КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" вересня 2017 р. Справа№ 910/963/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Руденко М.А.

Дідиченко М.А.

секретар судового засідання Борух А.С.

за участю представників:

від позивача: Стасюк П.Ю. - за належним чином оформленою довіреністю;

від відповідача: Шевченко Т.Ю. - за належним чином оформленою довіреністю;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Груп"

на рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2017р.

у справі №910/963/17 (суддя Пукшин Л.Г.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Груп"

до відповідача Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

про відшкодування збитків,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Транс-Груп" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про відшкодування збитків у розмірі 165 849,60 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно договору транспортного експедирування № 06/2011 від 01.08.2011р., укладеного між ТОВ "Транс-Груп" та ТОВ "АТ Каргілл", відповідачем здійснене перевезення вантажу за залізничною накладною № 42563262 від 27.07.2016р. В ході перевезення встановлено факт нестачі вантажу в вагонах №№ 95355368, 95366365 в кількості 9 850,00 кг та 5 450,00 кг, що зафіксовано в комерційних актах №АА 021612/16 та №АА 021613/17, у зв'язку з чим позивач зазнав збитки у розмірі 165 849,60 грн. та просив їх стягнути з перевізника.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.04.2017р. у справі №910/963/17 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із мотивами та висновками суду першої інстанції при вирішенні спору, Товариство з обмеженою відповідальністю "Транс-Груп" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позов.

Наводячи підстави, з яких порушено питання про перегляд оскаржуваного рішення, скаржником зазначено про прийняття судом першої інстанції рішення, яке не відповідає нормам матеріального права, а саме ст.ст. 114, 115 Статуту залізниць України, та не застосуванням норми ч. 3 ст. 623 ЦК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного господарського суду від 15.05.2017р. визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Кропивна Л.В. судді: Руденко М.А., Смірнова Л.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.05.2017р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Груп" прийнято до провадження та призначено до розгляду на 07.06.2017р.

В судовому засіданні 07.06.2017р. відповідачем надано відзив із запереченнями на апеляційну скаргу. Розгляд справи неоднарозово відкладався.

29.06.2017р. до Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про залучення додаткових доказів, а саме: завірену копію контракту №CVS 90777/PPP088400 від 01.07.2016р. та інвойсу №90777/120. Апелянт вказував, що на момент звернення до суду з позовом у нього не було можливості надати вказані документи, оскільки позивач не є стороною правочину і надані документи не стосуються його прав та обов'язків.

29.06.2017р. до Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшли уточнення доводів апеляційної скарги, згідно яких скаржник просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити в частині 155 501,47 грн.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 04.07.2017р., у зв'язку з перебуванням судді Смірнової Л.Г. на лікарняному, змінено та сформовано новий склад колегії: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Руденко М.А., Дідиченко М.А.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення сторін, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 01.08.2011р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Транс-Груп" (експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АТ КАРГІЛЛ" (клієнт) укладено договір транспортного експедирування № 06/2011, відповідно до якого експедитор зобов'язується за плату, від свого імені або від імені клієнта і за рахунок клієнта виконати та/або організувати виконання встановлених договором послуг щодо перевезення вантажу.

Пунктом 1.2 договору сторони погодили, що до послуг експедитора за договором, зокрема, відносяться:

- забезпечення оптимального транспортного обслуговування, а також організація перевезення вантажу автомобільним та/або залізничним транспортом;

- здійснення оформлення товарно-транспортної та комерційної документації та її відправку;

- приймання участі в складанні комерційних актів та розгляді претензій.

Відповідно до п. 3.1 договору експедитор зобов'язаний, зокрема, відвантажити вантаж в кількості та якості згідно вказівок клієнта, опломбувати вагони, а також забезпечити надійне зберігання матеріальних цінностей та документів, що були йому надані.

01.08.2015р. додатковою угодою до договору транспортного експедирування № 06/2011 сторони пролонгували строк дії договору до 31.07.2016р.

