ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2017 р. Справа № 914/787/17

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді М.І. Хабіб

суддів С.М. Бойко

ОСОБА_1,

за участю секретаря судового засідання Карнидал Л.Ю.

та представників учасників судового процесу:

позивача - ОСОБА_2 (довіреність №Lvz 0072-СЛ-1-0117 від 03.01.2017), ОСОБА_3 (довіреність № Lv 007.2-СЛ-68-0117 від 03.01.2017),

відповідача 1 ОСОБА_4 (довіреність № 21 від 14.08.2017), ОСОБА_5 ( довіреність № 9 від 06.04.2017),

відповідача 2 не зявився,

третьої особи 1-Хуснутдінової Н.В. (довіреність № 2-530 від 28.12.2016),

третьої особи 2 - не зявився,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Львівгаз збут, вих. № Lvz 007.1-ск.4499-0717 від 27.07.2017(вх. №01-05/3676/17 від 01.08.2017)

на рішення Господарського суду Львівської області від 17.07.2017

у справі №914/787/17

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Львівгаз збут, м. Львів

до відповідача 1: Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова, м. Львів

до відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю Крафт Фінанс, м. Київ

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача:

1-Публічного акціонерного товариства Укртрансгаз, м. Київ

2-Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Львівгаз, м. Львів

про визнання недійсним договору №1-0/03/4 від 29.03.2017 з моменту його укладення

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року ТОВ «Львівгаз збут» звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова ( далі- КЕВ м. Львова) про визнання недійсним договору на постачання природного газу №1-0/03/4 від 29.03.2017 з моменту його укладення.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що ТОВ «Львівгаз збут» та КЕВ м. Львова були укладені договори №114107НQОRAB106 від 28.10.2016 про закупівлю товару за державні кошти та №35АLvz127-17 від 22.02.2017 на постачання природного газу, на підставі яких позивач здійснював поставку природного газу, що підтверджується відповідними актами приймання передачі природного газу за вересень-грудень 2016 року та за січень-березень 2017 року. У звязку із невиконанням відповідачем свого обовязку щодо оплати поставленого йому газу, його заборгованість станом на 01.04.2017 становила 4 538 382,24грн, що підтверджено відповідним актом звірки розрахунків.

29.03.2017 КЕВ м. Львова уклав з ТОВ «Крафт Фінанс» договір на постачання природного газу №1-0/03/4, відповідно до умов якого постачальник зобовязується передати у власність споживачу (КЕВ м. Львова) у 2017 році «Газове паливо-за кодом СРVза ДК 021:2015-091200006 (природний газ)», а споживач зобовязується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені цим договором.

Посилаючись на ст. ст. 13, 14 ЗУ «Про ринок природного газу», пункти 1,2,3 розділу ІІ та п.2 розділу IV Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП №2496 від 30.09.2015, якими визначено, що умовою зміни постачальника за ініціативою споживача є відсутність простроченої заборгованості за поставлений природний газ перед діючим постачальником, позивач стверджує, що договір №1-0/03/4 від 29.03.2017 укладений з порушенням норм чинного законодавства та порушує права позивача, оскільки на момент його укладення КЕВ м. Львова мав заборгованість перед позивачем за поставлений газ згідно з договорами від 28.10.2016 та від 22.02.2017.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 21.04.2017 залучено до участі у даній справі ПАТ «Укртрансгаз» та ПАТ «Львівгаз» як третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору.

Ухвалою місцевого суду від 11.05.2017 залучено до участі у справі ТОВ «Крафт Фінанс» як відповідача 2.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 17.07.2017 у справі №914/787/17 (суддя Березяк Н.Є.) у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване ст.ст. 203, 215 ЦК України, ст. 207 ГК України, ЗУ «Про ринок природного газу», ЗУ «Про публічні закупівлі», постановою пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», постановою пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними».

