номер провадження справи 1/5/16-35/121/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2017 Справа № 908/330/16

Суддя господарського суду Запорізької області Топчій О.А.

при секретарі Осоцькому Д.І.

За участю представників сторін:

від позивача (за первісним позовом): ОСОБА_1, довіреність № 61 від 06.02.2017 р.

від відповідача (за зустрічним позовом): ОСОБА_2, довіреність № 20-83 від 26.12.2016 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», м. Запоріжжя

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», м. Запоріжжя

про стягнення 34 610 598, 23 грн.

та за зустрічним позовом

Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», м. Запоріжжя

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», м. Запоріжжя

про визнання п. 4.5 Договору на користування електричною енергією № 1 (20/170) від 10.01.2001р. недійсним

СУТНІСТЬ СПОРУ:

05.02.2016 р. до Господарського суду Запорізької області звернулось Відкрите акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» про стягнення з 34 610 598, 23 грн., з яких: 1671382,70 грн. 3% річних, 6836542,14 грн. - інфляційні втрати, 26102673, 39 грн. пеня.

Позивач, обґрунтовуючи свій позов, посилається на те, що п. 4.3.1 Договору в редакції Додаткової угоди від 01.12.2008 р. (п.3) передбачено, що споживач має право до закінчення розрахункового періоду здійснити попередню оплату за активну електричну енергію, яка буде спожита в наступному розрахунковому періоді. Сума попередньої оплати встановлюється у відповідності із очікуваним споживанням активної електроенергії за розрахунковий період. При відсутності попередньої оплати, оплата спожитої на протязі розрахункового періоду активної електричної енергії здійснюється споживачем плановими платежами: за плановий період з 1 по 10 число місяця на суму 30% від вартості обєму договірної величини споживання електричної енергії до 2 числа розрахункового періоду, з кінцевим терміном сплати не пізніше 2 числа; за плановий період з 10 по 20 число місяця на суму 30% від вартості обєму договірної величини споживання електричної енергії до 15 числа розрахункового періоду, з кінцевим терміном сплати не пізніше 15 числа; за плановий період з 20 по останнє число місяця на суму 30% від вартості обєму договірної величини споживання електричної енергії до 25 числа розрахункового періоду, з кінцевим терміном сплати не пізніше 25 числа. А також, з посиланням у т.ч. на п. 4.3.2 Договору в редакції Додаткової угоди від 01.01.2005 р. та п. 4.4 Договору в редакції додаткової угоди від 01.12.2008 р. позивач вважає, що відповідачем було порушено умови Договору в частині своєчасної оплати спожитої активної електричної енергії у січні 2015 р., березні 2015 р., квітні 2015 р.. травні 2015 р., червні 2015 р., липні 2015 р., серпні 2015 р., вересні 2015 р., жовтні 2015 р, листопаді 2015 р., грудні 2015 р. та наданих послуг з компенсації перетікання реактивної електричної енергії у лютому 2015 р., оскільки рахунки за вказаний період були сплачені відповідачем з порушенням термінів оплати.

05.02.2016 року автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу розподілено судді Немченко О.І.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 05.02.2016р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 908/330/16, присвоєно справі номер провадження 1/5/16 та призначено судове засідання на 15.03.2016р.

15.03.2016 р. від відповідача у справі надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Відповідач вважає, що вимоги позивача є безпідставними, не ґрунтуються на нормах чинного законодавства України, у звязку із чим не підлягають задоволенню. Відповідач звертає увагу суду на той факт, що за умовами укладеного Договору (п.п. 4.3.1, 4.3.2, 4.4) споживач здійснює оплату спожитої протягом розрахункового періоду активної електроенергії плановими платежами. Остаточний розрахунок за фактично спожиту електричну енергію здійснюється протягом 5-ти операційних днів після дати отримання рахунків або платіжних вимог-доручень. Посилається на те, що позивачем не враховано той факт, що сума рахунку, виставленого за фактично спожиту електричну енергію у розрахунковому періоді є остаточною і включає в себе, в тому числі, і суму неоплаченого споживачем планового платежу, і як наслідок, на думку відповідача, штрафні санкції по суті нараховані двічі на одну й ту ж саму суму. Посилається на те, що пеня на суму 26102673 грн. 39 коп. нарахована позивачем без належних на те законних підстав. Вважає, що розрахунок інфляційних втрат здійснений невірно, без врахування Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань». На думку відповідача, в розрізі заявлених позовних вимог, фактично 3% річних є пенею, яка може застосовуватись в разі прострочення грошового зобовязання, якщо в його умовах не був передбачений такий вид санкції за його порушення.