На виконання договору транспортного експедирування, вантажовідправником - Товариством обмеженою відповідальністю "Транс-Груп" зі станції Користовка Одеської залізниці до станції призначення Чорноморська Одеської залізниці, одержувач - Одеський припортовий завод для ТОВ "Боріваж", відправлено насіння олійних культур (вантаж), що підтверджується залізничною накладною № 42563262 від 27.07.2016р.

29.07.2016р. на станції Чорноморська Одеської залізниці перевірено масу вантажу, що зазначений у накладній № 42563262, та виявлено невідповідність фактичної маси вантажу у вагонах № 95355368 (нестача 9 850,00 кг) та у вагоні № 95366365 (нестача 5 450,00 кг) з масою, що зазначена у накладній № 42563262. Про встановлену недостачу складено комерційні акти № АА 021612/16 та № АА 021613/17.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначав, що відповідач, як перевізник, належним чином не виконав зобов'язань щодо збереження вантажу під час перевезення допустив втрату вантажу, у зв'язку з чим зобов'язаний відшкодувати позивачу збитки у розмірі 165 849,60 грн., заподіяних внаслідок незбереження прийнятого до перевезення вантажу згідно залізничної накладної № 42563262 від 27.07.2016р.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно частини 1 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 23 Статуту залізниць України відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.

Згідно частини 1 ст. 24 Статуту залізниць України вантажовідправник несе відповідальність за всі наслідки невірності, неточності або неповноту відомостей, зазначених ним у накладній.

Частиною 2 ст. 24 Статуту залізниць України передбачено право залізниці перевіряти правильність відомостей, зазначених вантажовідправником у накладній, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

У відповідності до норм ст. 37 Статуту залізниць України та пункту 5 Правил приймання вантажів до перевезення, маса вантажів визначається відправником.

Приписами ст. 37 Статуту визначено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса, вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Маса вантажів визначається відправником.

З матеріалів справи вбачається, що вантажовідправником на станції відправлення Користовка Одеської залізниці у залізничній накладній № 42563262 від 27.07.2016р. зазначено, що загальна маса вантажу (насіння олійних культур) у вагоні № 95355368 складає 58 100,00 кг. та 21 200,00 кг у вагоні № 95366365. Правильність внесених відомостей до вказаної накладної підтверджена підписом представника відправника.

29.07.2016р. при прибутті відправлених ТОВ "Транс-Груп" вагонів з вантажем на станцію призначення Чорноморська, працівниками Одеської залізниці на підставі ст. 24 Статуту залізниць України здійснено перевірку маси вантажу, що надійшов, шляхом контрольного зважування вагонів на справних тензометричних вагах.

За результатами контрольного переважування вагонів № 95355368, № 95366365 складено комерційні акти № АА 021612/16, № АА 021613/17 з яких вбачається, що на підстав актів загальної форми №№4462, 4463 від 29.07.2016р. здійснювалась комісійна видача вагонів № 95355368, № 95366365, що прибули за відправкою по залізничній накладній № 42563262, в якій зазначено, що вантажем є насіння олійних культур вагою нетто 58 100,00 кг., 40 300 кг. При зважуванні в присутності заступника начальника станції по вантажній і комерційній роботі, комерційного агента, ДСТК, представника ТОВ "ТРАНС-ГРУП" та представника ТОВ "БОРІВАЖ" та інших уповноважених осіб залізниці, на справних тензометричних вагах ТОВ "БОРІВАЖ" (пройшли державну перевірку 18.07.2016р.) виявилась маса вантажу в вагонах нетто 48 250,00 кг, що на 9 850,00 кг менше перевізного документу, та 34 850 кг, що на 5 450 кг менше перевізного документу.

Разом з цим встановлено, що при відкритті верхніх вантажних люків у вантажі наявне воронкоподібне углиблення, вагон у справному технічному стані, нижні розгрузочні люки у справному стані, люки щільно замкнені, ознак висипу немає, ЗПУ справні та виконують свої функції, доступу до вантажу немає. Крім цього, на розгрузочних люках в місцях існування воронкоподібного углиблення вантажу ЗПУ не відповідає номеру ЗПУ, зазначеному при відправці вантажу.

