номер провадження справи 9/26/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2017 Справа № 908/1085/17

за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства Укрпошта в особі Запорізької дирекції ПАТ Укрпошта (69005, місто Запоріжжя, проспект Соборний, 133)

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства Запоріжжяобленерго (69035, м.Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14)

про стягнення суми 4088726,67 грн.

Головуючий: Боєва О.С.

судді: Мірошниченко М.В.

ОСОБА_2

за участю представників сторін:

Від позивача ОСОБА_3, довіреність № 720 від 13.03.2017р.;

Від відповідача ОСОБА_4, довіреність № 62 від 06.02.2017р.;

СУТЬ СПОРУ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача на користь позивача суми 4052539,75 грн., з яких: сума 3768670,07 грн. - заборгованість за договором № 20-500 від 07.09.2009р.; сума 161651,68 грн. - пеня за невиконання грошового зобовязання щодо оплати комісійної винагороди за договором від 07.09.2009р. № 20-500; сума 122218,00 грн. - пеня за невиконання грошового зобовязання за договором реструктуризації від 23.08.2016р. № 22-1249.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.05.2017 р., справі присвоєно єдиний унікальний номер 908/1085/17 та призначено її до розгляду суддею Боєвою О.С. Ухвалою суду від 25.05.201 р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі №908/1085/17, справі присвоєно номер провадження 9/26/17, судове засідання призначено на 13.06.2017р. На підставі ст. 77 ГПК України в судовому засіданні оголошувалась перерва до 06.07.2017р. Ухвалою суду від 06.07.2017 р. на підставі ст. 69 ГПК України строк вирішення спору у справі продовжений на пятнадцять днів по 08.08.2017 р. включно, розгляд справи відкладено на 08.08.2017р.

Враховуючи категорію і складність справи, з метою всебічного, повного, обєктивного дослідження всіх обставин справи, забезпечення принципів рівності сторін перед законом і судом, та засад змагальності, суд дійшов висновку про необхідність утворення судової колегії у складі трьох суддів господарського суду Запорізької області.

Згідно з статтею ст. 4-6 ГПК України, протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 08.08.2017р., на підставі заяви судді Боєвої О.С., визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Боєва О.С., судді: Мірошниченко М.В., Корсун В.Л. Ухвалою від 08.08.2017р. справа № 908/1085/17 прийнята до провадження у визначеному складі колегією суддів, судове засідання призначено на 05.09.2017 р.

В судовому засіданні 05.09.2017р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

За клопотанням сторін здійснення фіксації судового процесу технічними засобами не проводилося.

Від ПАТ «Укрпошта» 16.08.2017р. надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог на суму 36186,91 грн., у звязку зі здійсненням уточненого розрахунку пені, згідно з якою позивач просить стягнути з відповідача суму 3768670,07 грн. заборгованості за договором № 20-500 від 07.09.2009 р., суму 163502,60 грн. пені за несвоєчасне виконання грошового зобовязання щодо сплати комісійної винагороди за вказаним договором та суму 156554,00 грн. пені за невиконання грошового зобовязання за договором реструктуризації від 23.08.2016 р. № 22-1249.

Заява позивача про збільшення розміру позовних вимог не суперечить приписам ст. 22 ГПК України та прийнята судом до розгляду.

Таким чином, предметом розгляду у даній справі є позовні вимоги про стягнення з відповідача суми 3768670,07 грн. заборгованості за договором № 20-500 від 07.09.2009р., суми 163502,60 грн. пені за несвоєчасне виконання грошового зобовязання щодо сплати комісійної винагороди за договором від 07.09.2009р. № 20-500 та суми 156554,00 грн. пені за невиконання грошового зобовязання за договором реструктуризації від 23.08.2016 р. № 22-1249.

