ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.09.2017 Справа № 904/7230/17

За позовом Міністерства оборони України, м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті", м. Кам'янське Дніпропетровської області

про стягнення 119505,05 грн

Суддя Воронько В.Д.

Представники:

від позивача: представник ОСОБА_1, довіреність № 220/198/д від 11.04.2017;

від відповідача: представник ОСОБА_2, довіреність від 04.05.2016.

СУТЬ СПОРУ:

Міністерство оборони України (далі - позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті" (далі - відповідач), у якому заявило вимогу про стягнення пені у сумі 119505,05 грн, нарахованої з посиланням на неналежне виконання відповідачем умов договору №286/1/16/16 про постачання для державних потреб палива рідинного та газу; олив мастильних, для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України), укладеного між сторонами 18.05.2016.

Відповідач 01.09.2017 надав відзив на позовну заяву, у якому проти позову заперечив та вказав, що договором між сторонами передбачено, що поставка пального має бути здійснена протягом 60 днів з дати підписання договору.

17.06.2017 сторонами підписано додаткову угоду № 3 до договору. якою остаточно визначено вид пального, яке має бути поставлене, його вартість за одиницю та кількість.

Після цього ним проведені поставки пального у строк менше ніж 60 днів, тому відповідач наполягає на тому, що зобов'язання за договором ним виконані належним чином, що також підтверджено рішенням господарського суду м. Києва від 24.10.2016 по справі № 910/17438/16, яке набрало законної сили.

У судовому засіданні 05.09.2017 відповідно до ст. 77 ГПК України оголошено перерву до 11.09.2017.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

18.05.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті" та Міністерством оборони України було укладено договір № 286/1/16/16 про постачання для державних потреб палива рідинного та газу; олив мастильних, для техніки спеціального призначення (надалі - договір), відповідно до пункту 1.1 якого позивач зобов'язався поставити паливо згідно специфікації, а відповідач забезпечити приймання продукції та її оплату в асортименті, кількості, у строки і за цінами згідно зі специфікацією до вказаного вище договору: паливо дизельне ДТ-З-К5, клас 2, строк постачання 60 днів з дати підписання договору, кількістю 9000 тон, загальною вартістю 163799820,00 грн.

Пунктом 4.6 договору сторони передбачили, що ціна за договором коригується за погодженням сторін у порядку, визначеному статтею 36 Закону України "Про публічні закупівлі" у тому числі у зв'язку із зміною ринкової ціни на продукцію (зміна конюнктури ринку) та/або прийняття нормативно-правових актів, що впливають на формування рівня цін та/або пропорційної зміни ціни залежно від зміни курсу іноземної валюти.

Згідно пункту 5.5 договору договір вважається виконаним при умові постачання продукції не менше 99% від загального обсягу.

06.06.2016 між сторонами було укладено додаткову угоду №1 до договору № 286/1/16/16 від 18.05.2016, у відповідності до якої було збільшено вартість одиниці палива за договором та викладено специфікацію до договору в наступній редакції: паливо дизельне ДТ-З-К5, клас 2, строк постачання 60 днів з дати підписання договору, кількістю 8182 тон, загальною вартістю 163795458,00 грн.

15.06.2016 між сторонами укладено додаткову угоду №2 до договору № 286/1/16/16 від 18.05.2016, у відповідності до якої було збільшено вартість одиниці палива за договором та викладено специфікацію до договору в наступній редакції: паливо дизельне ДТ-З-К5, клас 2, строк постачання 60 днів з дати підписання договору, кількістю 7893,787 тон, загальною вартістю 163795448,75 грн.

17.06.2016 між сторонами укладено додаткову угоду № 3 до договору № 286/1/16/16 від 18.05.2016, якою було змінено пункт 1.1 договору в частині специфікації та викладено останню в наступній редакції: паливо дизельне ДТ-З-К5, клас 2, паливо дизельне клас 1 (СS 51), строк постачання 60 днів з дати підписання договору, кількістю 7893,787 тон, загальною вартістю 163795448,75 грн.