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що КЕВ м. Львова виконав у повному обсязі зобовязання перед ТОВ «Львівгаз збут» за договорами від 28.10.2016 та від 22.02.2017, про що свідчать копії звітів про виконання договору про закупівлю (а.с. 126-127), форма яких затверджена наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №490 від 22.03.2016, які оприлюднені на веб-порталі www.prozorro.gov.ua. Відтак дійшов висновку про відсутність по цих договорах у КЕВ м. Львова заборгованості станом на 01.04.2017

Щодо зазначеної в акті звірки від 01.04.2017 заборгованості в сумі 4 538 382,24грн суд вказав, що ця заборгованість включає борг за спожитий КЕВ м. Львова у грудні 2016 року природний газ поза умовами договору №114107НQОRAB106 від 28.10.2016 та вартість природного газу, використаного у березні 2017 року на підставі договору №35АLvz127-17 від 22.02.2017. Суд зазначив, що рішенням Господарського суду Львівської області від 19.04.2017 у справі №914/595/17 визнано позадоговірною поставку газу по договору №114107НQОRAB106 від 28.10.2016 на суму 1 074 963,48грн, тобто такою, яка проведена поза умовами цього договору, та визнано наявність заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 2 100 816,03грн. Суд першої інстанції вказав на необгрунтованість доводів позивача про наявність у відповідача заборгованості за поставлений газ за договорами №114107НQОRAB106 від 28.10.2016 та № №35АLvz127-17 від 22.02.2017, у звязку з чим вказав про відсутність станом на час розгляду справи заборгованості в сумі 4 538 382,24грн, яка визначена в акті звірки від 01.04.2017.

Крім того, суд виходив з того, що оспорюваний договір укладений з ТОВ «Крафт Фінанс» як переможцем відкритих торгів, які проведені з дотриманням вимог ЗУ «Про публічні закупівлі». Пропозиція ТОВ «Крафт Фінанс» з ціною 19 045 557,07грн з ПДВ визначена електронною системою закупівель найбільш економічно вигідною пропозицією. Суд встановив, що рішення про намір укласти договір було оприлюднене на веб-порталі уповноваженого органу 17.03.2017 і у встановлений ст. 32 ЗУ «Про публічні закупівлі» 10- денний строк після його оприлюднення позивач його не оскаржив. Позивач брав участь в торгах, він не оскаржував результатів торгів. Суд встановив відсутність підстав для визнання недійсним договору про закупівлю, перелік яких визначений ст. 37 ЗУ «Про публічні закупівлі».

Суд також встановив, що строк дії договору з ТОВ «Львівгаз збут» закінчувався 31.03.2017, тобто до моменту настання строку виконання обовязків по постачанню газу за оспорюваним договором з 01.04.2017, та дійшов висновку, що КЕВ м. Львова не здійснював заміну постачальника у розрахунковому періоді, тому не було потреби вчиняти дії по розірванню або призупиненню договору постачання природного газу з позивачем, відтак, що положення про зміну постачальника, на які посилається позивач, не поширюються на спірну ситуацію.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, оскаржив його в апеляційному порядку, просить його скасувати та прийняти нове, яким позов задоволити.