В судовому засіданні 05.09.2017р. позивач підтримав позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, з підстав викладених у позовній заяві. Позов мотивовано, зокрема, наступним. Згідно з умовами договору № 20-500 про приймання платежів від фізичних осіб, укладеного сторонами 07.09.2009 р., з подальшими змінами, відповідач зобовязався сплачувати позивачу комісійну винагороду за надані послуги з перерахування платежів за спожиту електричну енергію, в розмірі 1,7% від загальної суми платежів, які прийнято виконавцем, не пізніше 10 банківських днів з дати підписання акту виконаних робіт. 23.08.2016р. сторонами укладено договір реструктуризації № 22-1249, яким погоджено графік погашення відповідачем заборгованості, що виникла за основним договором в період з 1 березня 2016 року по 30 червня 2016 року в сумі 1993873,96 грн., шляхом внесення конкретних розмірів щомісячних платежів. Проте відповідач не належним чином виконував грошові зобовязання за вказаними договорами, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість за основним договором в розмірі 2750624,02 грн. та за договором реструктуризації в розмірі 1018046,05 грн. В пункті 6.2 основного договору та в пункті 3.2 договору реструктуризації встановлена відповідальність за несвоєчасне перерахування комісійної винагороди та недотримання графіку погашення заборгованості: у розмірі 0,1 % від суми неперерахованого платежу за кожен день затримки та в розмірі 0,1% від простроченої за графіком суми, відповідно. На підставі викладеного, ст. 193 ГК України, ст.ст. 526, 530, 549, 550 ЦК України та умов вищевказаних договорів позивач просить позов задовольнити.

Відповідач проти позову заперечив частково з підстав, викладених у відзиві, зазначивши, зокрема, наступне. Відповідачем частково сплачена сума заборгованості, яка заявлена до стягнення, у тому числі, до подання позовної заяви. Так, 22.05.2017 р. відповідачем сплачена сума боргу за основним договором в розмірі 648104,68 грн., тому вона, на думку відповідача, заявлена до стягнення безпідставно, 19.06.2017р. сплачено суму 727448,33 грн., тому в цій частині, як вважає відповідача, провадження у справі підлягає припиненню. Також під час розгляду справи платіжними дорученнями від 29.05.2017р. сплачено частину боргу за договором реструктуризації в розмірі 490339,45 грн. Крім того, позивачем безпідставно заявлено до стягнення 46,05 грн. за договором реструктуризації, оскільки станом на 01.05.2017р. сальдо за цим договором складало 1018000,00 грн., що підтверджується актом звіряння розрахунків. Отже, з урахуванням часткової оплати, на час розгляду справи заборгованість за договором реструктуризації боргу складає 527660,55 грн. У звязку із зазначеним, відповідач просить відмовити в частині стягнення суми 648104,68 грн. заборгованості за основним договором та суми 46,05 грн. за договором реструктуризації боргу, припинити провадження в частині стягнення заборгованості за основним договором в сумі 727448,33 грн. та за договором реструктуризації - в сумі 490339,45 грн. Відповідач також заперечив проти суми позовних вимог в частині нарахування пені, зазначивши, що позивачем при проведенні розрахунків не враховано норми ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», згідно з якою розмір пені не може перевищувати розміру подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. В судовому засіданні 05.09.2017р. відповідачем надано контррозрахунок пені за договором № 20-500 від 07.09.2009р. Також відповідач просить суд зменшити розмір пені та розстрочити виконання рішення в частині сплати суми основного боргу та пені. Обґрунтовуючи клопотання про розстрочку та зменшення пені, яке викладене у відзиві, відповідач посилається на тяжке фінансове становище, відсутність грошових коштів на поточних рахунках та їх арешт, на наявність дебіторської заборгованості споживачів за спожиту електричну енергію, багатомільйонної заборгованості підприємства по забортній платі, податковому боргу та неможливість самостійного розподілу коштів, яке залежить від прийнятих постанов НКРЕКП щодо розрахункового алгоритму відрахувань за поточних рахунків товариства на користь ДП «Енергоринок». Також відповідач зазначив, що відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 18.02.2013р. ПАТ «Запоріжжяобленерго» включено до Переліку обєктів паливно-енергетичного комплексу, що підлягають приватизації, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 р. № 83 ПАТ «Запоріжжяобленерго» увійшло до переліку обєктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави. Прийняття рішення про стягнення заборгованості без урахування обставин, що ускладнюють його виконання, ставить під сумнів стабільність фінансового стану енергопостачальника та, як наслідок, може відобразитись на безпеці експлуатації обєктів електроенергетики, безперервність передачі та поставки електроенергії, на збереження цілісності та забезпеченні надійного та ефективного функціонування ОЕС України. Внаслідок масової кібератаки, що відбулась 27.06.2017р., з проникнення вірусу в корпоративні компютерні мережі ПАТ «Запоріжжяобленерго», за попередніми висновками було спотворено або знищено інформацію на 1800 робочих станціях та 76 серверах, виведено з ладу системи, що забезпечують управління процесом розподілу та обліку електричної енергії в Запорізькій області. Зазначеним правопорушенням завдано збитки, розмір яких буде визначено після проведення загальної перевірки робочих станцій та серверів, що здійснюється уповноваженими слідчими органами за заявою ПАТ «Запоріжжяобленего».Враховуючи винятковість викладених обставин, відповідач просить суд зменшити розмір пені до 10000 грн. та розстрочити виконання рішення в частині сплати суми основного боргу та пені на 18 календарних місяців, зі сплатою щомісячно рівними частинами.