У судовому засіданні 15.03.2016р. оголошено перерву до 22.03.2016р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 22.03.2016р. у цій справі призначено судову економічну експертизу. Провадження у справі № 908/330/16 зупинено до отримання результатів судової економічної експертизи. Матеріали справи направлено до експертної установи.

22.04.2016 р. до суду від Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов лист експерта вих. № 413 від 15.04.2016 р., в якому експерт просить узгодити термін виконання експертизи у строк понад 90 днів, відповідно до п. 1.13 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, з урахуванням значного навантаження.

Ухвалою від 25.04.2016р. поновлено провадження у справі та призначено розгляд справи на 24.05.2016р.

Ухвалою суду від 24.05.2016р. клопотання судового експерта про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення судової економічної експертизи задоволено, долучено до матеріалів справи № 908/330/16 додаткові матеріали, надані сторонами на виконання клопотання експерта та ухвали суду та погоджено строк виконання експертизи понад 90 днів, провадження у справі № 908/330/16 зупинено до отримання результатів судової економічної експертизи, матеріали справи, разом із копією цієї ухвали направлено Донецькому науково-дослідному інституту судових експертиз.

26.08.2016р. до господарського суду Запорізької області від ПуАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» надійшла зустрічна позовна заява до ВАТ «Запоріжжяобленерго» про визнання недійсним п. 4.5 Договору на користування електричною енергією № 1 (20/170) від 10.01.2001р., укладеного між ВАТ «Запоріжжяобленерго» та ПуАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь».

Обґрунтовуючи зустрічну позовну заяву, відповідач (за первісним позовом) посилається на те, що оскільки сторони в п. 4.5 Договору зазначили відповідальність у вигляді пені за порушення грошового зобовязання, що безумовно суперечить загальним засадам законодавства України, а саме абзацу 3 ч. 2 ст. 231 ГК України, в якому йдеться про застосування даної статті в разі порушення не грошового зобовязання, тому даний пункт повинен бути визнаний судом недійсним.

Господарським суд Запорізької області листом від 29.08.2016р. № 908/330/16 ПуАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» повідомлено, що відповідно до п. 2.3.44 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, раніше визначеному в судовій справі головуючому судді (судді-доповідачу) передаються зустрічні позови та позови третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у судовій справі, у якій відкрито провадження, що надійшли до суду.

Суддя Немченко О.І., на час надходження зустрічної позовної заяви знаходився у відпустці.

Провадження у справі № 908/330/16 зупинено до отримання результатів судової економічної експертизи. Матеріали справи направлено до експертної установи і до господарського суду Запорізької області результати судової економічної експертизи, призначеної по справі № 908/330/16, не надходили. Питання щодо прийняття зустрічного позову ПуАТ «Запоріжсталь» про визнання п. 4.5 договору на користування електричною енергією № 1 (20/170) від 10.01.2001р. недійсним, буде вирішено після повернення матеріалів справи до суду та виходу судді з відпустки.

21.11.2016р. на адресу господарського суду Запорізької області від в.о. директора Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_3 надійшов лист вих. № 413 від 10.11.2016р. в якому повідомляється, що в звязку з тим, що на теперішній час на виконанні у експерта знаходиться одночасно понад двадцять експертиз, у тому числі комісійних та комплексних та пропонує, у відповідності до абз. 8 п. 1.13 «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень» затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998р. № 53/5, термін виконання експертизи встановити 1 квартал 2017р.

У разі ненадходження у місячний термін письмової відповіді строк виконання експертизи буде вважатися погодженим.

21.11.2016р. через Відділ документального забезпечення господарського суду Запорізької області від ВАТ «Запоріжжяобленерго» надійшла заява про поновлення провадження у справі в якому позивач зазначає, що встановлений девяностоденний термін для проведення експертизи вже сплинув, проте, в порушення вимог ухвали господарського суду Запорізької області від 25.04.2016р. експерт не повідомив про результати проведення судової економічної експертизи.