Скаржник вказує на порушення судом першої інстанції норм ст. 14 ЗУ «Про ринок природного газу», пунктів 1,2,3 розділу ІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП №2496 від 30.09.2015,та зазначає, що акт звірки розрахунків про відсутність простроченої заборгованості споживача за поставлений газ перед діючим постачальником є тим документом, який надає право споживачу на укладення договору з іншим постачальником. Однак, актом звіряння, підписаним КЕВ м. Львова та ТОВ «Львівгаз збут», зафіксовано заборгованість КЕВ м. Львова станом на 01.04.2017 в сумі 4 538 382,24грн, тому не було підстав для укладення 29.03.2017 спірного договору. Стверджує, що ТОВ «Львівгаз збут» у квітні-травні 2017 року здійснював постачання природного газу відповідачу, що підтверджується погодженими номінаціями оператора ГРМ та актами приймання-передачі природного газу №ЗЛВ00031036 від 30.04.2017 та №ЗЛВ00332837 від 31.05.2017, тобто позивач здійснював фактичне постачання газу в період дії спірного договору. Апелянт вважає необгрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що строк дії договору №35АLvz127-17 від 22.02.2017 закінчився 31.03.2017, оскільки згідно з п.1.11 вказаного договору в частині проведення розрахунків договір діє до їх повного виконання, а станом на 01.04.2017 у відповідача була наявна заборгованість на суму 4 538 382,24грн. Скаржник також стверджує, що при прийнятті рішення суд першої інстанції врахував лише доводи та докази відповідачів, не беручи до уваги докази позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу КЕВ м. Львова заперечує доводи скаржника, просить залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін. Вказує, зокрема, що додатковою угодою №1 від 07.11.2016 до договору про закупівлю №114107НQОRAB106 від 28.10.2016 зменшено ціну договору до 7 479 577,63грн з ПДВ, сума оплати по договору №35АLvz127-17 від 22.02.2017 становила 16 648 904,00грн з ПДВ. Згідно з актом звірки від 09.03.2017 за період з 30.09.2016 по 31.12.2016 КЕВ м. Львова спожило природний газ на суму 11 902 321,43грн. Відтак його позадоговірна заборгованість за спожитий природний газ становить 4 422 743,80грн (11 902 321,43грн - 7 479 577,63грн). Відповідач вважає що акт звірки від 01.04.2017 не має юридичної сили, оскільки він виконав усі договірні зобовязання, що підтверджується звітами про виконання договорів. Звертає увагу суду, що пропозицію ТОВ «Крафт Фінанс» визнано найбільш економічно вигідною не замовником торгів КЕВ м. Львова, а електронною системою закупівель, і саме факт визнання відповідача 2 переможцем торгів дав підставу для укладення сторонами оспорюваного договору на постачання газу.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Крафт Фінанс» заперечує доводи скаржника, просить залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу без задоволення. Вказує, зокрема, що відсутність простроченої заборгованості споживача за поставлений природний газ перед діючим постачальником є підставою для постачання природного газу виключно за умови наявності діючого постачальника. У розрахунковий період, який почався з 01.04.2017, КЕВ м.Львова не мав діючого постачальника, оскільки договір №35АLvz127-17 від 22.02.2017 діяв до 31.03.2017, а тому були наявними підстави для постачання природного газу за договором з ТОВ «Крафт Фінанс». Стверджує, що КЕВ м. Львова не укладав з позивачем актів приймання-передачі природного газу за квітень-травень 2017 року та вважає необгрунтованими доводи скаржника про те, що позивач протягом квітня-травня 2017 року здійснював поставку природного газу КЕВ м. Львова.

В судовому засіданні 12.09.2017 представники скаржника підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі. Крім того, представником скаржника подано 12.09.2017 клопотання про витребування ПАТ Укртрансгаз інформації щодо надання послуг з транспортування природного газу для споживача КЕВ м. Львова у період з квітня по липень 2017року, яке підтримане в судовому засіданні.

Представник відповідача1 (КЕМ м. Львова) заперечив доводи скаржника, з підстав, викладених у відзиві.

Відповідач 2 не забезпечив явку свого представника в судове засідання, подав клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з перебуванням у відрядженні його представника.

Представник третьої особи 1 в судовому засіданні не підтримав доводів скаржника.

Третя особа не забезпечила явки свого представника в судові засідання апеляційного суду, відзиву на апеляційну скаргу не подала, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи.

Розглянувши клопотання скаржника про витребування доказів, колегія суддів відхиляє його з огляду на приписи ч.1 ст. 101ГПК України, а також те, що таке клопотання не було заявлене суду першої інстанції і скаржником не доведено неможливості подання такого клопотання суду першої інстанції. Крім того, скаржником не обгрунтовано, які обставини, що мають значення для вирішення спору про визнання недійсним договору від 29.03.2017, підтвердить інформація про надання послуг в період після укладення цього договору.

Суд також відхиляє клопотання відповідача 2 про відкладення розгляду справи з огляду на те, що апеляційний суд не визнавав явку представників в судове засідання обовязковою і незявлення представника відповідача 2 в судове засідання не унеможливлює розгляду апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, Львівський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Згідно з Положенням про Квартирно експлуатаційний відділ м. Львова,, затвердженим наказом начальника Західного територіально-експлуатаційного управління від 22.10.2014 № 106, КЕВ м. Львова є державною установою, яка створена Міністерством оборони України і підпорядкована Західному територіально-експлуатаційному управлінню. КЕВ м. Львова є органом військового управління Збройних Сил України, яка створена з метою, зокрема, керівництва квартирно експлуатаційними службами військових частин та установ, забезпечення військових частин та установ казарменно-житловим фондом, обладнанням, інвентарем та комунальними послугами. Майно КЕВ м. Львова є державною власністю і закріплюється за нею на праві оперативного управління. Джерелом формування майна і фінансових ресурсів КЕВ м. Львова є: майно, передане засновником; фінансування з Державного бюджету; доходи, одержані від господарської діяльності (т.1, а.с.117-125)