Позивач надав письмове заперечення на застосування 18 місяців розстрочення виконання рішення та зменшення пені, посилаючись на те, що за результатами фінансово-господарської діяльності ПАТ «Укрпошта» за 6 місяців поточного року, внаслідок невиконання відповідачем своїх зобовязань, позивач зазнав збитків. Збиток Запорізької дирекції ПАТ «Укрпошта» за вказаний період склав 7816598,00 грн. За таких обставин, бюджет держави недоотримав з державного підприємства, у якості податків і зборів, значну суму коштів, що в свою чергу в певній мірі негативно відобразилося на соціально незахищених верствах населення у вигляді затримок соціальних виплат. Зазначив, що заперечує проти зменшення пені до 10000 грн. та проти надання розстрочки виконання рішення строком більш, ніж на 6 календарних місяців.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Відкритим акціонерним товариством «Запоріжжяобленерго» (Замовник) та Українським державним підприємством поштового звязку в особі Запорізької дирекції УДППЗ «Укрпошта» (Виконавець) 07.09.2009р. укладено договір № 20-500 на приймання платежів від фізичних осіб.

Даний договір укладений строком до 31 грудня 2009 року. Договір набуває чинності з дати його підписання. У разі подальшої необхідності дії договору, при умові продовження виконання Виконавцем своїх зобовязань, та за відсутності письмового повідомлення від Замовника про припинення дії договору, направленого Виконавцю не пізніше одного місяця до закінчення терміну дії цього договору, договір вважається чинним на такий же термін, та на тих же умовах на протязі наступного календарного року (п.п.7.1, 7.2 договору).

Доказів вчинення сторонами дій щодо припинення договору не надано, отже договір є продовженим до 31 грудня 2017 року.

Додатковими угодами № 8 від 03.03.2017р. та № 9 від 13.03.2017 р. внесено зміни до договору у звязку зі зміною назв сторін, а саме зміною назви Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» на Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленего» (відповідач у справі) та зміною назви Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» на Публічне акціонерне товариство «Укрпошта» (позивач у справі).

Відповідно до предмету договору, Замовник доручає, а виконавець зобовязується через мережу своїх установ згідно Додатку № 1 до цього договору, здійснювати приймання та перерахування, на користь структурних підрозділів Замовника, платежів від громадян споживачів (платників). Структурними підрозділами замовника є Запорізькі міські електричні мережі (ЗМЕМ) та Райони електричних мереж (РЕМ), перелік яких вказано у Додатку № 2 до цього договору (п.п 1.1. договору). Всього в Додатку № 2 визначено 22 структурних підрозділів Замовника, на поточні рахунки яких здійснюється приймання платежів.

