ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.09.2017 Справа № 905/1760/17

Суддя господарського суду Донецької області Бойко І.А. при помічнику ОСОБА_1 розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: INTERCHEMALL Sp. z o.o., м. Варшава, Польща

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК «Ізобуд», Донецька область,

м. Маріуполь

про: стягнення заборгованості у розмірі 32002,84 Євро, що станом на дату подання позову за курсом НБУ становить 964576,19 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не зявився;

від відповідача: не зявився.

Позивач, INTERCHEMALL Sp. z o.o., м. Варшава, Польща, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК «Ізобуд», Донецька область, м. Маріуполь про стягнення заборгованості у розмірі 32002,84 Євро, що станом на дату подання позову за курсом НБУ становить 964576,19 грн., а саме: 28544,64 Євро, що станом на дату подання позову за курсом НБУ становить 860335,45 грн. основного боргу, 3% річних у розмірі 3458,20 Євро, що станом на дату подання позову за курсом НБУ становить 104230,14 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов контракту №03/01/EXP/2011 від 22.06.2011р., рахунки-фактури: № 62120054, № 62120062, №62120078, № 62130038; митні декларації: № 12PL445010E0117139, № 12PL445010E0130688, №12PL445010E0164597, №12PL445010E0089110.

Відповідно до ч.1, 2 ст.5 Закону України «Про міжнародне приватне право» у випадках, передбачених законом, учасники (учасник) правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин. Вибір права згідно з частиною першою цієї статті має бути явно вираженим або прямо випливати з дій сторін правочину, умов правочину чи обставин справи, які розглядаються в їх сукупності, якщо інше не передбачено законом.

За приписами ст. 35 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», субєкти зовнішньоекономічної діяльності несуть відповідальність у видах та формах, передбачених ст.ст. 33, 37 цього Закону, іншими законами України та/або зовнішньоекономічними договорами (контрактами).

Згідно п.1. ч.1. ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону.

Відповідно п.8.2. до Контракту №03/01/EXP/2011 від 22.06.2011р., якщо шляхом мирних переговорів сторони не дійшли згоди, спір належить передачі до розгляду і остаточному рішенню Міжнародного комерційного Арбітражного суду при Торгівельно-Промисловій палаті Польші.

Представник позивача в судове засідання не зявився.

Представник відповідача в судове засідання не зявився. Документів, витребуваних ухвалами суду від 01.08.2017р. та 16.08.2017р. не надав.

Відповідач не скористався правом, наданим йому статтею 59 ГПК України, і не надав господарському суду відзив на позовну заяву та документи, що підтверджують заперечення проти позову.

З огляду на те, що матеріали справи є достатніми для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних доказів.

В силу приписів ст. 75 Господарського процесуального кодексу справа розглянута за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, додатково надані документи, господарським судом ВСТАНОВЛЕНО.

22.06.2011р. між Фірмою «INTERCHEMALL» Sp. z o.o. (надалі Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТК «ІЗОБУД» (надалі Покупець) було укладено Контракт про поставку продукції №03/01/EXP/2011 (надалі Контракт), відповідно до якого, Продавець продає Покупцю ущільнювачі тощо (надалі Товар) (п.1.1. Контракт).

Справжній контракт вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2013р. По згоді сторін строк дії контракту може бути продовжений на один рік (п.7.1., Контракту).

Відповідний контракт, в силу ст.ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України, є підставою для виникнення у сторін майново-господарських зобовязань.

Враховуючи статус сторін та характер правовідносин між ними, останні (правовідносини) регулюються насамперед відповідними положеннями Господарського і Цивільного кодексів України та укладеним між ними контрактом.

Контракт підписаний без розбіжностей та скріплений печатками підприємств, а тому зазначені в ньому зобовязання сторін є чинними, та в силу положень ст.ст. 525, 526 ЦК України є обовязковими до виконання.

За умовами п.1.2 Контракту, замовлення Покупець передає Продавцю по факсу або електронній пошті після письмового підтвердження наявності товару, що замовляється Продавцем. Продавець в продовж трьох робочих днів повинен передати Покупцю рахунок згідно його замовлення із зазначенням розрахункової дати готовності товару к відвантаженню.

Згідно п.2.1 Контракту, загальна сума контракту складає 100000 Євро. Оплата здійснюється по виставленим рахункам-фактури в Євро.

Відповідно до п.2.2 Контракту, ціна розуміється, як ціна поставки на умовах FCA Natolin (Польша), (Incoterms 2000).

Умовами п. 3.1 Контракту, платіж здійснюється на підставі виставлених Покупцю рахунків-фактури на протязі 30 днів від дати рахунку-фактури по банківським переказам на рахунок Продавця. Товар повинен бути готовий до відвантаження на заводі Продавця протягом 21-го дня від дати замовлення. Зобовязання продавця вважаються виконаними після відвантаження товару на складі Продавця.

Згідно п.4.2 Контракту, оплата товару здійснюється протягом 30 календарних днів з моменту поставки товару.

Відповідно до п.4.2 Контракту, оплату за поставлений товар Покупець здійснює шляхом перерахування суми поставки в ЄВРО на банківський рахунок Продавця згідно виставленим рахункам-фактури.