Позивачем було поставлено паливо дизельне клас 1 (СS 51) за кількістю, асортиментом та адресою, що встановлена відповідачем у рознарядці, яка додавалася до додаткової угоди №3 від 17.06.2016, що підтверджується актами приймання дизельного палива № 94, № 95, № 96, № 97, № 98, № 100, № 102, згідно з якими поставка здійснена 18.07.2016.

За актом № 92 поставка товару здійснена 19.07.2016, за актом № 93 поставка товару здійснена 20.07.2016 на суму 2012202,74 грн.

Звертаючись до суду з позовом позивач вказав, що відповідачем допущено прострочку поставки товару за актами № 92 та 93 на 2 та 3 дні відповідно, за рештою актів на 1 день по кожному акту, тому просить стягнути пеню в загальній сумі 119505,05 грн.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань) є, зокрема, договір.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За своєю правовою природою укладений між сторонами по справі договір є договором поставки, до якого слід застосовувати відповідні положення Господарського та Цивільного кодексів України.

Відповідно до ч.1 ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні положення передбачені і ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України.

Згідно ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Порушенням зобов'язання, у відповідності до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, тобто неналежне виконання.

У відповідності із ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договором між сторонами передбачено, що відповідач має поставити позивачу товар протягом 60 днів з дня підписання договору.

У підписаних сторонами в подальшому додаткових угодах до договору строк поставки залишився незмінним.

Відповідач зазначає, що в рішенні суду по справі № 910/17438/16 встановлено факт повного виконання ним своїх зобов'язань по договору.

Дослідивши зміст рішення у справі № 910/17438/16, прийнятого 24.10.2016, судом встановлено, що господарський суд м. Києва встановив факт поставки відповідачем дизельного пального в повному обсязі та вказав, що поставка здійснена у строк менше 60 днів від дати укладення додаткової угоди № 3 до договору.

Суд визнає, що ці обставини відповідають дійсності.

За умовами договору відповідач мав здійснити поставку товару протягом 60 днів з дня підписання договору.

Договір сторонами підписаний 18.05.2016.

Відповідно до ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Таким чином останнім днем виконання зобов'язань у передбачений договором строк є 17.07.2016.

Частиною 5 статті 254 ЦК України передбачено, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

17.07.2016 є вихідним днем, тому останнім днем для виконання відповідачем зобов'язань у передбачений договором строк є 18.07.2016.

Фактично майже всі поставки товару відповідачем здійснені у цей день - без порушення строку поставки, за актом № 92 поставка товару проведена 19.07.2016, за актом № 93 - 20.07.2016.

Відповідно до 1.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

З наведеного слідує, що при передачі товару за актом № 92 від 19.07.2017 відсутній факт прострочки виконання зобов'язань відповідачем, прострочення поставки товару на 1 день - 19.07.2016 має місце при передачі товару за актом № 93 на суму 2012202,74 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

- за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

- за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Пунктом 7.3.2 договору передбачено, що за порушення строків постачання продукції постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 % вартості продукції, з якої допущено прострочення виконання за кожний день прострочення.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

У відповідності з приписами ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідач допустив прострочку поставки товару на 1 день, тому розмір пені складає 2012,20 грн, які підлягають стягненню на користь позивача.

В решті позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог покладаються витрати на оплату судового збору у сумі 26,94 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 43, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82, 84 та 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Дніпропетровської області

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті" (АДРЕСА_1, 41, 42, ідентифікаційний код 30536344) на користь Міністерства оборони України (м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6, ідентифікаційний код 00034022), пеню у сумі 2012,20 грн та витрати по сплаті судового збору у сумі 26,94 грн, видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3. В решті позову відмовити.

В судовому засіданні відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано - 14.09.2017 .

Суддя ОСОБА_3