РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2017Справа №910/10954/17
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Комунального підприємства «Київський метрополітен»
до проТовариства з обмеженою відповідальністю «ФАВОРИТ-М» стягнення заборгованості у розмірі 7 470 грн. 47 коп.
Представники:

від Позивача: Акімова А.В. (представник за Довіреністю);

від Відповідача: не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Комунальне підприємство «Київський метрополітен» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАВОРИТ-М» (надалі також - «Відповідач») про стягнення заборгованості у розмірі 7 470 грн. 47 коп.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 01.12.2011 року між Комунальним підприємством «Київський метрополітен» (Метрополітен) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФАВОРИТ-М» (Користувач) було укладено Договір на користування електричною енергією №254Е11, відповідно до умов якого Метрополітен надає можливість Користувачу користуватися електроенергією, як послугу, для здійснення своєї господарської діяльності на станціях метрополітену, а Користувач своєчасно проводить оплату Метрополітену за використану електроенергію, згідно з діючим тарифом ПАТ «Київенерго», виконує інші умови, визначені цим Договором та іншими законодавчими актами. Як зазначає Позивач, всупереч умовам укладеного Договору Відповідач неналежним чином виконує свої зобов'язання по оплаті наданих послуг за період 31.03.2015 року - 30.04.2015 року. Таким чином, в результаті неналежного виконання Відповідачем зобов'язань у останнього утворилась заборгованість перед Комунальним підприємством «Київський метрополітен» в розмірі 5 159 грн. 83 коп. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАВОРИТ-М» 3% річних у розмірі 331 грн. 83 коп. та інфляційні у розмірі 1978 грн. 81 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.07.2017 року порушено провадження у справі № 910/10954/17, судове засідання призначено на 20.07.2017 року.

18.07.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 06.07.2017 року.

20.07.2017 року в судове засідання з'явився представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки Суд не повідомив, вимоги ухвали суду про порушення провадження по справі від 06.07.2017 року не виконав.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати:

1) Позивача надати докази на підтвердження виставлення рахунків та актів здачі-приймання робіт відповідно до п.5.1. Договору №245Е11 від 01.12.2011 року в редакції додаткової угоди №5 від 26.12.2014 року;

2) Відповідача надати докази на підтвердження погашення заборгованості за Договором №245Е11 від 01.12.2011 року у розмірі 5 159,83 грн.

Крім того, в судовому представник позивача подав клопотання про продовження строків розгляду спору на 15 днів.

Суд, відповідно до ст. 69 Господарського процесуального кодексу України вважає за можливе задовольнити заявлене клопотання представника позивача про продовження строків розгляду спору, виходячи з того, що спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви, а у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 20.07.2017 року продовжено строк розгляду спору на 15 днів, відкладено розгляд справи на 07.09.2017 року, у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі.

06.09.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли додаткові пояснення по справі.

В судовому засіданні 07 вересня 2017 року представник Позивача надав усні пояснення по суті спору, якими підтримав вимоги та доводи позовної заяви. Представник Відповідача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується поверненням на адресу суду поштового конверту, вимоги ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав.

За змістом пункту 32 інформаційного листа №01-08/530 від 29.09.2009р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання, порушені у доповідних записках господарських судів України у першому півріччі 2009 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України», якщо відмітка про відправку, зроблена у встановленому порядку на першому примірникові процесуального документа, оформлена відповідним чином, вона, як правило, є підтвердженням розсилання процесуального документа сторонам та іншим особам, які брали участь у справі, а коли йдеться про ухвалу, де зазначається про час і місце судового засідання, - підтвердженням повідомлення про час і місце такого засідання.

Відповідно до інформації розміщеної на веб-сайті Міністерства юстиції України, місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАВОРИТ-М» є 01021, м.Київ, ВУЛ.М.ГРУШЕВСЬКОГО, будинок 28/2, нежиле приміщення 43.

Суд зазначає, що Ухвали Господарського суду міста Києва у справі № 910/10954/17 направлялись на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАВОРИТ-М», зазначену на веб-сайті Міністерства юстиції України.

Згідно з абзацем 3 пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації -адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, Суд приходить до висновку, що Відповідач про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Приймаючи до уваги, що Відповідач був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, Суд вважає, що неявка в судове засідання представника Відповідача не є перешкодою для прийняття Рішення у даній справі.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 07 вересня 2017 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

01.12.2011 року між Комунальним підприємством «Київський метрополітен» (Метрополітен) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФАВОРИТ-М» (Користувач) було укладено Договір на користування електричною енергією №254Е11, відповідно до умов якого Метрополітен надає можливість Користувачу користуватися електроенергією, як послугу, для здійснення своєї господарської діяльності на станціях метрополітену, а Користувач своєчасно проводить оплату Метрополітену за використану електроенергію, згідно з діючим тарифом ПАТ «Київенерго», виконує інші умови, визначені цим Договором та іншими законодавчими актами.

Відповідно до п.п.2.2.1, 2.2.3, 2.2.4 Договору Користувач зобов'язаний виконувати умови цього договору. До 20 числа розрахункового місяця на давати до відділу планування та обліку електроенергії показання приладів обліку. Оплачувати Метрополітену вартість спожитої електроенергії.

