ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"11" вересня 2017 р. Справа № 911/2407/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕА Електротехніка", 02094, місто Київ, вулиця Краківська, будинок 13-Б, офіс 128

до Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", 08307, Київська область, місто Бориспіль, міжнародний аеропорт "Бориспіль"

про стягнення 108855,87 грн.

суддя Шевчук Н.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (дов. б/н від 30.08.2017);

від відповідача: ОСОБА_2 (дов. №01-22/7-133 від 27.03.2017).

суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СЕА Електротехніка" звернулось у господарський суд з позовом до Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", в якому. з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог просить стягнути 97790 грн. основного боргу, 6832,63 грн. інфляційних втрат за період з лютого по червень 2017 року та 1390,50 грн. 3% річних за період з 10.02.2017 по 01.08.2017.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання відповідачем умов договору про закупівлю №37-14.1/2-1 від 18.05.2016 в частині повної та своєчасної оплати вартості поставленого товару та наданих послуг.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечує, з посиланням на те, що поставлений позивачем товар є неналежної якості, оскільки під час експлуатації даного обладнання неодноразово відбувались збої, про що неодноразово повідомлялось позивача, проте останній жодних дій спрямованих на усунення вказаних недоліків не вчинив.

31.08.2017 відповідач подав клопотання №35-22/2-210 від 31.08.2017 (а.с. 43-44) про зупинення провадження у справі, яке судом залишено без задоволення як безпідставне.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін суд

встановив:

18.05.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "СЕА Електротехніка" (Постачальник) та Державним підприємством "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (Замовник) укладено договір про закупівлю №37-14.1/2-1 (Договір, арк. с. 13-18), відповідно до пунктів 1.1. та 1.3. якого Постачальник зобов'язується поставити Замовникові Товар та надати Послуги, найменування та перелік яких наведено в Додатку №1 до Договору, а Замовник здійснити приймання Товару та Послуг, та оплатити такий Товар та надані Послуги відповідно до умов Договору та технічних характеристик, які наведені в Додатку № 1 до Договору, далі - Специфікація Договору. Після поставки Товару Постачальник надає послуги з монтажну, далі - Послуги.

Відповідно до пункту 2.1. Договору мета використання Товару: організація системи управління паркувальним майданчиком для короткострокового перебування транспортних засобів (D1).

Порядок здійснення оплати узгоджений ОСОБА_3 в розділі 4 Договору, а саме:

4.1. Розрахунки за Договором здійснюються у національній валюті України - гривні, в безготівковій формі.

4.2. Розрахунки проводяться наступним шляхом:

4.2.1 Замовник протягом 10-ти (десяти) календарних днів з моменту підписання ОСОБА_3 видаткової накладної на фактично поставлений Товар перераховує на поточний рахунок Постачальника 100% ціни фактично поставленого Товару.

4.2.2. Замовник протягом 10-ти (десяти) календарних днів з моменту після підписання сторонами ОСОБА_3 наданих Послуг перераховує на поточний рахунок Постачальника 100% вартості наданих Послуг.

Пунктами 5.1 та 5.2. Договору передбачено, що строк поставки Товару та надання Послуг: - 20 (двадцять) календарних днів з дати отримання письмової заявки Постачальником від Замовника. Датою поставки Товару за Договором вважається дата підписання ОСОБА_3 видаткової накладної на фактично поставлений Товар.

Місце поставки Товару та надання Послуг: 08307, Україна, Київська область, м. Бориспіль, Міжнародний аеропорт «Бориспіль», на умовах DDР відповідно до офіційних правил з тлумачення торговельних термінів «Інкотермс» (в редакції 2010 року).

Згідно пункту 5.3.2. Договору право власності на Товар від Постачальника до Замовника переходить після передачі Товару та підписання ОСОБА_3 видаткової накладної на Товар.

Пунктом 5.3.19. Договору встановлено, що послуги, які надаються відповідно до умов Договору, вважаються наданими у повному обсязі після підписання ОСОБА_3 наданих Послуг.