Таким чином зазначені дії експерта на думку позивача призводять до затягування розгляду справи, що є порушенням чинного законодавства.

З огляду на вищезазначене позивач просить провадження у справі № 908/330/16 поновити, посилаючись на ч. 3 ст. 79 ГПК України

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Запорізької області від 21.11.2016р. № П-1163/16, враховуючи звільнення з посади судді Немченка О.І., призначено повторний автоматизований розподіл справи № 908/330/16.

21.11.2016р. автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено повторний автоматичний розподіл судової справи між суддями, матеріали справи № 908/330/16 передано до розгляду судді Топчій О.А.

Ухвалою від 22.11.2016р. справу № 908/330/16 прийнято до свого провадження, справі присвоєно номер провадження 35/121/16, провадження у справі поновлено, судове засідання по розгляду клопотання експерта про погодження строку проведення експертизи призначено на 06.12.2016р. о 12 год. 00 хв.

Ухвалою від 22.11.2016р. вирішення питання про прийняття зустрічного позову ПуАТ «Запоріжсталь» про визнання п. 4.5 Договору на користування електричною енергією № 1 (20/170) від 10.01.2001р. недійсним відкладено до повернення матеріалів справи до суду першої інстанції.

Ухвалою 06.12.2016р. клопотання в.о. директора Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_3 вих. № 413 від 10.11.2016р. про погодження строку проведення експертизи задоволено. Погоджено строк виконання судової економічної експертизи у справі № 908/330/16 до 31 березня 2017р. Провадження у справі зупинено до отримання результатів судової економічної експертизи.

10.04.2017р. на адресу господарського суду Запорізької області від в.о. директора інституту Донецького науково дослідного інститут судових експертиз ОСОБА_3 надійшов супровідний лист вих. № 413 від 27.03.2017р. до якого додано висновок судово-економічної експертизи № 413 від 27.03.2017р. та матеріали справи № 908/330/16.

Ухвалою від 11.04.2017р. провадження у справі поновлено судове засідання по розгляду справи призначено на 04.05.2017р. об 11 год. 30 хв.

Ухвалою від 11.04.2017р. зустрічний позов прийнято до розгляду разом із первісним.

24.04.2017р. до господарського суду Запорізької області від Донецького апеляційного господарського суду надійшов запит від 20.04.2017р. № 908/330/16 про направлення на адресу Донецького апеляційного господарського суду справи № 908/330/16, в звязку з надходженням від ТОВ «Галс-Інвест» касаційної скарги на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 03.10.2016р. по справі № 908/330/16.

Ухвалою від 25.04.2017р. провадження у справі № 908/330/16 зупинено до розгляду Вищим господарським судом України касаційної скарги ТОВ Галс-Інвест на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 03.10.2016р. та повернення матеріалів справи № 908/330/16 до господарського суду Запорізької області.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 20.07.2017р. у справі № 908/330/16 відмовлено ТОВ "Галс-Інвест" у відновленні строку подання касаційної скарги на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 03.10.2016 у справі № 908/330/16.

Касаційну скаргу на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 03.10.2016 у справі № 908/330/16 повернуто ТОВ «Галс-Інвест».

14.08.2017р. до господарського суду Запорізької області від ПуАТ «Запоріжжяобленерго» надійшла заява від 11.08.2017р. № 007-33/2704 про поновлення провадження у справі в якій заявник зазначає, що в звязку із поверненням ВГСУ касаційної скарги ТОВ «Галс-Інвест» без розгляду просить суд поновити провадження у справі.

15.08.2017р. матеріали справи № 908/330/16 повернулись на адресу господарського суду Запорізької області.

17.08.2017р. до господарського суду Запорізької області від ПуАТ «Запоріжжяобленерго» надійшли доповнення до заяви від 11.08.2017р. № 007-33/2704 про поновлення провадження у справі в яких заявник додав, що на теперішній час ПуАТ «Запоріжжяобленерго» знаходить у важкому матеріальному стані, а затягування розгляду справи № 908/330/16 призводить до порушення процесуальних прав заявника та просить суд поновити провадження у справі.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 17.08.2017 р. поновлено провадження у даній справі, судове засідання призначено на 05.09.2017 р.