18.01.2017 КЕВ м. Львова було оприлюднено оголошення UА-2017-01-18-000584-с про проведення 15.03.2017 відкритих торгів (електронного аукціону) на закупівлю Газового палива - за кодом СРУ за ДК 021:2015 - 09120000-6 (природний газ) у кількості 2 730 960 м куб. зі строком поставки до 31.12.2017, розмір бюджетного призначення за кошторисом 24 184 835,57грн( т.1, а.с. 154-155).

За результатами проведення відкритих торгів переможцем було визначено ТОВ КРАФТ ФІНАНС з ціновою пропозицією 19 045 557,07грн з ПДВ, у звязку з чим тендерний комітет прийняв рішення про укладення з ним договору на закупівлю природного газу на загальну суму19 045 557,07грн та направив йому відповідне повідомлення від 16.03.2017( т.1, а.с. 158- 159).

Як вбачається зі звіту від 29.03.2017 про результати проведення процедури закупівлі від 29.03.2017 позивач брав участь у відкритих торгах, його цінова пропозиція становила 24 184 835,57грн з ПДВ. Пропозиція ще одного учасника ТОВ «Газпромпостач» становила 23 486 256,00грн з ПДВ. Пропозиції інших осіб (ТОВ "Центрнафтогазпостач", ТОВ «Газінвест-Трейдінг», ТОВ «Енергогазрезерв» та ТОВ «Енерго- сервісна компанія «Еско-Північ») були визнані такими, що не відповідають кваліфікаційним критеріям та були відхилені( т.1, а.с.156-157).

29.03.2017 КЕВ м. Львова (споживач) уклав з переможцем торгів ТОВ «Крафт Фінанс» (постачальником) договір №1-0/03/4 на постачання природного газу (том 1,а.с. 37-46).

Відповідно до п.1.1 цього договору постачальник зобовязується передати у власність споживачу у 2017 році «газове паливо за кодом CРV за ДК 021:2015-09120000-6 (природний газ), а споживач зобовязується прийняти та оплатити вартість газу у строки та порядку, що визначені договором.

Річний плановий обсяг постачання газу 2 730 960 м куб( п.1.2 договору).

Планові обсяги постачання газу по місяцях: І квартал (січень-березень) 0,00; ІІ квартал: квітень -79 000куб.м; травень- 30 000 куб.м; червень- 30 000куб.м; ІІІ квартал: липень 30 000 куб.м; серпень 30 000куб.м; вересень -30 000куб.м; ІV квартал: жовтень 500 000куб.м; листопад 700 000куб.м; грудень -130 960куб.м.

Ціна газу становить 6 973,924156грн з ПДВ за 1000 куб.м. ( п.3.2 договору). Загальна сума договору становить 19 045 557,07грн, в т.ч. ПДВ -20% - 3 174 259,51грн (п.3.6 договору).

Відповідно до п.11.1 цей договір набуває чинності з дати його підписання і діє до 31.12.2017, в частині постачання природного газу з 01.04.2017, в частині проведення розрахунків до їх повного виконання.

Поряд з тим, матеріалами справи підтверджено, що 28.10.2016 позивачем (ТОВ Львівгаз збут -постачальник) та КЕВ м. Львова (покупець, споживач) був в укладений договір про закупівлю товару за державні кошти №114107НQORAB106 (том 1, а.с. 19- 27), відповідно до якого постачальник зобов'язується передати (поставити) покупцю у вересні грудні 2016 року природний газ в обсязі 1 406 735 м куб на суму 10 827 357,95грн з ПДВ.

За умовами п.4.5.1 договору оплата місячної вартості газу може здійснюватися не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, на підставі акті приймання-передачі газу, у разі наявності відповідного бюджетного фінансування.

Строк (термін) поставки (передачі) товару: до 31.12.2016 (п.5.1 договору).

Згідно з п.10.1 договір про закупівлю набирає чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2016, а в частині розрахунків до повного його виконання.