Згідно з п.п. 2.2.1, 4.1 договору Виконавець зобовязався надавати платникам ЗМЕМ (РЕМ) Замовника послуги по прийманню платежів на користь Замовника всіма установами Виконавця, згідно рахунків, що виписані у ЗМЕМ (РЕМ) Замовника. Суми грошових переказів, прийняті Виконавцем на користь Замовника, згідно пунктів 3.2.1, 3.2.2 та 3.2.3 перераховуються виконавцем на рахунки Замовника, відкриті для ЗМЕМ (РЕМ) Замовника.

У підпунктах 3.2.1, 3.2.3 пункту 3.2 договору визначено, що приймання платежів за спожиту електричну енергію та по актах про порушення Правил користування електричною енергією, здійснюється на поточні рахунки із спеціальним режимом використання ПАТ «Запоріжжяобленерго», відкриті для ЗМЕМ (РЕМ) Замовника (види оплат стор. 3 Додатку № 2 до договору). За послуги, які відносяться до іншої ліцензійної діяльності Замовника та узгоджені ним (повторне підключення, ремонт лічильників, видачу техумов, експертизу лічильників, пеню та інш.), виключно на поточні рахунки, відкриті для ЗМЕМ (РЕМ) Замовника (види оплат стор. 3-4 Додатку №2).

Відповідно до п. 4.2 договору, в редакції додаткової угоди від 01.09.2014 р. № 5, за надані послуги з перерахування платежів за спожиту електричну енергію згідно пункту 3.2.1, Замовник сплачує Виконавцю комісійну винагороду в розмірі 1,7% від загальної суми платежів, які перераховані Виконавцем на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання, відкриті для ЗМЕМ (РЕМ) Замовника. Розрахунки за надані послуги виконуються шляхом перерахування коштів з поточних рахунків Замовника, відкритих для ЗМЕМ (РЕМ) Замовника, на розрахунковий рахунок Виконавця не пізніше 10-ти банківських днів з дати підписання акту виконаних робіт.

Згідно з п. 4.5 договору, з урахуванням змін, внесених додатковою угодою від 01.08.2012 р. № 3, за підсумками надання послуг згідно пункту 3.2.1 в поточному місяці Акт виконаних робіт підписують директор ЗМЕМ (начальник РЕМ) Замовника. Акти у двох примірниках направляються в ЗМЕМ (РЕМ) Замовника щомісяця, до 10 числа місяця, наступного за звітним. У разі відсутності зауважень, директор ЗМЕМ (начальник РЕМ) Замовника на протязі трьох банківських днів з дати отримання, підписує Акт виконаних робіт один примірник повертає іншій Стороні.

23.08.2016 року сторонами укладено договір реструктуризації № 22-1249 (з протоколом розбіжностей від 25.08.2016р.), предметом якого є умови і порядок сплати Боржником (ПАТ «Запоріжжяобленерго») заборгованості, що утворилась на підставі договору на приймання платежів від фізичних осіб № 20-500 від 07.09.2009р., який укладений між Кредитором (позивачем у даній справі) та Боржником (далі основний договір), за період з березня 2016 року по червень 2016 року у розмірі 1993873,96 грн., яка є комісійною винагородою за надані послуги з перерахування платежів від фізичних осіб за спожиту електроенергію.

В пункті 1.2 договору реструктуризації встановлено графік погашення заборгованості, шляхом розстрочки внесення суми заборгованості. Так, до 01 вересня 2016 р. відповідач повинен був сплатити 243873,96 грн., потім, в період з жовтня 2016р. по квітень 2017 р. включно, до 01 числа кожного місяця вносити по 250 000 грн.

Згідно з п. 2.2 договору реструктуризації (в редакції протоколу розбіжностей) Боржник зобовязаний вносити платежі відповідно до строків, обумовлених графіком погашення заборгованості; окрім своєчасної сплати заборгованості за даним договором, проводити оплату поточних платежів з комісійної винагороди, які виникають за умовами основного договору.

В травні 2017 року позивач ПАТ «Укрпошта», звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з ПАТ «Запоріжжяобленерго» заборгованості зі сплати комісійної винагороди за договором на приймання платежів від фізичних осіб № 20-500 від 07.09.2009р. (далі основний договір), заборгованості за договором реструктуризації № 22-1249 від 23.08.2016 р., а також пені, нарахованої за порушення грошових зобовязань за вказаними договорами.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню на таких підставах.

