УХВАЛА

про повернення позовної заяви

08.09.2017Справа № 910/15015/17

Суддя Гумега О.В., розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Шампань України"

до Публічного акціонерного товариства "Київський завод шампанських вин "Столичний"

про стягнення 38 283 304,50 грн.

ВСТАНОВИВ:

Вивчивши подані матеріали, суд дійшов висновку, що позовна заява № б/н від 04.09.2017 (вх. № 15015/17 від 05.09.2017) і додані до неї документи підлягають поверненню позивачеві без розгляду з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Частиною 1 статті 54 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначено, що позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником, прокурором, громадянином - суб'єктом підприємницької діяльності або його представником.

Згідно вимог ч. 3 ст. 57 ГПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Документи, що посвідчують повноваження представників, і порядок їх оформлення визначаються ст. 28 ГПК України, відповідно до частини 3 якої представниками юридичних осіб можуть бути особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої особи.

Відповідно до частини 2 статті 36 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі, або в належним чином засвідченій копії.

За умовами пункту 5.27 Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації" (затв. Наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55) відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціали та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту "підпис".

Судом встановлено, що подана до суду позовна заява № б/н від 04.09.2017 підписана "Представником ТОВ "Шампань України" (за довіреністю, яка додається)" ОСОБА_1. Натомість, до позовної заяви додано копію довіреності № 155 від 01.09.2017, яка жодним чином не засвідчена та фактично подана у вигляді ксерокопії.

Оскільки копія довіреності належним чином не засвідчена, у суду відсутні підстави вважати таку копію належним доказом на підтвердження того, що позовну заяву № б/н від 04.09.2017 підписано особою, яка має право її підписувати. Наведене, в свою чергу, є підставою для повернення зазначеної позовної заяви без розгяду відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 63 ГПК України

При цьому суд взяв до уваги правову позицію Вищого господарського суду України, викладену в абз. 4 п.п. 3.5. п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", згідно якої наслідки у вигляді повернення позовної заяви настають, зокрема, коли до позовної заяви не додано належні документи на підтвердження повноважень особи, що підписала цю заяву як представник позивача в господарському суді.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Відповідно до п. 3 ч. ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

В якості додатку № 2 до позовної заяви зазначено "Платіжний документ про сплату судового збору в сумі 240000,00 грн. (в оригіналі для Суду (1 арк.)", проте фактично до позовної заяви додано копію платіжного доручення № 4781 від 04.09.2017, що підтверджується Актом відділу діловодства Господарського суду міста Києва від 05.09.2017.

При цьому судом враховано правову позицію Вищого господарського суду України, викладену у п.п. 2.21 п. 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", згідно якої платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Зважаючи на викладене, позивач не дотримався приписів п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України, що тягне за собою наслідки, передбачені п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Як роз`яснено господарським судам у п. 2.22. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", якщо заявником не подано належних доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, заява повертається господарським судом з підстав передбачених ГПК, зокрема пунктом 4 частини першої статті 63 ГПК.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 ГПК України позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Належним доказом відправлення відповідачеві позовної заяви та доданих до неї документів є опис вкладень в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), надані в оригіналі або належним чином засвідченій копії.

В якості додатку № 3 до позовної заяви зазначено "Докази відправлення відповідачу позовної заяви з додатками (в оригіналі для Суду поштовий фіскальний чек з описом вкладення (2 арк.)", проте фактично до позовної заяви позивачем додано копії фіскального чеку № 3039 від 04.09.2017 та опису вкладення у цінний лист від 04.09.2017, які жодним чином не засвідчені та фактично подані у вигляді ксерокопій (Акт відділу діловодства Господарського суду міста Києва від 05.09.2017).

Відповідно ч. 2 ст. 36 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі, або в належним чином засвідченій копії.

Відповідно до пункту 5.27 Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації" (затв. Наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55) відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціали та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту "підпис". Така відмітка проставляється на кожному аркуші засвідченої копії документа.

Оскільки вищенаведені копії фіскального чеку та опису вкладення належним чином не засвідчені, у суду відсутні підстави вважати їх належними доказами виконання позивачем приписів ч. 1 ст. 56, п. 2 ч. 1 ст. 57 ГПК України.

Беручи до уваги наведене, зважаючи на те, що позивачем не дотримано вимог ч. 1 ст. 56 та п. 2 ч. 1 ст. 57 ГПК України, враховуючи, що приписи ст. 63 ГПКУкраїни носять імперативний характер, суд дійшов висновку, що викладені обставини є підставою для повернення позовної заяви відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Судом також враховано правову позицію, викладену в абз. 1 п.п. 3.5 п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", згідно якої недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК.

За таких обставин, позовна заява № б/н від 04.09.2017 підлягає поверненню позивачеві без розгляду.

Слід також зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись п.п. 1, 4, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути позивачеві без розгляду.

Суддя О.В.Гумега