ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2017 року Справа № 910/1242/17

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддівМачульського Г.М. (доповідач), Бакуліної С.В., Алєєвої І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Касьяненко і партнери"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду
від07.06.2017
у справі№ 910/1242/17
Господарського судуміста Києва
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Касьяненко і партнери"
доФонду гарантування вкладів фізичних осіб
прозахист ділової репутації та спростування недостовірної інформації,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Касьяненко і партнери" (далі - позивач), звернувшись в суд з позовом, просило:

- визнати недостовірною та такою, що порушує особисте немайнове право позивача на недоторканість ділової репутації інформацію, розміщену на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - відповідач, Фонд гарантування) у прес-релізі від 05.08.2016 року наступного змісту: "...Фонд гарантування вкладів фізичних осіб заявляє, що дії Юридичної компанії "Касьяненко і партнери" не відповідають принципам добросовісного партнерства... ЮК "Касьяненко і партнери" використовує цей факт у цілях, які створили прямий конфлікт інтересів із Фондом гарантування. Компанія неодноразово розсилала листи (з підписом та печаткою) позичальникам неплатоспроможних банків з такою пропозицією "Просимо Вас терміново зв'язатися з нами за телефонами XXX для збереження майна у Вашій власності та погодження механізму списання кредитного боргу, зняття арештів та припинення судових процесів". Це може призвести до невиконання боржниками банків своїх зобов'язань та втрати банківських активів, за рахунок яких має відбуватись погашення кредиторських вимог у черговості, що передбачена Законом "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". У листах вказувалось, що виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення про включення ЮК "Касьяненко і партнери" "до відповідного реєстру з юридичних питань...";

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не пізніше наступного дня після набрання рішення Господарського суду м. Києва законної сили спростувати поширену у прес-релізі від 05.08.2016 року інформацію шляхом поміщення на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб наступного змісту: "Інформацію щодо невідповідності дій Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Касьяненко і партнери" принципам добросовісного партнерства, а також щодо створення діями Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮК "Касьяненко і партнери" прямого конфлікту інтересів із Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, викладену у прес-релізі від 05 серпня 2016 року на офіційному сайтів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, спростовуємо у зв'язку із її недостовірністю.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вказана інформація завдає шкоди діловій репутації позивача з причин її недостовірності.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.03.2017 (суддя - Мандриченко О.В.), залишеним в силі постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.06.2017 (колегія суддів у складі: головуючий -Доманська М.Л., судді: Пантелієнко В.О., Верховець А.А.) в задоволені позовних вимог відмовлено. Апеляційна інстанція підтримала висновки місцевого господарського суду про те, що позивачем, в розумінні статті 33 Господарського процесуального кодексу України, не доведено поширення відповідачем саме недостовірної інформації, чи що наведені відповідачем оціночні судження принижують гідність, честь чи ділову репутацію позивача, чи порушують інші його особисті немайнові права.

Не погоджуючись з вказаними судовими актами Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Касьяненко і партнери" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою у якій просить рішення та постанову у справі скасувати та прийняти нове рішення яким позов задовольнити. На думку скаржника судові рішення не відповідають фактичним обставинам справи та прийняті судами за неправильного застосування норм матеріального права, а саме ст.ст. 94, 277 Цивільного кодексу України, ч.2 ст.34 Господарського кодексу України, та процесуального права - ст. 36, ч.2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач у відзиві на касаційну скаргу зазначає, що фактичні обставини справи судами були встановлені повно на підставі досліджених належних та допустимих доказів, а висновки судів відповідають їм, отже оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, тому підстав для задоволення скарги відсутні.

Учасники судового процесу відповідно до приписів статті 1114 Господарського процесуального кодексу України належним чином повідомлялися про день, час і місце розгляду касаційної скарги, однак не використали наданого законом процесуального права на участь своїх представників у судовому засіданні, що не перешкоджає розгляду касаційної скарги.

Переглянувши у касаційному порядку судові рішення, колегія суддів Вищого господарського суду України, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, виходить з наступного.

