРМАЦІЯ_1» та «ІНФОРМАЦІЯ_2» ІНФОРМАЦІЯ_3» позивач запропонував з 1 січня 2016 року припинити їх використання без дозволу, а також забезпечити доступ фахівців позивача до електротехнічного обладнання виробництва для здійснення технологічних операцій з їх видалення із пам'яті мікропроцесорних модулів.

11 січня 2016 року позивач звернувся до Державної служби інтелектуальної власності України з повідомленням про факт порушення авторських прав відповідачем, що полягає у незаконному використанні комп'ютерних програм «ІНФОРМАЦІЯ_1» та «ІНФОРМАЦІЯ_2» ІНФОРМАЦІЯ_3».

9 лютого 2016 року позивач звернувся до відповідача із листом, в якому вимагав від останнього негайно припинити порушення авторських прав, що полягає у незаконному використанні комп'ютерних програм «ІНФОРМАЦІЯ_1» та «ІНФОРМАЦІЯ_2» ІНФОРМАЦІЯ_3».

27 липня 2016 року Державна служба інтелектуальної власності України надіслала позивачеві та громадянину України ОСОБА_1 лист-відповідь, в якому повідомила, що згідно Планом проведення перевірок на ІІ квартал 2016 року нею вжито заходів державного нагляду (контролю) стосовно законності використання відповідачем програмного забезпечення «ІНФОРМАЦІЯ_1» та «ІНФОРМАЦІЯ_2» ІНФОРМАЦІЯ_3». У результаті встановлено, що зазначене програмне забезпечення використовується відповідачем із порушенням вимог закону. Матеріали перевірки направлено до Департаменту кіберполіції Національної поліції України для відповідного реагування.

Згідно з протоколом тимчасового доступу до речей і документів від

16 червня 2016 року, складеним слідчим слідчого відділення Дзержинського відділення поліції Криворізького відділу поліції головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, у зв'язку з проведенням досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 лютого 2016 року за № 0000489 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_908780/ed_2016_12_21/pravo1/T012341.html?pravo=1>176 Кримінального кодексу України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_908780/ed_2016_12_21/pravo1/T012341.html?pravo=1>, за результатами огляду технологічного обладнання на території відповідача (перелік обладнання зазначено в протоколі) встановлено, що обладнання оснащено пультами керування ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_3», однак факт безпосереднього використання програмного забезпечення виявити «не вдалося можливим» у зв'язку із неперервним технологічним процесом обладнання, переривання якого не дозволене спеціалістами.

Із наявних у матеріалах справи технічних паспортів на електрообладнання вбачається, що електроприводи та перетворювач мали у складі процесорні модулі із необхідним програмним забезпеченням, яке вже було установлено їх виробником - ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_3».

В акті перевірки дотримання вимог законодавства у сфері інтелектуальної власності від 26 травня 2016 року № НОМЕР_3 заступник начальника управління державного нагляду за дотриманням законодавства в сфері інтелектуальної власності Державної служби інтелектуальної власності України Гаврильчик В.І. навів обставини, встановлені під час перевірки відповідача, проведеної у період із 23 по 27 травня 2016 року, зокрема:

- виявлено факт використання обладнання ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_3», на якому встановлено програмне забезпечення - комп'ютерні програми «ІНФОРМАЦІЯ_1» та «ІНФОРМАЦІЯ_2» ІНФОРМАЦІЯ_3», автором яких є ОСОБА_1;

- обладнання ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_3» із зазначеними комп'ютерними програмами відповідач використовує у своїй діяльності станах НОМЕР_4, НОМЕР_5.

Судами попередніх інстанцій установлено, що ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_3» використовувало комп'ютерні програми «ІНФОРМАЦІЯ_1» та «ІНФОРМАЦІЯ_2» ІНФОРМАЦІЯ_3» упродовж 2006-2014 років шляхом установлення відповідного програмного забезпечення на електрообладнання, яке постачалося відповідачеві за договорами поставки.

Назви комп'ютерних програм «ІНФОРМАЦІЯ_1» та «ІНФОРМАЦІЯ_2» ІНФОРМАЦІЯ_3» зазначено на електронному табло, вмонтованому у відкриваючу частину шафи.

Актом перевірки Державної служби інтелектуальної власності України та протоколом тимчасового доступу до речей і документів підтверджено факт використання відповідачем у своєму виробництві електрообладнання з процесорними модулями, постачальником якого було ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_3». Отже, оскільки робота зазначеного електрообладнання неможлива без використання відповідних комп'ютерних чи прикладних програм, які керують його роботою, а відповідач не надав доказів зворотного чи доказів використання комп'ютерних програм, автором яких є інші особи, суди вважають доведеним факт використання відповідачем саме комп'ютерних програмам, які було встановлено ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_3».

За твердженням ОСОБА_1, саме він є автором програм усіх версій, які використовуються у модулях, що поставлялися відповідачеві від ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_3» протягом 2006 - 2014 років.