Через Відділ документального забезпечення господарського суду 05.09.2017 р. від позивача надійшли додаткові пояснення, в яких просив суд задовольнити позов в повному обсязі та зазначено, що експертом не було досліджено нарахування пені, 3 % річних та втрат від інфляції за несвоєчасну сплату планових платежів за спожиту електричну енергію. Пунктом 4.3.1 Договору в редакції додаткової угоди від 01.12.2008 р. передбачено, що споживач має право до закінчення розрахункового періоду здійснити попередню оплату за активну електричну енергію, яка буде спожита в наступному розрахунковому періоді. Сума попередньої оплати встановлюється у відповідності з очікуваним споживанням активної електричної енергії за розрахунковий період. При відсутності попередньої оплати, оплата спожитої на протязі розрахункового періоду активної електричної енергії здійснюється споживачем плановими платежами: за плановий період з 01 по 10 число місяця на суму 30 % від вартості обєму договірної величини споживання електричної енергії до 2 числа розрахункового періоду, з кінцевим терміном сплати не більше 2 числа; за плановий період з 10 по 20 число місяця на сум 30 % від вартості обєму договірної величини споживання електричної енергії до 15 числа; за плановий період з 20 по останнє число місяця на суму 30 % від вартості обєму договірної величини споживання електричної енергії до 25 числа розрахункового періоду, з кінцевим терміном сплати не пізніше 25 числа.

В судовому засіданні 05.09.2017 р. оголошено перерву до 06.09.2017 р. о 12-30.

Представник позивача (за первісним позовом) в судовому засіданні 06.09.2017 р. підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити, а проти зустрічного позову заперечив.

Представник відповідача (за первісним позовом) в судовому засіданні 06.09.2017 р. заперечив проти задоволення первісних позовних вимог, просив суд задовольнити зустрічний позов.

За клопотанням представників позивача та відповідача розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації.

06.09.2017р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.01.2001р. між Відкритим акціонерним товариством «Запоріжжяобленерго» (в подальшому перейменовано в Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго») (Енергопостачальна організація) та Відкритим акціонерним товариством «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (в подальшому перейменовано в Публічне акціонерне товариство «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь») (Споживач) було укладено Договір на користування електричною енергією № 1 (20/170) (Договір).

Відповідно до розділу 1 Договору в редакції Додаткової угоди від 01.06.2006 р., Енергопостачальна організація продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Енергопостачальній організації вартість купленої електричної енергії та здійснює інші платежі, згідно з умовами цього Договору.

Точки продажу електричної енергії визначаються додатком № 14 «Точки продажу електричної енергії споживачу».

Пунктом 4.3.1 в редакції Додаткової угоди від 01.12.2008 р. передбачено, що споживач має право до закінчення розрахункового періоду здійснити попередню оплату за активну електричну енергію, яка буде спожита в наступному розрахунковому періоді. Сума попередньої оплати встановлюється у відповідності з очікуваним споживанням активної електричної енергії за розрахунковий період. При відсутності попередньої оплати, оплата спожитої на протязі розрахункового періоду активної електричної енергії здійснюється споживачем плановими платежами: за плановий період з 01 по 10 число місяця на суму 30 % від вартості обєму договірної величини споживання електричної енергії до 2 числа розрахункового періоду, з кінцевим терміном сплати не більше 2 числа; за плановий період з 10 по 20 число місяця на сум 30 % від вартості обєму договірної величини споживання електричної енергії до 15 числа; за плановий період з 20 по останнє число місяця на суму 30 % від вартості обєму договірної величини споживання електричної енергії до 25 числа розрахункового періоду, з кінцевим терміном сплати не пізніше 25 числа. Оплата здійснюється по рахункам або платіжним вимогам дорученням, які Енергопостачальна організація направляє Споживачу.

Оплата за споживання активної електричної енергії та плата на послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії в кінці розрахункового періоду здійснюється споживачем по рахункам або платіжним вимогам дорученням, що направляються йому Енергопостачальною організацією.

Розрахунок оплати за послуги з компенсації перетікання реактивної електроенергії здійснюється відповідно до Додатку № 3.