Відповідно до приписів 1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної норм матеріального і процесуального права, а згідно статті 11111 ч.2 п.4 цього Кодексу у постанові суду касаційної інстанції мають бути зазначені стислий виклад суті рішення місцевого господарського суду, рішення, постанови апеляційного господарського суду.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 12.05.2015 року №105/15 за результатами конкурсного відбору відповідно до Положення про порядок залучення уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб радників, аудиторів, юристів та інших осіб до роботи у процесі здійснення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 23.07.2012 року №12, було проведено конкурсний відбір за напрямом діяльності "Юридичні консультанти" та включено Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Касьяненко і партнери" до переліку юридичних консультантів Фонду (далі - Перелік).

05.08.2016 на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було розміщено прес-реліз із заголовком "Фонд гарантування заявляє, що дії ЮК "Касьяненко і партнери" не відповідають принципам добросовісного партнерства наступного змісту: "Фонд гарантування вкладів фізичних осіб заявляє, що дії Юридичної компанії "Касьяненко і партнери" не відповідають принципам добросовісного партнерства. У травні 2015 року вказана компанія була включена до переліку осіб за напрямком діяльності "Юридичні консультанти", які мають право надавати свої послуги уповноваженим особам Фонду гарантування при виведенні неплатоспроможного банку з ринку або ліквідації банку. Тобто, такі компанії повинні відстоювати інтереси держави в особі Фонду гарантування, вкладників та кредиторів неплатоспроможних банків. ЮК "Касьяненко і партнери" використовує цей факт у цілях, які створили прямий конфлікт інтересів із Фондом гарантування. Компанія неодноразово розсилала листи (з підписом та печаткою) позичальникам неплатоспроможних банків з такою пропозицією "Просимо Вас терміново зв'язатися з нами за телефонами XXX для збереження майна у Вашій власності та погодження механізму списання кредитного боргу, зняття арештів та припинення судових процесів". Це може призвести до невиконання боржниками банків своїх зобов'язань та втрати банківських активів, за рахунок яких має відбуватись погашення кредиторських вимог у черговості, що передбачена Законом "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". У листах вказувалось, що виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення про включення ЮК "Касьяненко і партнери" "до відповідного реєстру з юридичних питань". ФГВФО заявляє, що включення до вказаного переліку не надає компанії будь-яких переваг та преференцій ні у вирішенні спірних питань між Фондом гарантування та контрагентами неплатоспроможних банків, ні під час реалізації активів таких банків. До речі, вся інформація про активи, які виставлені на продаж, є у відкритому доступі, в т.ч. на інтернет-ресурсах Фонду гарантування: http://torgi.fg.gov.ua/. Фонд гарантування робить все можливе для збереження активів неплатоспроможних банків, і, в кінцевому результаті, для розрахунку з їхніми кредиторами. Саме для цього він залучає юридичні компанії, включаючи їх до переліку осіб, які мають право надавати юридичні послуги. Натомість, ЮК "Касьяненко і партнери" почала вчиняти дії, які не тільки не відповідають цілям і завданням, а, навпаки, суперечать інтересам Фонду гарантування, вкладників та кредиторів. В зв'язку з цим, ФГВФО припиняє співпрацю з вказаною фірмою. Крім того, зважаючи на репутаційні ризики та конфлікт інтересів, які виникли внаслідок дій компанії, вона не зможе пройти новий кваліфікаційний відбір серед юридичних консультантів, який буде оголошений найближчим часом. Потрібно відзначити, що у Положенні про порядок відбору осіб, які можуть виконувати роботи (надавати послуги) неплатоспроможним банкам або банкам, що ліквідуються (зареєстроване в Мінюсті 21 квітня 2016 року №612/28742) передбачені умови виключення з списку акредитованих фірм, в тому числі, з вищезазначених підстав.

Вказаний прес-реліз і став підставою для звернення у суд із даним позовом.

Приймаючи оскаржувані судові акти, суди попередніх інстанцій мотивували свої рішення тим, що позивачем не доведено поширення відповідачем саме недостовірної інформації, чи що наведені відповідачем оціночні судження принижують гідність, честь або ділову репутацію позивача, чи порушують інші особисті немайнові права.

Підстави для скасування оскарженої постанови відсутні виходячи із наступного.

