ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" вересня 2017 р.Справа № 922/1538/17

Господарський суд Харківської області у складі:

головуючий суддя Хотенець П.В.

судді: Лаврова Л.С. , Прохоров С.А.

при секретарі судового засідання Помпі К.І.

розглянувши справу

за позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Паркінг+", м. Харків
про стягнення 195037,72 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2, дов. № 38-2071/471 від 10.06.2012 року

відповідача - ОСОБА_3, дов. від 25.05.2015 року

ВСТАНОВИВ:

Розглядається позовна вимога про стягнення з відповідача 195037,72 грн. вартості безпідставно спожитої теплової енергії.

Представник позивача у судовому засіданні, у наданому правовому обґрунтуванні позовних вимог та додаткових поясненнях підтримує заявлені позовні вимоги і просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні, у відзиві на позовну заяву та додаткових письмових поясненнях до відзиву проти заявлених позовних вимог заперечує, просить відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення повноважних представників сторін, колегією суддів встановлено наступне.

Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі"згідно пункту 1.1. Статуту засновано відповідно до Законів України "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про підприємства в Україні", "Про підприємництво", "Про власність" та інших законодавчих актів України. Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" належить до комунальної вланості територіальної громади м. Харкова відповідно до рішення № 191/03 від 24 вересня 2003 року XVI Харківської міської ради XXIV скликання "Про комунальну власність м. Харкова".

Метою діяльності підприємства є задоволення потреб населення міста Харкова, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності у якісній тепловій енергії при найменших витратах, одержання прибутку для розвитку підприємства, забезпечення інтересів його працівників та задоволення економічних і соціальних потреб.

Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" на підставі Розпорядження про початок та кінець опалювальних сезонів 2013-2014 років, 2014-2015 років, 2015-2016 років, 2016-2017 років здійснювало постачання теплової енергії до нежитлових приміщень першого поверху житлового будинку за адресою: м. Харків, вул. Полтавський Шлях, буд. 84, загальною площею 457,0 кв.м. Відповідач займав зазначені нежитлові приміщення з 31 жовтня 2013 року на підставі договору оренди № 5271 від 31 жовтня 2013 року та додаткової угоди до нього від 15 червня 2014 року, укладеного з Управлінням комунального майна та приватизації Харківської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Паркінг+", де зазначено, що опалення приміщень - централізоване. Підключення та відключення споживачів, що мають єдину з житловими будинками систему опалення, здійснюється одночасно з підключенням та відключенням внутрішньої системи опалення та гарячого водопостачання житлових будинків в цілому. Цей факт підтверджується актами про включення та відключення опалення (скріпленими підписами та печатками уповноважених осіб з боку позивача та балансоутримувача будівлі за адресою: м. Харків, вул. Полтавський Шлях, буд. 84). Опалення є системою, яка гідравлично та теплотехнічно об*єднує усі приміщення в житловому будинку. У зв*язку з тим, що приміщення відповідача не обладнані окремим тепловим вводом, Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" не мало технічної можливості провести окреме відключення приміщень відповідача від джерела енергії, оскільки це спричинило б порушення теплового балансу усього житлового будинку в цілому та порушення прав та інтересів мешканців цього будинку. Можливістю відключення окремих приміщень в житловому будинку немає.

Факт споживання відповідачем теплової енергії з жовтня 2013 року по квітень 2017 року підтверджується актами на включення та відключення опалення та актами обстеження системи теплоспоживання об*єкту відповідача.

Згідно Закону України "Про теплопостачання" теплова енергія - це товарна продукція, що виробляється на об'єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Статтею 1 Закону України Про теплопостачання передбачено, що теплова енергія - це товарна продукція, що виробляється на об'єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Відповідно до частини 2 статті 275 Господарського кодексу України відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності: завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події.

Так, цивільні права і обов'язки виникають, крім угод, також внаслідок інших дій суб'єктів. Такими діями зокрема, може бути користування тепловою енергією без договору.

Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства обов'язковою умовою користування тепловою енергією є наявність у особи, що її використовує, належно оформленого договору, відсутність якого може свідчити про безпідставне споживання теплової енергії.