Згідно з ч.1 ст.13, ч.1,2 ст.14 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї.

Згідно з ч.1 ст.193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Статтями 11, 509 ЦК України встановлено, що підставою виникнення зобовязань (цивільних прав та обовязків) є, зокрема, договір. Зобовязанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Приписами ст.629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ст.903 цього Кодексу якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено: якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, в період з вересня 2016 р. по квітень 2017 року позивачем, як виконавцем, та ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі начальників ЗМЕМ (РЕМ), як замовником, підписувались складені Акти виконаних робіт до договору №20-500 від 07.09.2009 р., без претензій та зауважень, в яких засвідчено факт надання позивачем обумовлених договором послуг на приймання платежів від фізичних осіб на певну суму та узгоджувались суми щомісячної комісійної винагороди, належної до сплати виконавцю.

Із змісту позовної заяви слідує, що заборгованість відповідача станом на 30.04.2017р. зі сплати комісійної винагороди за основним договором по розрахункам за жовтень, листопад 2016 р. та січень, березень, квітень 2017 р. становить 2750624,02 грн., в тому числі, по Бердянському району та м.Бердянськ - 213872,94 грн., по Василівському району та м.Василівка - 510380,76грн., по Мелітопольському району та м. Мелітополь - 845180,63 грн., по Оріхівському району та м. Оріхів - 226448,31 грн., по Пологівському району та м. Пологи - 226520,55 грн., по Токмацькому району та м. Токмак - 142596,50 грн., по Запорізькому району та м.Запоріжжя - 585624,33 грн. Заборгованість, що виникла внаслідок порушення умов договору реструктуризації, за жовтень, листопад, грудень 2016 р. та січень квітень 2017 р. становить 1018046,05 грн.

В той же час, матеріали справи свідчать, що за платіжними дорученнями від 22.05.2017р. на рахунок Запорізької дирекції ПАТ «Укрпошта» було перераховано комісійну винагороду за збір платежів за договором № 20-500 від 07.09.2009р. на загальну суму 648104,68 грн.; за платіжними дорученнями від 29.05.2017р. було перераховано на рахунок позивача кошти з призначенням платежів: «за прийом платежів по договору 20-500 від 07.09.09р. згідно договору реструктуризації», на загальну суму 490339,45 грн.; за платіжними дорученнями від 19.06.2017р. було перераховано комісійну винагороду за збір платежів за договором № 20-500 від 07.09.09р. на загальну суму 727448,33 грн.

Також в судовому засіданні 08.08.2017р. суду надано акт звіряння розрахунків станом на 30.04.2017р. та погашення заборгованості з 01.05.2017р. по 30.06.2017р., що підписаний керівниками та головними бухгалтерами обох сторін та скріплений печатками, в якому відображено усі вищезазначені часткові оплати та згідно із яким загальне сальдо на 01.07.2017р. складає 1902731,62 грн. При цьому, із акту слідує, що заборгованість по договору реструктуризації становила 1018000 грн. та з урахуванням часткової оплати (490339,45 грн.) складає 527660,55 грн.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми 1902731,62 грн. заборгованості (в тому числі 527660,55 грн. за договором реструктуризації), є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню.

У задоволенні позову в частині стягнення суми 648104,68 грн. за основним договором та суми 46,05 грн. за договором реструктуризації слід відмовити, оскільки ці кошти були сплачені відповідачем до подання позовної заяви та неправомірно заявлені до стягнення. В частині стягнення суми 1217787,78 грн. (490339,45+727448,33 грн.) основного боргу, що сплачена після подачі позовної заяви, провадження у справі підлягає припиненню на підставі п.1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України за відсутністю предмета спору.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача пеню за несвоєчасне виконання грошового зобовязання щодо сплати комісійної винагороди за основним договором в розмірі 163502,60 грн., нарахованої за актами виконаних робіт за вересень, жовтень, листопад 2016 р. та січень 2017 р. по 22 структурним підрозділам ЗМЕМ (РЕМ) ПАТ «Запоріжжяобленерго», на поточні рахунки яких здійснювалося приймання платежів. Згідно наданого розрахунку пені, його здійснено за загальний період з 18.10.2016р. по 14.03.2017р.