Згідно з п.5.1 Договору Користувач самостійно одержує рахунок з розрахунком витрат та тарифом в бухгалтерії служби електропостачання. Оплата за використану електроенергію (компенсація її вартості) здійснюється платіжним дорученням на підставі виставленого Метрополітеном рахунку та Акта здачі-приймання робіт (надання послуг) по тарифу ПАТ «Київенерго» щомісяця не пізніше 5 числа місяця наступного за розрахунковим періодом.

Відповідно до п.6.2 Договору всі зміни та доповнення до цього договору будуть мати силу за умови їх оформлення в письмовій формі.

Згідно з п.6.5 Договору він набирає чинності з моменту його підписання та діє до 13.10.2012 року, але у всякому випадку Договір дії до закінчення терміну дії договорів оренди №197-Упр(Ор)-11 від 14.10.2011 року; №188-Упр(ДВ)-08 від 01.03.2008 року; №198-Упр(Ор)-11 від 14.10.2011 року; №195-Упр(Ор)-11 від 14.10.2011 року; №196-Упр(Ор)-11 від 14.10.2011 року.

19.12.2013 року між Комунальним підприємством «Київський метрополітен» (Метрополітен) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФАВОРИТ-М» (Користувач) було укладено Додаткову угоду №5 до Договору на користування електричною енергією №254Е11 від 01.12.2011 року, відповідно до п.2 якої п.6.5 розділу 6 викладено в наступній редакції: «Цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 29.03.2015 року. У разі продовження дії договорів оренди договір на користування електричною енергією продовжується на той же термін, що і договори оренди. Зазначені дії оформлюються додаткової угодою, яка є невід'ємною частиною цього договору».

26.12.2014 року між Комунальним підприємством «Київський метрополітен» (Метрополітен) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФАВОРИТ-М» (Користувач) було укладено Додаткову угоду №6 до Договору на користування електричною енергією №254Е11 від 01.12.2011 року, відповідно до п.п.2, 4 якої п.5.1 розділу 5 Договору викладено в такій редакції: «Користувач самостійно одержує рахунок-фактуру та акт здачі-приймання робіт (надання послуг) в бухгалтерії КП «Київський метрополітен». Оплата за використану електроенергію (компенсація її вартості) проводиться Користувачем на вказаний Метрополітеном поточний рахунок по тарифу ПАТ «Київенерго» щомісяця не пізніше 5 числа місяця наступного за розрахунковим періодом на підставі рахунка або акта здачі-приймання робіт (надання послуг). Датою оплати є дата зарахування коштів на поточний рахунок Метрополітену. Направлення документів може проводитися будь-яким видом: електронною поштою, телефаксом з подальшим отримання оригіналів документів не пізніше останнього робочого дня поточного місяця»; п.6.5 розділу 6 Договору викладено в такій редакції: «Цей договір набирає чинності з моменту його підписання обома Сторонами та скріплення печатками і діє до 28.02.2015 року».

27.02.2015 року між Комунальним підприємством «Київський метрополітен» (Метрополітен) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФАВОРИТ-М» (Користувач) було укладено Додаткову угоду №6 до Договору на користування електричною енергією №254Е11 від 01.12.2011 року, відповідно до п.1 якої п.6.5 розділу 6 Договору викладено в такій редакції: «Цей договір набирає чинності з моменту його підписання обома Сторонами та скріплення печатками і діє до 31.03.2015 року».

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору на користування електричною енергією №254Е11 від 01.12.2011 року Метрополітеном було надано Користувачу послуги з користування електроенергією, як послуги, для здійснення своєї господарської діяльності на станціях метрополітену, що підтверджується Актами надання послуг №РТУ00002684 від 31.03.2015 року на суму 4 544 грн. 47 коп. за березень 2015 року та №РТУ00003552 від 30.04.2015 року на суму 615 грн. 36 коп. за квітень 2015 року, а загалом на суму в розмірі 5 159 грн. 83 коп.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що всупереч умовам укладеного Договору Відповідач неналежним чином виконує свої зобов'язання по оплаті наданих послуг за період 31.03.2015 року - 30.04.2015 року. Таким чином, в результаті неналежного виконання Відповідачем зобов'язань у останнього утворилась заборгованість перед Комунальним підприємством «Київський метрополітен» в розмірі 5 159 грн. 83 коп. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАВОРИТ-М» 3% річних у розмірі 331 грн. 83 коп. та інфляційні у розмірі 1978 грн. 81 коп.

Позивачем неодноразово (06.05.2015р. №15/6-1103, 03.07.2015 р. №15/6-1468) були направлені на адресу Відповідача листи з вимогою погасити заборгованість за договором, що підтверджується копіями фіскальних чеків від 13.05.2015 р., 06.07.2015 р., які залишені буз відповіді і виконання.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Комунального підприємства «Київський метрополітен» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору на користування електричною енергією №254Е11 від 01.12.2011 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України). Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

За приписами ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається. Предметом договору енергопостачання є окремі види енергії з найменуванням, передбаченим у державних стандартах або технічних умовах.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов на виконання умов Договору на користування електричною енергією №254Е11 від 01.12.2011 року Метрополітеном було надано Користувачу послуги з користування електроенергією, як послуги, для здійснення своєї господарської діяльності на станціях метрополітену, що підтверджується Актами надання послуг №РТУ00002684 від 31.03.2015 року на суму 4 544 грн. 47 коп. за березень 2015 року та №РТУ00003552 від 30.04.2015 року на суму 615 грн. 36 коп. за квітень 2015 року, а загалом на суму в розмірі 5 159 грн. 83 коп.