Згідно статті 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави на набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. При цьому, в силу частини 2 вказаної норми, зазначені положення застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення зазначеної глави застосовуються, згідно пункту 4 частини 3 статті 1212 Цивільного кодексу України, і до відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Статтею 1213 Цивільного кодексу України визначено, що набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

З огляду на зазначене, відповідач без достатніх правових підстав, без укладення з позивачем договору постачання теплової енергії, в період з жовтня 2013 року по квітень 2017 року споживав теплову енергію, що постачалась Комунальним підприємством "Харківські теплові мережі" до житлового будинку по вул. Полтавський Шлях, буд. 84 у м. Харкові, в тому числі й до нежитлового приміщення, власником якого є відповідач, оскільки система опалення цього приміщення є єдиною з системою опалення всього житлового будинку.

Станом на 15 травня 2015 року сума вартість безпідставно спожитої відповідачем за період з жовтня 2013 року по квітень 2017 року теплової енергії складає 195037,72 грн.

З матеріалів справи вбачається, що Комунальним підприємством "Харківські теплові мережі" відповідачу було виставлено рахунок № 17700-9093 від 16 травня 2017 року.

25 травня 2017 року згідно рахунку від 16 травня 2017 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Паркінг+" було частково сплачено заборгованість в розмірі 53038,82 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 4765 від 25 травня 2017 року

Відповідно до частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо: 1) спір не підлягає вирішенню в господарських судах України; 1-1) відсутній предмет спору; 2) є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав; 4) позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом; 5) сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду; 6) настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено діяльність суб'єкта господарювання, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва; 7) сторони уклали мирову угоду і вона затверджена господарським судом.

Згідно пункту 4.4. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. При цьому господарському суду слід мати на увазі, що оскільки відповідний орган не має права скасовувати та вносити зміни до раніше прийнятих ним індивідуальних правових рішень, тобто ненормативних правових актів, що є актами одноразового застосування і вичерпують свою дію фактом їхнього виконання (стосовно відповідних актів органів місцевого самоврядування про це зазначено також у Рішенні Конституційного Суду України від 16.04.2009 № 7-рп/2009 у справі № 1-9/2009), то такі дії не свідчать про припинення існування предмета спору. Водночас юридична оцінка актів державних та інших органів, прийнятих з питань скасування та внесення змін до згаданих індивідуальних правових рішень, має здійснюватися господарським судом з урахуванням частини другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України. Визнання боржником претензії кредитора не є способом припинення зобов'язання і не свідчить про відсутність спору; особа, претензія якої визнана боржником, вправі звернутися до господарського суду з позовом про стягнення визнаної суми коштів.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Приймаючи до уваги, що відповідачем сума заборгованості у розмірі 53038,82 грн. погашено після звернення позивача з позовом до суду, колегія суддів вважає за необхідне провадження у справі в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 53038,82 грн. вартості безпідставно спожитої теплової енергії припинити. В частині стягнення з відповідача 141998,90 грн. вартості безпідставно спожитої теплової енергії позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити частково.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується статтею 49 Господарського процесуального кодексу України та пунктом 4.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", на підставі яких вважає, що оскільки відповідач частково свої зобов'язання виконав вже після звернення позивача до суду, тому судовий збір в розмірі 2926,00 грн. слід покласти на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 8, 124, 129 Конституції України, статтями 11, 1212, 1213 Цивільного кодексу України, статтею 275 Господарського кодексу України, статтями 1, 4, 4-3, 12, 22, 43, 44, 49, 75, пунктом 1-1 частини 1 статті 80, статтями 82-85Господарського процесуального кодексу України,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Паркінг+" (61002, м. Харків, вул. Алчевських, буд. 2, ) на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, буд. 11, ) 141998,90 грн. вартості безпідставно спожитої теплової енергії та 2926,00 грн. судових витрат.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 53038,82 грн. вартості безпідставно спожитої теплової енергії провадження у справі припинити.

Повне рішення складено 08.09.2017 р.

Головуючий суддя Суддя Суддя ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_1