07.11.2016 сторони уклали додаткову угоду № 1 до договору №114107НQORAB106 від 28.10.2016, якою зменшили плановий обсяг газу постачання газу у вересні-грудні 2016року до 971 777 куб м та встановили суму договору 7 479 577,63грн, в тому числі ПДВ - 1 246 569,27грн (том 1, а.с. 128).

Відповідно до 1.3 планові обсяги постачання газу по місяцях:

вересень 13 822м куб;

жовтень 268 400 м куб;

листопад 300 000м куб,

грудень - 389 555 м куб.

У період з вересня по грудень 2016 року ТОВ «Львівгаз збут» поставило КЕВ м. Львова природний газ на загальну суму 11 902 321,43грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання передачі(том 1, а.с.13-14):

№ 1 від 30.09.2016 в обсязі 13 822 м куб на суму 106 385,17грн;

№ 2 від 31.10.2016 в обсязі 268 400 м куб на суму 2 065821,13 грн;

№3 від 30.11.2016 в обсязі 481 710 м.куб на суму 4 078388,09грн;

№4 від 31.12.2016 в обсязі 638 195 м.куб на суму 5 651727,04грн.

Відповідно до акту звіряння розрахунків між ТОВ «Львівгаз збут» та КЕВ м. Львова від 09.03.2017 за період з вересня по грудень 2016 року станом на 31.12.2016 борг на користь ТОВ «Львівгаз збут» становить 3 314 673,99грн (том 1,а.с. 191).

Рішенням Господарського суду Львівської області від 19.04.2017 у справі №914/595/15, яке набрало законної сили, присуджено до стягнення з КЕВ м. Львова на користь ТОВ «Львівгаз збут» 2 100 816,03грн основного боргу за договором №114107НQORAB106, 69 972,77грн інфляційних втрат, 14 284,49грн 3% річних, 60 478,32грн пені та 33 683,27грн судового збору( том 1, а.с. 131- 139).

Судом встановлено, що 10.04.2017 відповідач здійснив оплату 1 213 857,96грн в рахунок погашення основного боргу, що стало підставою для зменшення позовних вимог позивачем до 2 100 816,03грн основного боргу.

По меморіальному ордеру №914/595/17 від 15.06.2017 з рахунка КЕВ м. Львова списані кошти в сумі 2 245 551,61грн на користь ТОВ «Львівгаз збут» з призначенням платежу: «Безспірне списання коштів на користь ТОВ «Львівгаз збут» згідно з наказом Господарського суду Львівської області №914/595/17 від 03.05.2017» (том 1, а.с. 190).

22.02.2017 ТОВ Львівгаз збут (постачальник) та КЕВ м. Львова (покупець, споживач) був укладений договір № 35АLvz127-17 на постачання природного газу у січні березні 2017 року в обсязі 1 880 000 куб.м, а саме: у січні 700 000куб.м; у лютому 700 000 куб.м; у березні 440 000 куб.м.

Ціна газу становить за 1000 куб.м 8 855,80грн з ПДВ, ціна договору 16 648 904,00грн з ПДВ( п.п.3.2,3.6).

Остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу ( п.4.2.3).

Цей договір набуває чинності з дати його підписання і діє до 31.03.2017, а в частині розрахунків до їх повного здійснення. Умови даного договору розповсюджуються на відносини сторін, що виникли з 01.01.2017( п.11.1).

За період з січня по березень 2017 року позивач поставив КЕВ м. Львова природний газ в обсязі 1 623 230 куб.м на загальну суму 15 435 046,04грн згідно з актами приймання передачі (том 1,а.с.15-17):

№ 1 від 31.01.2017 в обсязі 705 436куб. м на суму 6 247 200,11грн;

№ 2 від 28.02.2017 в обсязі 552 670 куб.м на суму 5 621 051,81грн;

№ЗЛВ00025770 від 31.03.2017 в обсязі 365 124 куб. м на суму 3 566 794,12грн.

Згідно з актом звіряння станом на 01.04.2017( а.с.18) заборгованість КЕВ м. Львова становить 4 538 382,24грн, у т.ч.

за договором №114107НQORAB106 ( в акті вказано №114107НQORAB016) 3 316 636,67грн;

за договором № 35АLvz127-17 1 221 745,57 грн.