Відповідно до ст.ст. 610-611 ЦК України невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), є його порушенням, у разі якого настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 ст.232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Відповідно до п. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

В пункті п.6.2 основного договору встановлено, що за несвоєчасне перерахування ЗМЕМ (РЕМ) Замовника комісійної винагороди згідно п.4.2 цього договору на рахунок Виконавця, ЗМЕМ (РЕМ) Замовника сплачує пеню в розмірі 0,1% від суми не перерахованого платежу за кожний день затримки перерахування, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період, за який стягується пеня.

Згідно з Законом України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Аналогічні приписи містяться у ч. 2 ст. 343 ГК України.

В пункті 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань зазначено, що з огляду на вимоги ч.1 ст. 47 і ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Перевіривши за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» наданий до заяви про збільшення розміру позовних вимог розрахунок пені за основним договором, за заявлений позивачем період, суд встановив, що його здійснено із додержанням вищенаведених приписів законодавства, однак із допущенням арифметичних помилок. Згідно здійсненого судом перерахунку, обґрунтованим розміром пені, що підлягає до стягнення в цій частині, є сума 162117,96 грн. При цьому, суд зазначає, що перерахунок пені здійснювався починаючи з 19 числа кожного відповідного місяця (тобто з наступного дня, коли зобовязання мало бути виконане) по 14.03.2017р.

Крім того, позивач просить стягнути пеню за невиконання грошового зобовязання за договором реструктуризації за несвоєчасне внесення платежів згідно встановленого графіку. Згідно з розрахунком позивача, доданим до заяви про збільшення розміру позовних вимог, пеня нарахована за загальний період з 01.10.2016р. по 01.05.2017 р. в розмірі 156554 грн. Дослідивши наданий розрахунок, суд встановив, що загальним початком періоду нарахування пені фактично позивачем визначено 01.11.2016р. (дата до якої необхідно було здійснити оплату згідно графіку), розрахунок здійснено в розмірі 0,1% від простроченої суми, згідно з умовами договору.

Так, в пункті 3.2 договору реструктуризації, в редакції протоколу розбіжностей, за невиконання або неналежне виконання боржником умов даного договору, а саме: недотримання графіку погашення заборгованості боржник на вимогу кредитора, повинен сплатити пеню у розмірі 0,1% від простроченої за графіком суми.

Відповідно до п. 2.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» за приписом статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та частини другої статті 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

Факт порушення зобовязання відповідачем в частині погашення заборгованості згідно встановленого графіку суд визнав доведеним. Однак, розрахунок пені проведено без урахування вищезазначених присів законодавства щодо обмеження розміру пені. Оскільки встановлений договором розмір пені перевищує подвійну облікову ставку, що діяла в період за який стягується пеня, застосуванню підлягає пеня в розмірі подвійної облікової ставки. Також при проведенні розрахунку, позивачем не враховано, що день фактичної оплати не включається в період часу, за який здійснюється нарахування пені.

Здійснивши перерахунок, суд дійшов до висновку, що до стягнення в цій частині належить пеня в розмірі 118330,90 грн. В іншій частині стягнення пені за договором реструктуризації слід відмовити.

У звязку з викладеним, позовні вимоги в цілому задовольняються частково.

Відповідач на підставі ст. 83 ГПК України просить суд зменшити розмір пені до 10 000 грн. та розстрочити виконання рішення в частині стягнення основного боргу та пені на 18 календарних місяців зі сплатою щомісячно рівними частинами, мотивуючи наступним.

