ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

08.09.2017 Справа № 904/8327/17

Суддя Воронько В.Д. , розглянувши матеріали

за позовом Приватного акціонерного товариства "ВФ Україна", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство "Теплотехніка", м. Дніпро

про стягнення 9630,67 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "ВФ Україна" звернулося до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство "Теплотехніка", у якій заявило вимоги про стягнення заборгованості у сумі 9630,67 грн за користування останнім послугами мобільного зв'язку.

Під час перевірки та підготовки даного позовного матеріалу до розгляду, судом встановлено, що позовна заява подана до господарського суду з порушенням правил, встановлених Господарським процесуальним кодексом України (далі ГПК України), а тому вона підлягає поверненню без розгляду з огляду на наступне.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 54 ГПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство, на підставі якого подається позов.

Вимогою даного позову, як зазначено вище, є стягнення майнової шкоди у сумі 9630,67 грн, але належного розрахунку ціни позову позивач не надав.

Так, у позовній заяві визначено загальну суму заборгованості, яка, на думку позивача, виникла внаслідок користування відповідачем послугами мобільного зв'язку та порушенням останнім умов оплати цих послуг, проте, ані у тексті позову, ані у доданих документах не зазначена їх вартість.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 54 ГПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; суми договору (у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні господарських договорів).

Ціну позову вказує позивач. У випадках неправильного зазначення ціни позову вона визначається суддею у відповідності до приписів ст.55 ГПК України.

Однак, щоб підтвердити або спростувати правильність заявленої позивачем вимоги, суду потрібно дослідити належним чином обґрунтований розрахунок стягуваної суми, а також всі обставини та докази на яких ґрунтується позовна вимога.

Та як вбачається з таблиці розрахунку до претензії, який надано позивачем нібито у підтвердження заявленого боргу та який, до речі, не можна прийняти за належний та допустимий доказ, оскільки розрахунок взагалі не містить підпису та інформації посадової особи, яка його здійснила, сума заборгованості складає 9630,67 грн. Та знову ж таки, щоб дослідити даний факт, потрібен повний розгорнутий розрахунок заявленої суми.

Додані до позовної заяви копії договорів про надання послуг стільникового радіотелефонного зв'язку взагалі не містять їх ціни; відсутні докази надання відповідних послуг з зазначенням їх вартості; рахунки за телекомунікаційні послуги, які додані до позовних матеріалів в якості доказів також не містять інформації про початкову вартість наданих послуг та вартість використаних послуг, а лише конкретну суму заборгованості, яку не можливо перевірити та встановити як вона була розрахована, до того ж наявні рахунки не містять підпису та інформації про посадову особу позивача, що його видала.

Аналізуючи викладене, в позовних матеріалах відсутній належний розгорнутий розрахунок ціни позову, який мав би містити повну інформацію про кожну суму заборгованості, що виникла за конкретний період за кожним договором та рахунком окремо, підписаним директором, головним бухгалтером або уповноваженим на це представником позивача, не вказано на яких обставинах чи документах грунтується заявлена до стягнення сума боргу.

Суд не має право самостійно за позивача складати відповідний розрахунок ціни позову, оскільки враховуючи приписи ст.42 ГПК України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, а також у відповідності до ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Отже, позивачем у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, та доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини.

Підставою позову є обставини, що тягнуть певні правові наслідки, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересів. Правильне встановлення підстав позову визначає межі доказування, є гарантією прав відповідача на захист проти позову. Обставини справи - це зовнішні фактори, що характеризують виявлене порушення прав і законних інтересів та особу, що вчинила дії в їх порушенні.

Такі обставини в позовній заяві слід не лише зазначати, а й обґрунтовувати відповідним чином, що випливає зі змісту ст. 33 ГПК України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач повинен довести факти, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову.

Частиною 1 ст. 32 ГПК України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

З тексту позовної заяви не вбачається, на які саме суми за кожним із договорів виникла заборгованість, якими конкретно документами підтверджується факт спричиненого боргу, і з чого складається майнова шкода відповідача.

Відповідно до п. 3 ст. 63 ГПУ України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

Така сама позиція викладена у постанові Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" від 26.12.2011 №18, у 5 абзаці пп. 3.5 п. 3 якого зазначено, що підставою для повернення позовної заяви є також відсутність викладу обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, та незазначення доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини. Господарський суд повертає позовну заяву, що не містить обґрунтованого розрахунку стягуваної чи оспорюваної суми, або такий розрахунок не додано до заяви.

Відповідно до ст. 69 ГПК України, розгляд справ в господарських судах України обмежений двохмісячним строком, враховуючи, що повернення позовної заяви і доданих до неї документів без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми, прямо передбачено Господарським процесуальним кодексом України, господарський суд повертає позов без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Крім того, суд вважає за доцільне надати роз'яснення щодо повернення сплачених сум судового збору.

Стаття 7 Закону України від 08.07.2011 №3674-VІ "Про судовий збір", зі змінами до нього, містить вичерпний перелік пунктів, за якими повертається сплачена сума судового збору.

Так, відповідно до п. 2 ст. 7 цього Закону сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

За змістом правової позиції, викладеної у п.п. 5.2 п.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України, викладену від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується господарським судом за результатами розгляду відповідних матеріалів за наявності клопотання сторони чи іншого учасника судового процесу про повернення суми судового збору. Про таке повернення зазначається:

- в ухвалі, якою здійснюється відмова у прийнятті або повернення заяви (скарги), за подання якої сплачується судовий збір, або

- в ухвалі про припинення провадження у справі з підстав, наведених у статті 80 ГПК (крім випадків якщо провадження у справі припинено у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), або

- в ухвалі про повернення сум судового збору, винесеній як окремий процесуальний документ (зокрема, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини першої статті 88 ГПК).

Законом не передбачено граничного строку повернення сплаченої суми судового збору.

Отже, витрати по сплаті судового збору у сумі 1600,00 грн, сплачені платіжним дорученням № НОМЕР_1 від 11.08.2017, підлягають поверненню платнику на підставі Закону України "Про судовий збір" за умови подання його клопотання.

Керуючись п. 3 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Повернути Приватному акціонерну товариству "ВФ Україна" позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Додаток (тільки заявнику): позовна заява з додатком на 49 арк, у т.ч. платіжним дорученням про сплату судового збору № НОМЕР_1 від 11.08.2017 на суму 1600,00 грн, опис та конверт.

Суддя ОСОБА_1