В матеріалах справи наявні звіти про виконання договорів про закупівлю №114107НQORAB106 від 28.10.2016 (том 1, а.с. 126) та № 35АLvz127-17 від 22.02.2017 (том 1,а.с. 127), відповідно до яких сума оплати по договору №114107НQORAB106 від 28.10.2016 7 479 577,63грн при ціні договору 10 827 357,95грн, а по договору № 35АLvz127-17 від 22.02.2017 сума оплати 16 648 904 грн, при ціні договору - 16 648 904 грн.

Дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1- 3, 5 і 6 ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, установленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Як розяснено у постанові пленуму Верховного Суду України Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними від 6.11.2009 р. № 9 правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом ( п.7).

У постанові пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними від 29.05.2013 р. № 11 розяснено вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення).

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на підставі договору №114107НQОRAB106 від 28.10.2016 позивач здійснював постачання газу КЕВ м. Львова у період з вересня по грудень 2016року, а на підставі договору №35АLvz127-17 від 22.02.2017 - у період з січня по березень 2017року.

КЕВ м. Львова у відповідності до ЗУ Про публічні закупівлі від 25.12.2015 № 922-VIII, із змінами (далі - Закон №922-VIII), провів відкриті торги із закупівлі природного газу та 29.03.2017 уклав з переможцем відкритих торгів ТОВ «Крафт Фінанс» договір на постачання природного газу у період з квітня по грудень 2017 року. Позивач брав участь у цих торгах, однак не став переможцем, оскільки його його цінова пропозиція становила 24 184 835,57грн з ПДВ, а цінова пропозиція переможця становила 19 045 557,07грн з ПДВ. Процедура торгів ніким, в т.ч. позивачем, не оскаржувалася.

Зміст договору на постачання природного газу № 1-С/03/4 від 29.03.2017 не суперечить чинному законодавству, він укладений у встановленому Законом №922-VIII порядку, підстави, визначені ст. 37 цього Закону, з якими закон пов'язує недійсність правочину, відсутні.

Звертаючись з позовом про визнання недійсним договору №1-0/03/4 від 29.03.2017, позивач вказував, що цей договір укладений з порушенням ст. ст. 13, 14 ЗУ «Про ринок природного газу», пунктів 1,2,3 розділу ІІ та пункту 2 розділу IV Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП №2496 від 30.09.2015, якими визначено, що умовою зміни постачальника за ініціативою споживача є відсутність простроченої заборгованості за поставлений природний газ перед діючим постачальником, та вказував, що на момент укладення договору від 29.03.2017 КЕВ м. Львова мав заборгованість перед позивачем за поставлений газ згідно з договорами від 28.10.2016 та від 22.02.2017, при цьому посилався на акт звірки станом на 01.04.2017.

Законом України Про ринок природного газу від 9.04.2015 р. N 329-VIII (далі - Закон N 329-VIII) визначені правові засади функціонування ринку природного газу України.

Стаття 3 Закону N 329-VIII передбачає, що ринок природного газу функціонує на засадах вільної добросовісної конкуренції та за принципом, зокрема, вільного вибору постачальника природного газу.

Відповідно до ст. 12 Закону N 329-VIII постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов'язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов'язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором ( ч.1).

Постачання природного газу здійснюється за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем, крім випадків, передбачених цим Законом ( ч.2).

Правила постачання природного газу затверджуються Регулятором (Регулятор - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг) і є обов'язковими для виконання всіма постачальниками та споживачами ( ч.4).

Згідно із ст. 13 цього Закону споживач має право, зокрема, на вільний вибір постачальника; безоплатну зміну постачальника, крім випадків, передбачених абзацом другим частини першої статті 14 цього Закону.

Відповідно до частини 1ст. 14 Закону N 329-VIII усім споживачам гарантується право вибору постачальника.

Частиною 2 названої статті встановлено, що за умови виконання споживачем своїх зобов'язань за договором постачання:

1) зміна постачальника за ініціативою споживача має бути завершена в термін не більше трьох тижнів з дня повідомлення таким споживачем про намір змінити постачальника, за умови дотримання правил зміни постачальника, у тому числі обов'язку щодо здійснення повного остаточного розрахунку з попереднім постачальником;

2) до припинення договору постачання діючий постачальник зобов'язаний забезпечувати постачання природного газу споживачу на умовах чинного договору.