Договір набирає чинності з дати його укладення (підписання) ОСОБА_3 та діє до 31.12.2016. Закінчення строку дії Договору не звільняє Сторони від виконання тих зобовязань, що лишились невиконаними. Датою підписання є пізніша дата, якщо Договір підписувався ОСОБА_3 в різні дати. (Пункт 11.1. Договору)

На виконання умов Договору, позивач здійснив поставку та монтаж передбаченого умовами Договору обладнання, згідно підписаних та скріплених печатками сторін видаткових накладних №1609 від 30.01.2017 на суму 7510 грн., №1443 від 30.01.2017 на суму 85680 грн. та акта надання послуг №40 від 30.01.2017 на суму 4600 грн. (арк. с. 26, 32).

Позивач стверджує, що відповідач отриманий товар та послуги не оплатив, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість в розмірі 97790 грн.

З метою досудового врегулювання спору Позивачем на адресу Відповідача було направлено вимогу № 323 від 24.05.2017 щодо негайного погашення заборгованості за поставлений товар та надані послуги (а.с. 33).

Листом-відповіддю №01-22-2394 від 12.06.2017 Відповідач повідомив, що оплата виставлених Позивачем рахунків можливе лише після затвердження річного фінансового плану поточного року (а.с. 34).

Листом №190 від 26.06.2017 (а.с. 35) Позивач повідомив Відповідача, що згідно з Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 № 378-р «Про затвердження фінансового плану державного підприємства «Міжнародний аеропорт Бориспіль» на 2017 рік, річний фінансовий план було затверджено 07.06.2017 та повторно просив оплатити заборгованість за поставлений Повар та надані Послуги.

Оскільки Відповідач свої зобов'язання за договором про закупівлю №37-14.1/2-1 від 18.05.2016 в частині оплати поставленого товару та наданих послуг належним чином не виконав, Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення вищевказаної заборгованості.

Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не виникає з характеру відносин сторін.

Приписами статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно частиною першою статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відмову від оплати отриманих за видатковими накладними №1609 від 30.01.2011 на суму 7510 грн., №1443 від 30.01.2011 на суму 85680 грн. та актом надання послуг №40 від 30.01.2017 на суму 4600 грн. товару та послуг відповідач мотивував тим, що поставлений позивачем товар є неналежної якості, оскільки під час експлуатації даного обладнання неодноразово відбувались збої, про що неодноразово повідомлялось позивача, проте останній жодних дій спрямованих на усунення вказаних недоліків не вчинив.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази неналежної якості поставленого позивачем товару та наданих послуг.

Враховуючи, що станом на момент прийняття рішення докази оплати відповідачем отриманих від позивача товару та послуг відсутні, доводи позивача відповідачем не спростовані, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 97790 грн. основного боргу підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім суми основного боргу позивач просить стягнути з відповідача 6832,63 грн. інфляційних втрат за період з лютого по червень 2017 року та 1390,50 грн. 3% річних за період з 10.02.2017 по 01.08.2017

За приписами статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку статті 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд, перевіривши розрахунки інфляційних втрат та 3% річних, встановив, що вони не суперечать вимогам законодавства та обставинам справи, у звязку з чим дані позовні вимоги підлягають задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 6832,63 грн. інфляційних втрат за період з лютого по червень 2017 року та 1390,50 грн. 3% річних за період з 10.02.2017 по 01.08.2017.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 97790 грн. основного боргу, 6832,63 грн. інфляційних втрат за період з лютого по червень 2017 року та 1390,50 грн. 3% річних за період з 10.02.2017 по 01.08.2017.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача.

Враховуючи вищезазначене, керуючись статями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України господарський суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (код 20572069) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕА Електротехніка" (код 38013959) - 97790 (девяносто сім тисяч сімсот девяносто) грн. основного боргу, 6832 (шість тисяч вісімсот тридцять дві) грн. 63 коп. інфляційних втрат, 1390 (одна тисяча триста девяносто) грн. 50 коп. 3% річних та 1600 (одна тисяча шістсот) грн. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя Н.Г. Шевчук

Дата підписання повного рішення: 14.09.2017.