На підприємстві станом на 01.06.2017р. існує заборгованість по виплаті заробітної плати в розмірі 47257 млн. грн., яка систематично і стрімко зростає. На розрахункові рахунки державною виконавчою службою накладено арешт в межах виконавчого провадження, з існуючих поточного рахунку зі спеціальним режимом використання, основним джерелом поповнення якого є надходження за алгоритмом розподілу, здійснюються обовязкові першочергові платежі із виплати заробітної плати, оплата на придбання пального, сировини, матеріалів, комунальних платежів та послуг за спільне використання технологічних мереж. Однак, постановами НКРЕКП фактично заблоковано надходження грошових коштів після розподілу на поточні рахунки позивача шляхом встановлення, починаючи з грудня 2014 року, нульового відсотку відрахувань на рахунки постачальника електричної енергії. Відповідно до порівняльного аналізу балансу підприємства та звітів про фінансові результатами за 2015-2016 роки, які є документами фінансової звітності, власний капітал підприємства зменшився на 5 відсотків, чистий прибуток підприємства в порівнянні з минулим роком зменшився у 21,7 рази, що свідчить про скрутне фінансове становище. На підтвердження зазначених обставин відповідачем надано копію висновку про фінансовий стан від 10.04.2017р. № 1/6, звіту за 2016 рік, балансу на 31.12.2016р. Складна економічна ситуація в державі вплинула на платоспроможність споживачів електричної енергії, на наданий час існує велика заборгованість, в тому числі, найбільших енергоємних підприємств, існує систематичне порушення умов розрахунків, внаслідок чого зросла заборгованість позивача перед ДП «Енергоринок». ПАТ «Запоріжжяобленерго» постійно укладаються договори про реструктуризацію заборгованості. Наявна дебіторська заборгованість не тільки не приносить прибутку, але і поставила відповідача у скрутне становище при здійсненні розрахунків з іншими підприємствами. Крім того, Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015р. № 83 затверджено перелік обєктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, до якого включено ПАТ «Запоріжжяобленерго». Також, відповідач зазначив, що 27.06.2017р. на ПАТ «Запоріжжяобленерго» відбулась масова кібератака з проникненням вірусу в корпоративні компютерні мережі, який розповсюджувався через доменні сервіси в автоматизовані електронно-обчислювальні машини і сервери. Сума збитків, завданих зазначеним правопорушенням, та строки відновлення систем управління розподілом та обліку електричної енергії у Запорізькій області буде визначено після проведення загальної перевірки робочих станцій та серверів ПАТ «Запоріжжяобленерго».

Позивач заперечив проти зменшення пені до 10 000 грн. та застосування розстрочки виконання рішення строком більш ніж на 6 календарних місяців.

Частинами 3, 6 ст.83 Господарського процесуального кодексу України передбачено право господарського суду, приймаючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання; відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Статтею 233 ГК України передбачено, що у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірної великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязані; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобовязання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

На підставі зазначеної норми, суд бере до уваги вжиття відповідачем заходів щодо часткового виконання грошового зобовязання (здійснення оплат після порушення провадження у даній справі), значну заборгованість юридичних та фізичних осіб перед відповідачем за використану електричну енергію, а також соціальну значимість підприємства відповідача. Відповідно до Статуту ПАТ «Запоріжжяобленерго», засновником Товариства є держава в особі Міністерства енергетики та електрифікації України; основним видом його діяльності є постачання електричної енергії за регульованим тарифом та передача електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами, тобто має значне соціальне значення. Специфіка господарської діяльності відповідача полягає в досягненні забезпечення соціально-значимого та стратегічно-масштабного результату постачання електричної енергії виключно всім споживачам в Запорізькій області.

Приймаючи викладені відповідачем обставини, як виняткові, суд вважає можливим зменшити суму 162117,96 грн. пені за основним договором та суму 118330,90 грн. пені за договором реструктуризації, яка підлягає стягненню з відповідача, на 50 %.

У звязку з цим, судом стягується пеня в розмірі 81058,98 грн. за основним договором та пеня в розмірі 59165,45 грн. за договором реструктуризації.

Розглянувши клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення, вислухавши доводи позивача з приводу розстрочення виконання рішення, суд вважає його таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Умовою для надання розстрочки виконання рішення суду є встановлення судом факту наявності виняткових обставини, що ускладнюють чи роблять неможливим виконання рішення у справі.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, суд повинен врахувати викладені відповідачем обставини, матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи. При цьому, суд бере до уваги викладені відповідачем обставини, специфіку підприємства відповідача, його скрутне фінансове становище, яке підтверджується звітом про фінансові результати, балансом (звітом про фінансовий стан) та іншими доказами, долученими до відзиву та клопотання, отриманого судом 30.09.2017р.