Наявність спору між діючим постачальником і споживачем, який заявив про намір змінити постачальника, не є підставою для затримки у виконанні договору постачання з новим постачальником.

Порядок зміни постачальника споживачами встановлений розділом IV Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року N 2496, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 р. за N 1382/27827 ( далі Правила).

Так, частиною другою п. 2 розділу IV Правил встановлено, що зміні постачальника у відповідному розрахунковому періоді має передувати укладання договору постачання природного газу з новим постачальником та розірвання договору постачання природного газу з діючим постачальником або його призупинення в частині постачання природного газу, а також відсутність у споживача простроченої заборгованості за поставлений природний газ перед діючим постачальником.

Згідно з п. 4 розділу IV Правил кожен споживач, який має намір змінити постачальника у відповідному розрахунковому періоді, повинен виконати свої зобов'язання по розрахунках за природний газ перед діючим постачальником та підписати з ним угоду про розірвання договору постачання природного газу або його призупинення в частині постачання природного газу з дати, з якої постачання природного газу буде здійснювати новий постачальник, відповідно до пункту 5 цього розділу.

Разом з тим, за визначенням пункту 5 розділу І Правил розрахунковий період - газовий місяць, визначений договором постачання природного газу, в якому діючим постачальником забезпечується постачання природного газу споживачу та здійснюються відповідні розрахунки за поставлений природний газ.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач не мав договору з КЕВ м. Львова на постачання природного газу в період з квітня по грудень 2017 року, оскільки в частині постачання газу договір від 28.10.2016 припинив свою дію 31.12.2016, а договір від 22.02.2017 припинив свою дію 31.03.2017.

Отже, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку,що позивач не змінював постачальника у розрахунковому періоді (квітні-грудні 2017року) і названі положення Закону та Правил щодо зміни постачальника у розрахунковому періоді не поширюються на спірні правовідносини, тому посилання на них скаржника є безпідставними.

В апеляційній скарзі скаржник також вказує на порушення судом першої інстанції пуктів 1,2,3 розділу ІІ Правил та вказує, посилаючись на акт звірки станом на 01.04.2017, що КЕВ м. Львова не мав права укладати договір з ТОВ «Крафт Фінанс» оскільки на момент його укладення мав заборгованість перед позивачем за поставлений газ.

Апеляційний суд погоджується з доводами скаржника про наявність заборгованості та вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відстність у КЕВ м. Львова заборгованості станом на 01.04.2017 заборгованості за договорами №114107НQОRAB106 від 28.10.2016 та №35АLvz127-17 від 22.02.2017. Однак, на думку колегії суддів, заборгованість , яка існувала станом на момент укладення договору від 29.03.2017, не може бути підставою для визнання договору недійсним та відхиляє ці доводи скаржника з огляду на наступне.

Пунктом 3 розділу ІІ Правил встановлено, що споживач має право укласти договір постачання природного газу з будь-яким постачальником за умови відсутності простроченої заборгованості за поставлений природний газ перед діючим постачальником.

Отже, названа норма повязує можливість укладення споживачем договору постачання природного газу з будь-яким постачальником лише за умови відсутності простроченої заборгованості за поставлений природний газ перед діючим постачальником.

На момент укладення оспорюваного договору від 29.03.2017 КЕВ м. Львова не мав простроченої заборгованості перед позивачем як діючим постачальником за договором №35АLvz127-17 від 22.02.2017, оскільки за умовами цього договору( п.4.2.3) остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу. У березні 2017року позивач поставив КЕВ м.Львова згідно з актом приймання передачі від 31.03.2017 природний газ на суму 3 566 794,12грн, який підлягав оплаті до 10.04.2017. Згідно з актом звірки станом на 01.04.2017 заборгованість за договором від 22.02.2017 становила 1 221 745,57 грн. Проте, ця заборгованість на момент укладення договору від 29.03.2017 та станом 01.04.2017 не була простроченою, строк її оплати встановлений до 10.04.2017, іншої заборгованості за цим договором не було.