Відповідно до п.5.1 Договору в редакції Додаткової угоди №6 від 26.12.2014 року до Договору на користування електричною енергією №254Е11 від 01.12.2011 року Користувач самостійно одержує рахунок-фактуру та акт здачі-приймання робіт (надання послуг) в бухгалтерії КП «Київський метрополітен». Оплата за використану електроенергію (компенсація її вартості) проводиться Користувачем на вказаний Метрополітеном поточний рахунок по тарифу ПАТ «Київенерго» щомісяця не пізніше 5 числа місяця наступного за розрахунковим періодом на підставі рахунка або акта здачі-приймання робіт (надання послуг). Датою оплати є дата зарахування коштів на поточний рахунок Метрополітену. Направлення документів може проводитися будь-яким видом: електронною поштою, телефаксом з подальшим отримання оригіналів документів не пізніше останнього робочого дня поточного місяця.

Таким чином, заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАВОРИТ-М» перед Комунальним підприємством «Київський метрополітен» за Договором на користування електричною енергією №254Е11 від 01.12.2011 року становить 5 159 грн. 83 коп.

Суд звертає увагу на те, що до матеріалів справи не було додано належних та допустимих доказів відповідно до статей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати Відповідачем заборгованості перед Комунальним підприємством «Київський метрополітен» за користування електричною енергією у розмірі 5159 грн. 83 коп.

Отже, Суд зазначає, що Відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору, не здійснив оплату за користування електричною енергією в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов'язання належним чином, а тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за користування електричною енергією у розмірі 5159 грн. 83 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При зверненні до суду Позивач просив стягнути з Відповідача на його користь 3% річних за загальний період прострочки з 06.04.2015 р. по 31.05.2017 р. у розмірі 331 грн. 83 коп. та інфляційні у розмірі 1 978 грн. 81 коп.

Пунктом 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитору зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013 року).

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних, як плати за користування чужими грошовими коштами за період прострочки Відповідачем оплати за користування електричною енергією за загальний період прострочки з 06.04.2015 р. по 31.05.2017 р. у розмірі 331 грн. 83 коп. вважає, що ця частина позовних вимог підлягає частковому задоволенню у зв'язку з невірним розрахунком Позивача в частині визначення початку перебігу прострочки Відповідача за березень 2015 року. Так, Позивачем не враховано, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч.5 ст. 254 Цивільного кодексу України). Таким чином, з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню 3% річних за загальний період прострочки з 07.04.2015 р. по 31.05.2017 р. у розмірі 331 грн. 45 коп.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов»язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.п. 3.1, 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013 року)

Суд, перевіривши розрахунок інфляційних, як збільшення суми основного боргу в період прострочки виконання боржником його грошового зобов'язання в зв'язку з девальвацією грошової одиниці України, вважає, що позовні вимоги Позивача про стягнення з Відповідача інфляційних за загальний період з 06.04.2015 р. по 31.05.2017 р. у розмірі 1 978 грн. 81 коп. підлягають задоволенню у заявленому Позивачем розмірі, оскільки відповідно до статті 83 Господарського процесуального кодексу України суд позбавлений можливості виходити самостійно за межі заявлених позовних вимог.

Таким чином, з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАВОРИТ-М» на користь Комунального підприємства «Київський метрополітен» підлягає стягненню заборгованість у розмірі 5 159 грн. 83 коп., 3% річних в розмірі 331 грн. 45 коп. та пеня у розмірі 1 978 грн. 81 коп.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33,36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. Позов Комунального підприємства «Київський метрополітен» - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАВОРИТ-М» (01021, м.Київ, ВУЛ.М.ГРУШЕВСЬКОГО, будинок 28/2, нежиле приміщення 43, Ідентифікаційний код юридичної особи 32158802) на користь Комунального підприємства «Київський метрополітен» 03056, м.Київ, ПРОСПЕКТ ПЕРЕМОГИ, будинок 35, Ідентифікаційний код юридичної особи 03328913) заборгованість у розмірі 5 159 (п'ять тисяч сто п'ятдесят дев'ять) грн. 83 (вісімдесят три) коп., 3% річних у розмірі 331 (триста тридцять одна) грн. 45 (сорок п'ять) коп., інфляційні у розмірі 1 978 (одна тисяча дев'ятсот сімдесят вісім) грн. 81 (вісімдесят одна) коп. та судовий збір у розмірі 1 599 (одна тисяча п'ятсот дев'яносто дев'ять) грн. 92 (дев'яносто дві) коп.

3. В іншій частині позову - відмовити

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 12 вересня 2017 року.

Суддя О.В. Чинчин