ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

31.08.2017 Справа № 920/761/17
Господарський суд Сумської області, у складі судді Левченка П.І. при секретарі судового засідання Чепульській Ю.В. розглянув матеріали справи № 920/761/17

За позовом - фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, смт. Чупахівка Охтирського району Сумської області,

до відповідачів - 1) Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області, м. Охтирка Сумської області,

2) Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області, м. Охтирка Сумської області,

про зняття арешту з майна,

за участю представників:

позивача - не з'явився,

відповідачів - не з'явилися.

Суть спору: позивач у своїй позовній заяві просить суд зняти арешт з належного йому нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, код НОМЕР_1, який було накладено на підставі постанови про арешт майна боржника та заборони на його відчуження від 17.07.2006 року у виконавчому провадженні № 2014003 державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Охтирського міськрайонного управління юстиції, а також стягнути з відповідача судовий збір , сплачений за подання даної заяви до Господарського суду Сумської області.

23.08.2017 року позивач подав суду заяву, в якій просить суд долучити до матеріалів справи наступні документи: довідку Управління Державної казначейської служби України у м.Суми від 23.08.2017 № 02-28/559-1959 щодо підтвердження зарахування коштів; копії квитанцій про сплату судового збору; копія ухвали Господарського суду Сумської області від 11.08.2017 про порушення провадження у справі № 920/761/17.

29.08.2017 року до Господарського суду Сумської області надійшла заява по електронній пошті від позивача, в якій він просить суд розглядати справу, призначену на 31.08.2017 року на 11 год.00 хв. без його участі.

В судове засідання представники відповідачів не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлені належним, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення - копії ухвали суду від 11.08.2017 року про порушення провадження у справі представникам відповідачів.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив:

У відповідності до статті 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Підвідомчість справ господарським судам визначена статтею 12 ГПК України.

Зі змісту частини першої статті 12 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що господарським судам підвідомчі: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім:

- спорів про приватизацію державного житлового фонду;

- спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов;

- спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін;

- спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів;

5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери;

6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів;

7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України;

8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

Підвідомчість, як зазначено у п. 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24 жовтня 2011 року № 10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам", - це визначена законом сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції (стаття 12 ГПК України).

З огляду на положення частини 3 статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, а згідно вимог статей 1, 12, 21 ГПК України - господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 ГПК України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер. Зазначена правова позиція викладена у п. 2 згаданої вище постанови пленуму Вищого господарського суду України. Відповідно до п. 3 постанови Вищого господарського суду України від 24.10.2011 № 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» у вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України.

Так, господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов:

- участь у спорі суб'єкта господарювання;

- наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин;

- наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом;

- відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Відповідно до преамбули Закону України «Про виконавче провадження», цей Закон визначає основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання, правовий статус працівників органів державної виконавчої служби та їх соціальний захист.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до пункту 11 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» № 10 від 24.10.2011 господарським судам підвідомчі на загальних підставах справи зі спорів, пов'язані з визнанням права на майно, на яке накладено арешт, і про зняття з нього арешту та з розглядом позовів до юридичної особи, яка зобов'язана здійснити стягнення коштів з боржника у разі невиконання рішення з вини цієї юридичної особи, - за умови, коли сторонами у судовому процесі є підприємства чи організації у розумінні статті 1 Господарського процесуального кодексу України.

Тобто, з позовом про зняття арешту з майна до господарського суду може звертатися особа, яка не являється боржником у виконавчому провадженні і вважає, що на її майно накладено арешт виконавчою службою неправомірно.

Предметом позову у даній справі є вимога щодо зняття арешту з нерухомого майна, належного позивачу, який був накладений Відділом державної виконавчої служби Охтирського міськрайонного управління юстиції на підставі постанови про арешт майна боржника та заборони на його відчуження від 17.07.2006 року у виконавчому провадженні № 2014003 щодо виконання рішення Господарського суду Сумської області (наказ Господарського суду Сумської області № 10/98-06 від 28.04.2006 року, виданого для примусового виконання рішення господарського суду у справі № 10/98-06).

Подана до господарського суду позовна заява за своїм змістом є скаргою на дії Державної виконавчої служби.

Згідно статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України, скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Згідно з пункту 3 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 року № 14, скарги, заяви, подання мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК і ГПК, та містити відомості, визначені Законом України «Про виконавче провадження». Скарга має відповідати загальним вимогам щодо змісту та форми позовної заяви, передбаченим статтею 54 ГПК, з доданням до неї документів, зазначених у пунктах 2, 4 частини першої цієї статті і за необхідності - зазначених у частинах другій і третій статті 57 названого Кодексу, а також містити відомості, перелічені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження». При вирішенні питань, які виникають у розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб Державної виконавчої служби, до заяв учасників виконавчого провадження (заявників) мають застосовуватися положення ГПК, якими врегульовано аналогічні питання, зокрема, статей 2, 18, 21, 22, 26, 29, 31, 41, 42, 62, пунктів 1 - 3, 5, 6, 9 частини першої статті 63, статті 64, розділів XI, XII, XIIІ ГПК тощо (пункт 9.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України»).

За змістом статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України, судові засідання у розгляді скарг на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів повинні проводитись господарськими судами окремо за різними справами. Згідно пункту 9.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», виконання рішень, ухвал, постанов господарського суду є невід'ємною частиною судового процесу, тому господарські суди не повинні порушувати нове провадження за скаргою на дії чи бездіяльність органів ДВС. У зв'язку з цим скарга не підлягає оплаті судовим збором.

Згідно пункту 5 тієї ж постанови пленуму Вищого господарського суду України, щодо заперечень проти арешту (опису) майна, які не пов'язані зі спором про право на це майно, а стосуються порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, то їх слід розглядати за правилами статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України.

За вказаних обставин спір про зняття арешту з майна, накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника та заборони на його відчуження з виконання наказу у господарській справі № 10/98-06 не підвідомчий господарським судам.

Відповідно до пункту 4.2.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», провадження у справі підлягає припиненню з посиланням на пункт 1 частини першої статті 80 ГПК, якщо при розгляді справи буде встановлено, що справа зі спору непідвідомча господарському суду (стаття 12 ГПК).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Пунктом 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

При цьому господарський суд наголошує, що питання зняття арешту, накладеного на нерухоме майно у виконавчому провадженні з виконання рішення Господарського суду Сумської області (на підставі виданого господарським судом наказу), має вирішуватись господарським судом у порядку, визначеному статтею 121-2 Господарського процесуального кодексу України, за скаргою, яка розглядається в межах провадження у відповідній господарській справі, тобто у даному випадку в межах справи № 10/98-06.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 1 частини першої статті 80 та статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі № 920/761/17 - припинити.

Суддя П. І. Левченко