КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" вересня 2017 р. Справа№ 42/337

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Мальченко А.О.

Жук Г.А.

секретар Драчук Р.А.

за участю представників:

від позивача Валентинова О.М. - дов. № 30/17 від 01.09.2017

від відповідача не з'явились

від ВДВС не з'явились

розглядаючи у відкритому судовому засіданні

апеляційні скарги Дочірньої компанії «Газ України» Національної

акціонерної компанії «Нафтогаз України»

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 08.08.2017 (суддя Курдельчук І.Д.)

за заявою Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної

компанії «Нафтогаз України»

про видачу дубліката наказу Господарського суду міста Києва від 04.01.2011, виданого на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2010, та про поновлення пропущеного строку для пред'явлення вказаного наказу до виконання

у справі № 42/337

за позовом Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної

компанії «Нафтогаз України»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сєвєродонецьктепло»

про стягнення 522 743,38 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.08.2017 у справі № 42/337 відмовлено у задоволенні заяви Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» про видачу дубліката наказу Господарського суду міста Києва від 04.01.2011, виданого на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2010 зі справи №42/337, та про поновлення пропущеного строку для пред'явлення вказаного наказу до виконання.

Не погодившись із згаданою ухвалою, Дочірня компанія «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» оскаржила її в апеляційному порядку, просила скасувати, визнати причини пропуску строку для пред'явлення наказу Господарського суду міста Києва від 04.01.2011 у справі №42/337 до виконання поважними та поновити строк пред'явлення наказу до виконання, а також видати дублікат наказу Господарського суду міста Києва від 04.01.2011 у справі №42/337. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що оскаржувана ухвала винесена за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права. За твердженнями апелянта, поза увагою суду першої інстанції залишився той факт, що державним виконавцем в порушення вимог чинного законодавства не було надіслано на адресу стягувача постанови про повернення виконавчого документа разом з його оригіналом, що фактично призвело до втрати наказу. Стягувачу про повернення виконавчого документу стало відомо тільки з листа Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 07.07.2017. Згадані обставини, на думку апелянта, свідчать про те, що строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання пропущено позивачем (стягувачем) з поважних причин.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями, справу № 42/337 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Дикунської С.Я., судді Жук Г.А., Мальченко А.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.08.2017 апеляційну скаргу Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 05.09.2017.

В судове засідання з'явився представник позивача, представники відповідача та ВДВС не з'явилися, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки апеляційний суд не повідомили. Присутній в судовому засіданні представник позивача не заперечував проти розгляду справи за відсутності представників відповідача та ВДВС.

На підставі ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

У відповідності до ч. 2 ст. 102 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

За змістом ст. 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.1, 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Оскільки відповідач та ВДВС належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, неявка їх представників не перешкоджає вирішенню апеляційної скарги по суті, з огляду на приписи ч. 2 ст. 102 ГПК України апеляційний суд вважав за необхідне справу розглянути за відсутності цих представників за наявними у справі матеріалами.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити за наведених в ній та доповненнях до неї підстав, оскаржувану ухвалу скасувати, визнати причини пропуску строку для пред'явлення наказу Господарського суду міста Києва від 04.01.2011 у справі №42/337 до виконання поважними та поновити строк пред'явлення наказу до виконання, а також видати дублікат наказу Господарського суду міста Києва від 04.01.2011 у справі №42/337.

На підставі ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги й перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши доводи апеляційної скарги, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

Так, Дочірня компанія «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сєвєродонецьктепло» про стягнення 446 770,72 грн. боргу, що виник в зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору на постачання природного газу від 23.09.2009 №06/09-1536 БО-20; а також 44 753,47 грн. пені; 21 426,18 грн. втрат від інфляції та 9 793,01 грн. 3% річних, а всього 522 743,38 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.11.2010 у справі №42/337 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сєвєродонецьктепло» на користь Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» 446 770,72 грн. боргу; 44 753,47 грн. пені; 21 426,18 грн. втрат від інфляції, 9 793,01 грн. 3% річних та 5 227,43 грн. державного мита і 236 грн. втрат на витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

04.01.2011 на виконання згаданого рішення в порядку ст. 116 ГПК України видано відповідний наказ, строк пред'явлення якого до виконання встановлено до 04.01.2014.

24.07.2017 Дочірньою компанією «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» подала суду заяву про видачу дубліката наказу Господарського суду міста Києва від 04.01.2011, виданого на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2010, про поновлення пропущеного строку для пред'явлення цього наказу до виконання (справа №42/337), мотивовану тим, що виконавчий документ перебував на виконанні у органі державної виконавчої служби, однак рішення суду у даній справі залишається невиконаним. Як стверджує заявник наказ Господарського суду міста Києва від 04.01.2011 був повернутий стягувачу з правом повторного пред'явлення його на виконання, однак не був надісланий на адресу стягувача, про повернення виконавчого документу стало відомо тільки з листа Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 07.07.2017. До вказаної заяви, серед іншого, було долучено довідку Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» від 20.07.2017 №31/13-2985 про втрату наказу Господарського суду міста Києва від 04.01.2011 №42/337, підписану заступником директора з питань роботи з контрагентами Бутенком О.О. та головним бухгалтером Плитою О.Г., а також довідку ВДВС від 07.07.2017 №б/н про втрату зазначеного наказу.

За приписами ч. 2 ст. 119 ГПК України заява про відновлення пропущеного строку подається до господарського суду, який прийняв судове рішення. Заява розглядається у засіданні господарського суду, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач і боржник. Неявка боржника і стягувача у судове засідання не є перешкодою для розгляду заяви.