Щодо заборгованості КЕВ м.Львова за договором №114107НQORAB106 від 18.10.2016 в сумі 3 316 636,67грн, яка вказана в акті звірки станом на 01.04.2017, то вона не може братися до уваги, оскільки, з матеріалів справи вбачається, що така заборгованість виникла за газ, поставлений у грудні 2016 року, через розбіжності між плановим постачанням, визначеним договором №114107НQORAB106 від 18.10.2016, та фактичним. Так, додатковою угодою №1 від 07.11.2016 до договору №114107НQORAB106 від 18.10.2016 сторони зменшили плановий обсяг газу постачання газу у вересні-грудні 2016року до 971 777 куб. м та встановили суму договору 7 479 577,63грн, в той час як були перевищені обсяги постачання газу у листопаді і грудні 2016року, що підтверджено актами приймання-передачі, та фактично було поставлено у вересні-грудні 2016 року 1 402 127 куб.м газу на загальну суму 11 902 321,43грн. Тобто, фактичні обсяги поставки газу у 2016 році перевищили договірні обсяги на 430 350 куб.м на суму 4 422 748,80грн.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 19.04.2017 у справі №914/595/15, яке набрало законної сили, встановлено позадоговірне постачання газу та присуджено до стягнення з КЕВ м. Львова на користь ТОВ «Львівгаз збут» 2 100 816,03грн заборгованості за газ, поставлений у грудні 2016 року. Крім того, встановлено сплату відповідачем 10.04.2017 коштів в сумі 1 213 857,96грн в рахунок погашення основного боргу, що стало підставою для зменшення позовних вимог позивачем до 2 100 816,03грн основного боргу.

ОСОБА_2 на 29.03.2017 позивач не був діючим постачальником газу на підставі договору №114107НQORAB106 від 18.10.2016, оскільки, як зазначено вище, цей договір в частині поставки газу припинив свою дію ще 31.12.2016. Простроченої заборгованості перед позивачем як діючим постачальником за договором №35АLvz127-17 від 22.02.2017 станом на 29.03.2017 не було.

Слід також зазначити, що згідно з частиною другою п.5 розділу IV Правил, якщо на початок періоду фактичного постачання природного газу новим постачальником чи протягом цього періоду у споживача виникне прострочена заборгованість за поставлений природний газ перед попереднім постачальником (через розбіжності між плановим і фактичним споживанням, настання терміну остаточного розрахунку після початку постачання газу новим постачальником тощо), останній має право повідомити про це Оператора ГТС та здійснити заходи, передбачені цими Правилами, щодо припинення постачання природного газу споживачу-боржнику, у тому числі через Оператора ГРМ.

Отже, наявність у КЕВ м. Львова станом на 29.03.2017 простроченої заборгованості за газ, поставлений у 2016році, через розбіжності між плановим постачанням, визначеним договором №114107НQORAB106 від 18.10.2016, і фактичним споживанням, не може бути підставою для визнання недійсним договору від 29.03.2017, укладеного КЕВ м. Львова з ТОВ «Крафт Фінанс».

На підставі викладеного апеляційний суд відхиляє як необгрунтовані доводи скаржника та вважає рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову правомірним.

Інші доводи скаржника, зокрема, про постачання газу у квітні-липні 2017 року відхиляються як необгрунтовані з огляду на те, що позивач не мав договору з КЕВ м.Львова на постачання газу у квітні-липні 2017 року, відсутні підписані двома сторонами акти приймання - передачі за цей період. Крім того, договір має відповідати вимогам чинного законодавства в момент його укладення. Відтак поставка чи непоставка газу в період після укладення договору не впливає на чинність такого договору.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В силу вимог ст.ст. 33,34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч.2 ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

На підставі викладеного апеляційний господарський суд дійшов висновку, що скаржником не доведено та подано доказів наявності підстав, передбачених ст.104 ГПК України, для скасування рішення Господарського суду Львівської області від 17.07.2017 та для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до 49 ГПК України судовий збір, сплачений скаржником при поданні апеляційної скарги, покладається на скаржника.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Львівської області від 17.07.2017 у справі №914/787/17 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Справу повернути до місцевого господарського суду.

Постанова підписана 14.09.2017.

Головуючий суддя М.І. Хабіб

Суддя С.М. Бойко

Суддя Я.О. Юрченко