Позивачем підтверджено факт використання відповідачем у своїй виробничій діяльності електрообладнання (приводів, перетворювачі в струму), на яких установлено процесорні (мікропроцесорні) модулі, у пам'яті яких зберігаються комп'ютерні програми, автором яких є ОСОБА_1, зокрема і програми «ІНФОРМАЦІЯ_1» та «ІНФОРМАЦІЯ_2» ІНФОРМАЦІЯ_3».

Таким чином, використання цих програм як об'єктів інтелектуальної власності здійснюється відповідачем у спосіб зберігання комп'ютерних програм на належному відповідачеві електрообладнанні (електронних пристроях), які задіяні в експлуатації належного відповідачеві технологічного електрообладнання.

Разом із тим наявними у матеріалах справи доказами підтверджено отримання відповідачем зазначеного електрообладнання, належне функціонування якого здійснювалося завдяки використанню оригінального авторського програмного забезпечення, яке вже було установлено на цьому обладнані до моменту його поставки покупцю від ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_3» - виробника цього обладнання.

Ураховуючи наявність у відповідача значної кількості обладнання, поставленого ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_3», яке пов'язано спільними технологічними і виробничими процесами, судами взято до уваги пояснення автора програм «ІНФОРМАЦІЯ_1» та «ІНФОРМАЦІЯ_2» ІНФОРМАЦІЯ_3» ОСОБА_1 про те, що він особисто брав участь в остаточному налагодженні зазначених програм із метою забезпеченню належної роботи цього електрообладнання у виробничих процесах підприємства відповідача, але вважає, за необхідне визнати, що такі дії було вчинено ним насамперед у ході налагодження окремого електрообладнання як складової частини певної системи, і такі пояснення не спростовують факту, що кожна одиниця зазначеного обладнання на момент його передачі відповідачеві вже мала у своєму складі мікропроцесор з авторською програмою, про що є відповідні відомості у технічних паспортах на це обладнання.

Таким чином, судами встановлено, що всі примірники програм «ІНФОРМАЦІЯ_1» та «ІНФОРМАЦІЯ_2» ІНФОРМАЦІЯ_3», а також їх попередні версії, встановлені на виробничому обладнані відповідача у період із 2006 по 2015 роки, фактично були введені у цивільний обіг шляхом їх першого продажу від імені ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_3» за згодою їх автора ОСОБА_1 або передані (встановлені) відповідачеві у цей же період часу безпосередньо їх автором у процесі налагодження виробничого обладнання, що виключає їх неправомірне використання відповідачем у зазначений позивачем спосіб.

Із матеріалів справи не вбачається підтвердження будь-якого використання відповідачем цього програмного забезпечення інакше, ніж у процесі безпосередньої технічної експлуатації зазначених електроприводів.

Отже, предметом розгляду в справі № 904/7767/16, що переглядається, є вимога про зобов'язання припинити користування комп'ютерними програмами, зобов'язання знищити програми на всіх носіях, зобов'язання протягом трьох років періодично надавати на вимогу позивача для огляду апаратні комплекси з правом доступу до управління ними, в тому числі з наданням всіх паролів із ціллю перевірки. При цьому суди першої та апеляційної інстанцій, з якими погодився суд касаційної інстанції дійшли висновку, що використання спірного об'єкта інтелектуальної власності в ході експлуатації електрообладнання, в якому встановлено програмне забезпечення, не є неправомірним використанням твору в розумінні статті <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843499/ed_2016_11_02/pravo1/T030435.html?pravo=1>441 Цивільного кодексу України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843499/ed_2016_11_02/pravo1/T030435.html?pravo=1> та статті 15 Закону.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 11116 ГПК заява про перегляд судових рішень господарських судів може бути подана з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалення різних за змістом судових рішень має місце у разі, коли суд (суди) касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за подібних предмета спору, підстав позову, змісту позовних вимог, встановлених судом фактичних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) неоднакових правових висновків, покладених в основу цих судових рішень.

Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи, перевірка встановлення правильності яких не належить до компетенції Верховного Суду України.

Водночас у справах № 22-11/416-06-11397, № 14-22-11/416-06-11397,

№ 32/185пн, на рішення в яких заявник посилається як на доказ неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, вбачається, що судові рішення прийнято за інших фактичних обставин справ, аніж у справі, що переглядається.

Згідно з частиною першою статті 11126 ГПК Верховний Суд України відмовляє у задоволенні заяви про перегляд судових рішень господарських судів, якщо обставини, що стали підставою для перегляду справи,

не підтвердилися.

З огляду на викладене у задоволенні заяви ТОВ «Промсофтсервіс» про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 11 квітня

2017 року у справі № 904/7767/16 слід відмовити.

Керуючись пунктом 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року

№ 1402-VII, статтями 11116 , 11123 , 11124 , 11126 ГПК, Судова палата у господарських справах Верховного Суду України:

п о с т а н о в и л а:

У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Промсофтсервіс» про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 11 квітня 2017 року у справі № 904/7767/16 відмовити.

Постанова є остаточною і може бути оскаржена тільки з підстави, встановленої пунктом 4 частини першої статті 11116 ГПК.

Головуючий А.А. Ємець

Судді: І.С. Берднік

Т.Є. Жайворонок