РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА
про повернення апеляційної скарги

"14" вересня 2017 р. Справа № 902/625/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючого судді Гудак А.В.

судді Олексюк Г.Є. ,

судді Філіпова Т.Л.

розглянувши апеляційну скаргу відповідача Військової частини НОМЕР_1 на рішення господарського суду Вінницької області від "07" серпня 2017 р. у справі № 902/625/17

за позовом: Моторно (Транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) (02154, м. Київ, бул. Русанівський б-р, 8)

до: Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 )

за участю у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 )

про відшкодування 19 461,51 грн. в порядку регресу

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Вінницької області від 07.08.2017 по справі №902/625/17 позов Моторно (Транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до: Військової частини НОМЕР_1 за участю у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про відшкодування 19 461,51 грн. в порядку регресу, задоволено частково в сумі 18 571 грн. 51 коп. коштів виплачених на страхове відшкодування. У вимогах про стягнення 890 грн. витрат на послуги аварійного комісара відмовлено.

Вирішено стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь Моторно (Транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) 18 571 грн. 51 коп. коштів виплачених на страхове відшкодування, судові витрати на судовий збір в сумі 1 520 грн. Видати наказ в день набрання рішенням законної сили.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач Військова частина НОМЕР_1 звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Вінницької області від 07.08.2017 по справі №902/625/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Вивчивши зміст апеляційної скарги та розглянувши додані до неї документи, колегія суддів апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відсутність підстав для прийняття апеляційної скарги до розгляду, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст. 93 ГПК України, апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду протягом п`яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 97 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про відновлення цього строку.

Як свідчать матеріали справи, рішення суду прийнято 07.08.2017, повний текст рішення оформлено і підписано 10.08.2017, встановлений ч. 1 ст. 93 ГПК України, десятиденний строк апеляційного оскарження рішення господарського суду Вінницької області від 07.08.2017 по справі №902/625/17 закінчився 21.08.2017. Дослідженням матеріалів апеляційної скарги встановлено, що скаржником подано апеляційну скаргу поза межами строків, встановлених ч.1 ст.93 ГПК України для подання апеляційної скарги на рішення суду, а саме 28.08.2017, що підтверджується відбитком штампу на поштовому конверті зі штрихкодовим ідентифікатором 404, в якому дана апеляційна скарга надійшла на адресу господарського суду Вінницької області.

Поряд з цим, з витягу відстеження пересилання поштових відправлень від 14.09.2017, який отриманий судом апеляційної інстанції за допомогою інтернет-сайту "Укрпошти" (долучений до матеріалів справи) встановлено, що відправлення за номером 404 прийнято для надсилання органом зв`язку 28.08.2017, тобто з порушенням десятиденного строку, встановленого для подання апеляційної скарги та без клопотання про відновлення пропущеного строку з обґрунтуванням поважності причин пропуску строку для подання апеляційної скарги, підтверджених належними доказами.

Разом з тим, колегією суддів встановлено, що до апеляційної скарги не додано доказів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, натомість скаржником в апеляційній скарзі заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору, яке мотивоване тим, що станом на момент подачі апеляційної скарги на рахунках військової частини відсутні кошти на оплату судового збору відповідно до довідки №350/135/1/2995/ від 28.08.2017, тому відсутня можливість сплатити суму судового збору. Зазначає, що на даний момент військовою частиною НОМЕР_1 проводяться заходи з метою отримання коштів на оплату судового збору.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про судовий збір", суд враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Таким чином, даною статтею передбачений не обов`язок, а право суду відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.

Відповідно до вказаних положень Вищий господарський суд України у п. 3.1. Постанови Пленуму №7 від 21.02.2013року "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" вказав, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі. При цьому оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Правовий аналіз змісту вказаних норм свідчить про те, що відстрочення сплати судового збору може мати місце за наявності виключних обставин, однак скаржником не наведено обставин, які б мали виключний характер та свідчили б про наявність належних підстав для відстрочення сплати судового збору.

Заявляючи клопотання про відстрочення сплати судового збору, скаржник не навів та не подав жодних належних та допустимих доказів (кошторис, довідка з банківської установи, тощо) на підтвердження обмеженого чи взагалі відсутності фінансування військової частини НОМЕР_1 .

Колегія суддів, звертає увагу скаржника на приписи Порядку складання, розгляду, затвердження та основні вимоги до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228 з яких вбачається, що установам можуть виділятися бюджетні кошти тільки за наявності затверджених кошторисів. Установи мають право брати бюджетні зобов`язання витрачати бюджетні кошти на цілі та в межах, установлених затвердженими кошторисами та планами асигнувань загального фонду бюджету.

Згідно з положеннями п. 32 зазначеного Порядку кошториси, плани асигнувань загального фонду бюджету, плани надання кредитів із загального фонду бюджету, плани спеціального фонду, плани використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів), помісячні плани використання бюджетних коштів і штатні розписи затверджуються керівником відповідної вищестоящої установи, за винятком кошторисів, зазначених у пункті 33 цього Порядку (якщо законодавством не встановлено інший порядок затвердження).

Відповідно, довідка №350/135/1/2995/ж від 28.08.2017 видана безпосередньо відповідачем Військовою частиною НОМЕР_1 за підписом командира військової частини та т.в.о. начальника фінансово-економічної служби не є належним доказом підтвердженням обставин щодо фінансуванням установи чи організації з державного бюджету України та відсутності у ньому коштів, призначених для сплати судового збору

Отже, розглянувши клопотання Військової частини НОМЕР_1 про відстрочення сплати судового збору колегія суддів не знаходить підстав для його задоволення.

В силу п.3 ч.1 ст. 97 ГПК України, апеляційна скарга (подання) не приймається до розгляду та повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Вищезазначені обставини є підставою для повернення скарги в порядку п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України, а тому апеляційна скарга відповідача не приймається до розгляду і підлягає поверненню заявнику.

Керуючись статтями 86, 94, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України, Законом України "Про судовий збір", суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Військовій частині НОМЕР_1 у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Вінницької області від "07" серпня 2017 р. у справі № 902/625/17.

2. Не приймати до розгляду і повернути апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення господарського суду Вінницької області від "07" серпня 2017 р. у справі № 902/625/17.

Додаток: апелянту - матеріали апеляційної скарги на 3-х арк. з додатками на 7 арк., поштовий конверт.

Головуючий суддя Гудак А.В.

Суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Філіпова Т.Л.