Згідно з п. 4.4 Договору в редакції Додаткової угоди від 0112.2008 р., споживач зобовязаний протягом 5-ти операційних днів з дня отримання рахунків бо платіжних вимог-доручення, що направляються йому Енергопостачальною організацією, здійснити оплату.

Відповідач свої договірні зобовязання виконав із порушенням умов Договору, а саме: несвоєчасно здійснював оплату, з порушенням її термінів, про що свідчать акти, рахунки та виписки з банку, належним чином завірені копії яких містяться в матеріалах справи, крім того, даний факт підтверджується висновком судової економічної експертизи Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз № 413 від 27.03.2017 р.

Крім того, слід зазначити, що в тексті позовної заяви позивачем вказується про несвоєчасно сплачений рахунок за перетікання реактивної електричної енергії за лютий 2015 р., однак, судом встановлено, що фактично даний рахунок, який міститься в матеріалах справи (а.с. 129, 1 том) за період квітень 2015 р., що також було підтверджено представником позивача в судовому засіданні 06.09.2017 р.

Судом встановлено, що відповідач не належним чином виконував свої зобовязання за Договором в частині здійснення своєчасних розрахунків за активну електричну енергію у січні 2015 р. та з березня 2015 р. по грудень 2015 р. та перетікання реактивної електричної енергії в квітні 2015 р.

Проаналізувавши обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 193 ГК України господарські зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Аналогічний припис містить ст. 526 ЦК України.

Статтею 275 Господарського кодексу України передбачено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, стягнення неустойки.

Частиною 1 статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Згідно із ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до п. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються у розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини або у певній визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

З аналізу ст. 193 ГК України слідує, що господарські санкції, в т.ч. пеня, застосовуються за порушення будь-яких господарських зобов'язань, а не тільки за невиконання грошового зобов'язання.

Положеннями ст. 6 ЦК України встановлено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами (ч. 2 ст. 6 ЦКУ) , а також мають право врегулювати відносини на власний розсуд (ч. 3 ст. 6 ЦКУ).

Сторони по Договору, беручі до уваги приписи діючого законодавства, на власний розсуд визначили відповідальність за порушення зобовязання - строків оплати товару, у вигляді стягнення пені із визначенням розміру половини облікової ставки НБУ від заборгованості за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 4.5 Договору позивачем нараховано відповідачу суму пені в розмірі 26102673,39 грн. за період: за січень 2015 р., з березня 2015 р. по грудень 2015 р. за спожиту активну електричну енергію та за квітень 2015 р. за перетікання реактивної електричної енергії.

Відтак, п. 4.5 Договору встановлено, що в разі несплати платіжних документів за споживання електричної енергії та за споживання, та генерацію реактивної електроенергії за розрахунковий період (п. 4.3.2) в 5-ти денний строк після дати, вказаної в платіжних документах, енергопостачальна організація та Споживач керуються Договірними зобовязаннями та вимогами Правил користування електричної енергії в частині припинення подачі електроенергії, а на суму вказану в платіжному документі на оплату активної електроенергії, нараховується пеня в розмірі 0,5 %, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, діючої на період її нарахування, за кожний день прострочки платежу.

Перевіривши за допомогою бази даних «Законодавство» правильність нарахування пені та беручі до уваги висновок судового експерта, судом встановлено, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пеня у розмірі 4314971,77 грн. за період: за січень 2015 р., з березня 2015 р. по грудень 2015 р. за спожиту активну електричну енергію та за квітень 2015 р. за перетікання реактивної електричної енергії.

Також керуючись ч. 2 ст. 625 ЦК України, позивачем відповідачу нараховано 3% річних за період: за січень 2015 р., з березня 2015 р. по грудень 2015 р. за спожиту активну електричну енергію та за квітень 2015 р. за перетікання реактивної електричної енергії в розмірі 1671382,70 грн. та втрат від інфляції за період: за січень 2015 р., з березня 2015 р. по грудень 2015 р. за спожиту активну електричну енергію та за квітень 2015 р. за перетікання реактивної електричної енергії в розмірі 6836542,14 грн.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зазначає, що право вимоги про сплату 3% річних та інфляційних втрат є правовими наслідками прострочення боржником грошового зобовязання, способом захисту майнового права та інтересу позивача, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Перевіривши розрахунки 3% річних та втрат від інфляції за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» та беручі до уваги висновок судового експерта, судом встановлено, що задоволенню підлягають сума 3 % річних в розмірі 251257,53 грн. та сума втрат від інфляції в розмірі 169962,09 грн. за період: за січень 2015 р., з березня 2015 р. по грудень 2015 р. за спожиту активну електричну енергію та за квітень 2015 р. за перетікання реактивної електричної енергії.