Відповідно до приписів статті 91 Цивільного кодексу України юридична особа здатна мати такі ж права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині.

Таким чином, юридична особа, так само як і фізична особа, має право на спростування недостовірної інформації відповідно до статті 277 Цивільного кодексу України та право на недоторканість ділової репутації, передбачене статтею 299 цього ж Кодексу.

Згідно частини 2 статті 34 Господарського кодексу України, дискредитацією суб'єкта господарювання є поширення у будь-якій формі неправдивих, неточних або неповних відомостей, пов'язаних із особою чи діяльністю суб'єкта господарювання, які завдали або могли завдати шкоди діловій репутації суб'єкта господарювання.

Згідно зі статтею 201 Цивільного кодексу України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, в тому числі, ділова репутація, ім'я (найменування), а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Таким чином недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Аналогічну правову позицію викладено в ч. 5 п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1.

Здійснивши оцінку наявним у матеріалах справи документам, суди, відповідно до наданих їм процесуальним законодавством повноважень, встановили, що позивачем не доведено факту поширення відповідачем недостовірної інформації стосовно позивача, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію останнього.

Зокрема судами встановлено, що у серпні 2016 року Фонд гарантування отримав відомості про те, що ЮК "Касьяненко і партнери""використовує своє включення до переліку осіб за напрямом діяльності "Юридичні консультанти", які мають право надавати свої послуги Уповноваженим особам Фонду при виведенні неплатоспроможного банку з ринку, у цілях, які створили прямий конфлікт інтересів із Фондом гарантування, а саме компанія неодноразово розсилала листи позичальникам неплатоспроможних банків з такою пропозицією "Просимо Вас терміново зв'язатися з нами за телефонами XXX для збереження майна у Вашій власності та погодження механізму списання кредитного боргу, зняття арештів та припинення судових процесів".

Матеріали справи містять копію листа ЮК "Касьяненко і партнери" до ТОВ "Лубенське Шляхово-Будівельне управління №9" відповідного змісту. Вважаючи, що дані обставини можуть призвести до невиконання боржниками банків своїх зобов'язань та втрати банківських активів, за рахунок яких має відбуватись погашення кредиторських вимог у черговості, що передбачена Законом "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Фонд гарантування припинив співпрацю з позивачем та здійснив відповідне опублікування на офіційній веб-сторінці.

Із встановлених судами обставин справи вбачається, що право та підстави виключення Фондом гарантування особи з Переліку передбачено ч. 2 Розділу 3 "Положення про порядок відбору осіб, які можуть виконувати роботи (надавати послуги) неплатоспроможним банкам або банкам, що ліквідуються, Фондом гарантування вкладів фізичних осіб", затвердженим рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 28.03.2016 № 434, що зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21.04.2016 за № 612/28742, у редакції від 28.03.2016, що була чинна на час опублікування спірної інформації (надалі - Положення).

За приписами вказаної норми Фонд має право виключити особу з Переліку протягом періоду перебування її в Переліку у разі: виявлення невідповідності особи критеріям, встановленим цим Положенням; невиконання особою зобов'язань, визначених в укладеному між нею та Фондом або уповноваженою особою Фонду (у разі делегування їй відповідних повноважень) договорі на виконання робіт (надання послуг); відмови від пропозиції укладення з Фондом або уповноваженою особою Фонду (у разі делегування їй відповідних повноважень) договору на виконання робіт (надання послуг); подання заяви особою про виключення з Переліку; наявності причин, що можуть зашкодити належному виконанню функцій особою, зокрема прийняття судом або іншим уповноваженим органом державної влади рішення про заборону отримувати роботи (послуги) від зазначеної особи.

Згідно з частиною 7 Розділу 3 Положення у вказаній вище редакції, у разі прийняття виконавчою дирекцією Фонду рішення щодо виключення особи з Переліку, відповідальний структурний підрозділ не пізніше 2 робочих днів розміщує інформацію на офіційному веб-сайті Фонду шляхом виключення даних про особу з Переліку та письмово повідомляє таку особу й уповноважених осіб Фонду.