На виконання умов Контракту №03/01/EXP/2011 Продавцем, відповідно до виставлених рахунків-фактур№ 62120054, № 62120062, №62120078, № 62130038, було поставлено Покупцю партію Товару на суму 31044 Євро, належним чином засвідчені копії яких містяться у матеріалах справи.

Факт поставки товару та, відповідно, факт її прийняття з боку відповідача, ТОВ «ТК «ІЗОБУД», підтверджується міжнародних митними деклараціями № 12PL445010E0117139 від 01.10.2012р., № 12PL445010E0130688 від 24.10.2012р., №12PL445010E0164597 від 17.12.2012р., №12PL445010E0089110 від 06.06.2013р.

За розрахунком позивача, у зв'язку із невиконанням відповідачем умов договору за останнім утворилася заборгованість, яка на момент звернення до суду із позовом складає 28544,64 Євро, що станом на дату подання позову за курсом НБУ становить 860335,45 грн.

У позовній заяві позивач посилається на невиконання відповідачем зобовязань з повної оплати Товару в строки, передбачені умовами Контракту №03/01/EXP/2011 від 22.06.2011р.

Предметом судового розгляду є стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар у розмірі 28544,64 Євро, що станом на дату подання позову за курсом НБУ становить 860335,45 грн.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Стаття 193 Господарського кодексу України (надалі ГК України) передбачає, субєкти господарювання та учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Аналогічне положення закріплено в ст. 526 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України). Так, зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно умовам договору та вимогам цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а у разі відсутності таких умов і вимог згідно звичаїв ділового обігу або іншим вимогам, які звичайно ставляться.

За своєю правовою природою Контракт, укладений між позивачем та відповідачем, є Контрактом поставки продукції.

За приписами п.п. 1,2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України передбачено, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За умов п.1. ст. 662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Стаття 692 ЦК України визначає обовязок Покупця оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Господарський суд приймає до уваги, що покупцем при отриманні товару не подавалося жодних заперечень щодо неналежності виконання постачальником прийнятих за контрактом зобовязань з поставки товару.

Оскільки суду не надано доказів незгоди відповідача щодо належності виконання позивачем прийнятих на себе згідно Контракту зобовязань, не надано доказів відмови від цього товару та прийняття його у встановленому порядку, суд дійшов висновку, що свої зобовязання позивач виконав у відповідності з умовами Контракту.

На час розгляду справи, матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем своїх зобовязань.

Відповідно ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно ст.ст. 11, 509 ЦК України, ст.174 ГК України зобовязання виникають, зокрема, з договору.

Оцінивши зміст договору, з якого виникли цивільні права та обовязки сторін, суд дійшов висновку, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором купівлі - продажу, який підпадає під правове регулювання норм ст. ст. 655-697 Цивільного кодексу України.

За умов п.1. ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.1. ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно ст. 599 ЦК України за відсутності інших підстав, передбачених договором або законом, зобовязання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

За умов ст. 610 ЦК України Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

В порушення умов договору, вимог зазначених статей Цивільного та Господарського кодексів України відповідач поставлену продукцію не оплатив.

Загальна сума заборгованості на час розгляду справи становить 28544,64 Євро, що станом на дату подання позову за курсом НБУ становить 860335,45 грн., тому зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Окрім суми основного боргу позивачем заявлені вимоги про 3% річних у розмірі 3458,20 Євро, що станом на дату подання позову за курсом НБУ становить 104230,14 грн., відповідно до приписів ст. 625 Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заявлені до стягнення розміри 3% річних за періоди: з 07.07.2013р. по 19.07.2017р., що становить 3% річних у розмірі 3458,20 Євро, що станом на дату подання позову за курсом НБУ становить 104230,14 грн., суд перевірив на правильність розрахунку та дійшов висновку про задоволення вимог в цій частині та стягненню з відповідача.

Витрати по сплаті судового збору у відповідності до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

На підставі вищенаведеного, ст.ст. 5, 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», ст. 35 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 599, 629, 655, 693 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174, 193, 202 Господарського кодексу України, керуючись ст.ст. 22, 33, 43, 44, 49, 75, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги INTERCHEMALL Sp. z o.o., м. Варшава, Польща, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК «Ізобуд», Донецька область, м. Маріуполь про стягнення заборгованості у розмірі 32002,84 Євро, що станом на дату подання позову за курсом НБУ становить 964576,19 грн., а саме: 28544,64 Євро, що станом на дату подання позову за курсом НБУ становить 860335,45 грн. основного боргу, 3% річних у розмірі 3458,20 Євро, що станом на дату подання позову за курсом НБУ становить 104230,14 грн. задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК «Ізобуд» (87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Котовського, буд. 75; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «INTERCHEMALL» (02-486, Polska, Warszawa, Al. Jerozolimskie, 202) заборгованість у розмірі 28544,64 Євро, що станом на дату подання позову за курсом НБУ становить 860335,45 грн. основного боргу, 3% річних у розмірі 3458,20 Євро, що станом на дату подання позову за курсом НБУ становить 104230,14 грн., судовий збір у розмірі 14300,00 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його прийняття.

Видати наказ після набрання рішення законної сили.

Суддя І.А. Бойко