Оцінивши у сукупності надані докази, якими підтверджується фінансове становище відповідача, зіставляючи майнові інтереси обох сторін, беручи до уваги факт того, що інфляційні процеси в державі також негативно впливають на майнові інтереси позивача у справі, суд вважає за можливе клопотання відповідача про розстрочення виконання судового рішення задовольнити частково, надати розстрочку виконання рішення в частині стягнення основного боргу та пені, які складають загальну суму 2042956,05 грн., на 6 місяців, шляхом сплати щомісячно рівними частками по 340492,67 грн. до останнього дня кожного місяця, починаючи з вересня 2017 року та кінцевою оплатою у лютому 2018 року у розмірі 340492,70 грн.

Згідно зі ст. 49 ГПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути суму 51014,52 грн. витрат зі сплати судового збору пропорційно загального розміру позовних вимог, які визнано судом правомірними, без урахування зменшення штрафних санкцій, а також враховуючи, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача.

Позивачем згідно з платіжними дорученнями № 3116 від 28.02.2017 р. (58 200 грн.) та № 4571 від 24.03.2017р (15 275,28 грн.) сплачено судовий збір в загальному розмірі 73475,28 грн. Враховуючи розмір заявленої до стягнення суми, з урахуванням заяви про збільшення (4088726,67 грн.), судовий збір, що належить до сплати, в даному випадку, становить 61330,90 грн. (1,5 % від ціни позову). Таким чином, позивачем зайво сплачено суму 12144,38 грн.

Відповідно до ч. 2 ст.44 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з п.1 ч. 1, ч.ч. 2, 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір» в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми. Сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Оскільки від позивача надійшла заява про повернення переплаченої суми судового збору, суд вважає за необхідне повернути із Державного бюджету України зайво сплачений судовий в розмірі 12144,38 грн., про що винести ухвалу.

Керуючись ст.ст. 22, 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 82 85, п. 6 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства Запоріжжяобленерго (69035, м.Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14, ) на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства Укрпошта в особі Запорізької дирекції ПАТ Укрпошта (69005, місто Запоріжжя, проспект Соборний, 133, ) суму 1902731 (один мільйон девятсот дві тисячі сімсот тридцять одна) грн. 62 коп. основного боргу, суму 81058 (вісімдесят одна тисяча пятдесят вісім) грн. 98 коп. пені за невиконання грошового зобовязання щодо оплати комісійної винагороди за договором від 07.09.2009р. № 20-500 та суму 59165 (пятдесят девять тисяч сто шістдесят пять) грн. 45 коп. пені за невиконання грошового зобовязання за договором реструктуризації від 23.08.2016р. № 22-1249.

Розстрочити виконання рішення в частині стягнення суми основного боргу та пені, які складають загальну суму 2042956,05 грн., на 6 місяців, шляхом сплати щомісячно, до останнього дня кожного місяця, рівними частками: у вересні 2017р., жовтні 2017 р., листопаді 2017р., грудні 2017 р., січні 2018 р. по 340492 (триста сорок тисяч чотириста девяносто дві) грн. 67 коп., кінцеву оплату здійснити у лютому 2018 року у розмірі 340492 (триста сорок тисяч чотириста девяносто дві) грн. 70 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства Запоріжжяобленерго (69035, м.Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14, ) на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства Укрпошта в особі Запорізької дирекції ПАТ Укрпошта (69005, місто Запоріжжя, проспект Соборний, 133, ) суму 51014 (пятдесят одна тисяча чотирнадцять) грн. 52 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Припинити провадження у справі за відсутністю предмета спору в частині стягнення суми 1217787,78 грн. основного боргу.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Головуючий суддя О.С.Боєва

Суддя М.В. Мірошниченко

Суддя В.Л. Корсун

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України, 11 вересня 2017 р.