Судами не встановлено, що Фонд гарантування виключивши позивача з Переліку та опублікувавши спірний прес-реліз діяв з порушенням умов вказаного Положення та поза межами своїх правомочностей

Посилання, викладені у касаційній скарзі, на те, що лист ЮК "Касьяненко і партнери" до ТОВ "Лубенське Шляхово-Будівельне управління №9" не може вважатись доказом достовірності спірної інформації, з огляду на: відсутність доказів його надсилання саме позивачем; не підтвердження саме неодноразового надсилання листів; відсутність на ньому печатки ЮК "Касьяненко і партнери"; підпис на ньому виконаний від імені директора ЮК "Касьяненко і партнери" ОСОБА_5, останньому не належить, - висновків судів не спростовують.

Так, положеннями частини 2 статті 1117 Господарського процесуального кодексу України визначено, що касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти їх.

Згідно приписів статті 111 частини 2 цього кодексу не допускаються посилання у касаційній скарзі на недоведеність обставин справи.

Отже суд касаційної інстанції не має права оцінювати вказаний лист як доказ або додатково перевіряти цей доказ.

Посилання, викладені у касаційній скарзі, на те, що відповідач був обізнаний зі сферою юридичних послуг позивача, тому включивши його в перелік акредитованих осіб визнав репутацією останнього бездоганною, висновків судів не спростовують, оскільки стосуються включення відповідача у Перелік, а не виключення останнього з Переліку на підставі частини 2 Розділу 3 Положення з опублікуванням про це інформації на офіційному веб-сайті згідно з частини 7 цього ж Розділу.

Крім того посилання відповідача на неодноразовість дій, які були підставою для виключення його із Реєстру, та зазначення про такі посилання щодо неодноразовості у касаційній скарзі, на спірні правовідносини щодо захисту ділової репутації та спростування недостовірної інформації, виходячи із наведених вище норм права, не впливають, оскільки сама лише неодноразовість певних дій не надає інформації статусу недостовірної, як і позначається на захисті ділової репутації.

Щодо висловленої відповідачем в прес-релізі оцінки ситуації, що склалась між сторонами спору, то суди обґрунтовано виходили з того, що згідно зі статтею 5 Закону України "Про інформацію", кожна особа має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Частиною 1 статті 7 України "Про інформацію" визначено, що право на інформацію охороняється законом.

Разом з тим, відповідно до частин 1, 2 статті 30 Закону України "Про інформацію" ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Наведене відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу вираження поглядів. Стаття 10 передбачає різницю між "інформацією" та "ідеями". Свобода висловлювань не обмежується фактичними даними, які можна підтвердити. Вона включає також погляди, критику, припущення.

Таким чином, гарантії статі 10 цієї Конвенції поширюються не тільки на "правдиву", тобто таку, що ґрунтується на фактах, інформацію. Особа, що висловила свої погляди, а не факти, не повинна доводити їх правдивість - це є порушенням статті 10 Конвенції. (Справа ЄСПЛ "Торгіерсон проти Нідерландів"). Незважаючи на існування фактів, які може бути доведено, правдивість оціночних суджень неможливо довести (Справа ЄСПЛ "Лінгенс проти Австрії").

З огляду на викладене, суди мотивовано визначились, що оскільки позивачем із наведених ним обґрунтувань не доведено поширення відповідачем саме недостовірної інформації, а за висловлювання оціночних суджень, які ґрунтувались на основі цієї інформації, відповідач не може бути притягнутий до відповідальності, то підстави для задоволення позовних вимог були відсутні.

Наведеним спростовуються доводи, викладені у касаційній скарзі.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації"), у справі "Нєлюбін проти Російської Федерації", повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Згідно ж із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже вказані рішення Європейського суду з прав людини суд касаційної інстанції застосовує у даній справі як джерело права.

За вказаних обставин оскільки фундаментальних порушень не встановлено, підстав для скасування оскаржених рішень немає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 п.1, 11111 Господарського процесуального кодексу України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Касьяненко і партнери" залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.06.2017 у справі Господарського суду міста Києва №910/1242/17, залишити без змін.

Головуючий суддя Г.М. Мачульський

Судді С.В. Бакуліна

І.В. Алєєва