Відповідно до положень ст. 53 ГПК України за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк.

Отже, наведена норма закону пов'язує можливість відновлення процесуального строку з обов'язковою наявністю поважної причини (чи причин) пропуску відповідного строку. Це стосується й тих випадків, коли таке відновлення здійснюється з ініціативи господарського суду, що має зазначити відповідну причину (причини) в судовому рішенні, в якому йдеться про відновлення строку. Якщо відновлення процесуального строку здійснюються за заявою сторони чи прокурора, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього за загальними правилами розділу V ГПК. (Інформаційний лист ВГСУ від 15.03.2007 № 01-8/123 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році»).

Таким чином, при розгляді заяви про відновлення процесуального строку заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів. Чинний ГПК України не пов'язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск цього строку, наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом України в постанові від 17.01.2006 № 3/376(5/323).

У разі пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання з причин, визнаних господарським судом поважними, пропущений строк може бути відновлено на підставі ч. 1 ст. 119 ГПК.

За таких обставин, господарський суд відновлює процесуальний строк, якщо визнає причини його пропуску поважними. При цьому ж, причини поважності пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання оцінюються судом виходячи з обґрунтування поважності цих причин, наданих доказів за правилами ст. 43 ГПК України.

Так, як на підставу поважності пропуску строку для пред'явлення наказу Господарського суду міста Києва від 04.01.2011 до виконання позивач посилається на лист ВДВС від 07.07.2017, з якого заявник дізнався про те, що постановою старшого державного виконавця ВДВС від 25.11.2011 цей наказ суду повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент прийняття зазначеної постанови ВДВС), проте згідно з журналом вихідної кореспонденції наказ Господарського суду міста Києва від 04.01.2011 не був надісланий позивачу (стягувану). Крім цього, заявник наполягає, що саме з листа ВДВС від 07.07.2017 дізналася про втрату цього наказу.

Проте судом першої інстанції правомірно не визнано наведених причин поважними, оскільки заявником не подано суду жодних доказів, які б підтверджували вчинення позивачем (стягувачем) дій щодо слідкування за виконанням ВДВС наказу Господарського суду міста Києва від 04.01.2011 (листування з ВДВС тощо з документальним підтвердженням такого листування), починаючи з 16.02.2011 (дати відкриття виконавчого провадження з виконання наказу суду від 04.01.2011) по 07.07.2017 (дати отримання позивачем листа ВДВС від 07.07.2017).

По суті позивача (стягувача) шість років не цікавив стан виконання рішення суду про стягнення 528 206,81 грн. на його користь, відповідно саме з вини заявника було пропущено строк для пред'явлення наказу до виконання, доказів на спростування цього суду не подано.

За твердженнями апелянта, строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання пропущено ним в зв'язку з неналежним виконанням своїх службових обов'язків державним виконавцем, оскільки ним в порушення приписів чинного законодавства не надіслано на адресу стягувача постанови про повернення виконавчого документа разом його оригіналом, що фактично призвело до втрати наказу.

Проте, дії або бездіяльність органу державної виконавчої служби з приводу примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва у даній справі заявником в передбаченому ст. 121-2 ГПК України порядку не оскаржувались й доказів на підтвердження таких обставин суду не надано.

Оскільки скаржником не надано суду жодних належних та допустимих доказів та підтвердження вищенаведених обставин, не доведено поважних причин пропуску строку, які об'єктивно перешкоджали йому реалізувати своє право на пред'явлення наказу до виконання протягом законодавчо встановленого строку та пов'язані з дійсними істотними труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду про відсутність підстав для відновлення строку для пред'явлення наказу Господарського суду міста Києва від 04.01.2011 до виконання й задоволення заяви Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» .

Відповідно до ст. 120 Господарського кодексу України у разі втрати наказу господарський суд може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення наказу до виконання. Про видачу дубліката наказу виноситься ухвала. До заяви про видачу дубліката наказу мають бути додані: довідка установи банку, державного виконавця чи органу зв'язку про втрату наказу; при втраті наказу стягувачем - довідка стягувача, підписана керівником чи заступником керівника та головним (старшим) бухгалтером підприємства, організації, що наказ втрачено і до виконання не пред'явлено.

За текстом наказу Господарського суду міста Києва від 04.01.2011 він дійсний для пред'явлення до виконання до 04.01.2014.

Отже, з урахуванням приписів Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на дату видачі судом наказу), відповідно до якого строк пред'явлення виконавчого документа до виконання становив три роки, заявник звернувся до суду із заявою після закінчення строку, встановленого для пред'явлення наказу до виконання (21.07.2017 відповідно до штемпеля відділення поштового зв'язку; 24.07.2017 згідно з відтиском печатки канцелярії суду), що є підставою для відмови у задоволенні заяви Компанії.

З огляду на наведене та те, що судом відмовлено в поновленні пропущеного строку для пред'явлення до виконання наказу Господарського суду міста Києва від 04.01.2011, підстав для видачі дубліката згаданого наказу немає, відтак суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні цієї заяви Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» в повному обсязі.

Доводи апелянта з приводу порушення судом першої інстанції вимог матеріального та процесуального права, неповного з'ясування обстави, що мають значення для справи, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування оскаржуваної ухвали наведено місцевим судом, підстав для скасування ухвали місцевого суду апеляційний господарський суд не знаходить. В зв»язку з цим апеляційна скарга як така, що не спростовує висновків оскарженого судового рішення, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 99, 101-103, 105, 106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.08.2017 у справі № 42/337 - без змін.

Матеріали справи №42/337 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді А.О. Мальченко

Г.А. Жук