Таким чином, враховуючи неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобовязань та вищезазначені приписи норм чинного законодавства України, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача пені, 3 % річних та втрат від інфляції підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 4314971,77 грн. пені, 251257,53 грн. 3 % річних та 169962,09 грн. втрат від інфляції.

Щодо заперечень позивача, викладених в додаткових поясненнях № 001-33/13970 від 05.09.2017 р. про не нарахування суми пені, 3 % річних та інфляційних втрат за несвоєчасну сплату планових платежів, суд не приймає їх до уваги, в звязку з їх безпідставністю, оскільки остаточно нарахована сума заборгованості була вказана в рахунках, на які були нараховані сума пені, 3 % річних та втрат від інфляції та прийнята до уваги експертом.

Що стосується зустрічного позову, суд відмовляє в його задоволенні, враховуючи наступне:

Позивач просить суд визнати недійсним п. 4.5 Договору на користування електричною енергією № 1 (20/170) від 10.0.1.2001 р., укладеного між ПАТ «Запоріжжіобленерго» та ПАТ «Запоріжсталь», оскільки вважає, що даний пункт Договору суперечить вимогам діючого законодавства України

Статтею 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно з ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 203 Цивільного кодексу України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 1 ст.216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ним Кодексом, іншими законами та договором.

Частиною 2 ст. 217 ГК України встановлено, що у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції;оперативно-господарські санкції.

Частина 1 ст. 230 ГК України зазначає, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Розмір штрафних санкцій регулюється ст. 231 ГК України, в якій зазначено, що законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається (ч.1).

У разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступені його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг), грошовій сумі( ч.4).

Крім того, Господарським кодексом України дозволяється застосування штрафних санкцій за порушення строків виконання не грошового зобов'язання у відсотках до вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення (ч.2 ст.231 ГК України).

Пунктом 4.5 Договору врегульовані відносини сторін Договору, які виникають в разі неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобовязань за договором, а саме, в разі несплати платіжних документів за споживання електричної енергії та за споживання, та генерацію реактивної електроенергії за розрахунковий період (п. 4.3.2) в 5-ти денний строк після дати, вказаної в платіжних документах, енергопостачальна організація та Споживач керуються Договірними зобовязаннями та вимогами Правил користування електричної енергії в частині припинення подачі електроенергії, а на суму вказану в платіжному документі на оплату активної електроенергії, нараховується пеня в розмірі 0,5 %, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, діючої на період її нарахування, за кожний день прострочки платежу.

Таким чином, даним п. 4.5 Договору сторони визначили та погодили відповідальність за невиконання або неналежного виконання його умов, що не суперечить вимогам чинного законодавства, а навпаки кореспондується з ними, а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання даного пункту Договору недійсним.

Враховуючи вище викладене, суд оцінивши матеріали та обставини справи, дійшов висновку, що зміст п. 4.5 Договору не суперечить ні Цивільному кодексу України, ні іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, а п. 4.5 Договору направлений на встановлення відповідальності за невиконання або неналежне виконання сторонами зобовязань за Договором.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, вимоги Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» задовольняються судом частково, а в задоволенні зустрічних вимог Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» суд відмовляє в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 49, 60, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні первісного позову відмовити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (69008, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд. 72, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (69096, м. Запоріжжя, вул. Каховська, 26, ) 251257 (двісті пятдесят одну тисячу двісті пятдесят сім) грн. 53 коп. 3 % річних, 169962 (сто шістдесят девять тисяч девятсот шістдесят дві) грн. 09 коп. інфляційних втрат, 4314971 (чотири мільйони триста чотирнадцять тисяч девятсот сімдесят одну) грн. 77 коп. пені та 28285 (двадцять вісім тисяч двісті вісімдесят пять) грн. 29 коп. судового збору.

В задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

Рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України, 08.09.2017 р.

Суддя О.А. Топчій