Статтею 110 Статуту передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Стаття 224 Господарського кодексу України зобов'язує учасника господарських відношень, який порушив господарські зобов'язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов'язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

Вимогами статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у разі порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитки визначаються, як втрата, яку особа отримала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила чи повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально отримати при звичайних обставинах, якщо б його право не було порушено (упущена вигода).

Відповідно до положень ст. 130 Статуту залізниць України право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред'явлення в оригіналі накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Згідно з ст. 133 Статуту передача іншим організаціям або громадянам права на пред'явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені. Передача права на пред'явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи - довіреністю, оформленою згідно із законодавством. До претензії або позову додаються документи, які підтверджують вимоги заявника.

До претензії або позову щодо втрати, нестачі, псування або пошкодження крім документів, які обґрунтовують їх пред'явлення (подання), додається документ, який засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

З матеріалів справи вбачається, що вантажоодержувачами - ПАТ "Одеський припортовий завод" та ТОВ "Боріваж" передано ТОВ "Транс-Груп" право на пред'явлення претензій та позовів до залізниці, шляхом здійснення переуступних підписів на накладній № 42563262 від 27.07.2016р.

Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу. (ст. 114,115 Статуту).

Відповідно до п. 6 Правил заявлення та розгляду претензій (затвердженні Міністерством транспорту України № 334 від 28.05.2002р.) до претензійної заяви додаються документи, передбачені статтями 130, 133 Статуту залізниць України, а також розрахунок суми претензії, якщо його не наведено в претензійній заяві. Паперова накладна, багажна і вантажобагажна квитанції та комерційний акт подаються тільки в оригіналах. У разі оформлення перевезення вантажу шляхом електронного документообігу до претензійної заяви додається паперова копія накладної, роздрукована на підставі електронної накладної та засвідчена календарним штемпелем станції призначення або суб'єктом перевезення згідно з чинним законодавством. Кількість і вартість відправленого вантажу підтверджуються згідно зі статтею 115 Статуту залізниць України документом відправника із зазначенням у ньому номера залізничної накладної, за якою відправлено вантаж.

Якщо вантажовідправником є транспортно-експедиторське підприємство, яке не є виробником або постачальником вантажу, для підтвердження вартості відправленого вантажу заявником до претензії може бути додана завірена копія договору транспортного експедирування, укладеного між вантажовідправником (експедитором) і фактичним постачальником (виробником) вантажу, та рахунок або інший документ фактичного постачальника (виробника), що підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Позивачем при зверненні з позовом до суду було надано копію накладної № 42563262 від 27.07.2016р., оригінали комерційних актів № АА 021612/16 та № АА 021613/17 від 27.07.2016р., а в якості доказу вартості втраченого вантажу надана копія договору транспортного експедирування № 06/2011 від 01.08.2011р., копія претензії ТОВ "АТ КАРГІЛЛ" про відшкодування недостачі вантажу від 30.08.2016р., довідка Приватного підприємства "ПРОАГРО" № 47 від 30.08.2016р., з якої вбачається, що згідно даних моніторингу компанії ПП "ПРОАГРО" середні ціни щодо реалізації насіння рапса станом на 30.08.2016р. складають 11 200,00 грн. - 11 800,00 грн. за тонну, а також довідка ДП "Зовнішінформ" № 111/244 від 25.04.2017р., відповідно до якої орієнтовний рівень закупівельних цін на внутрішньому ринку України на умовах поставки EXW франко-елеватор (згідно "Інкотермс-2000/2010") на насіння ріпаку продовольчого станом на 20.01.2017р. складав 11500 грн. - 11800 грн. за тонну (з урахуванням ПДВ).

Відповідно до роз'яснень президії Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" №04-5/601 від 29.05.2002р., відповідно до п. 2.7 якого згідно зі статтями 924 ЦК України, 314 ГК України і статтями 114 і 115 Статуту залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної.

Надані позивачем до матеріалів справи довідки ПП "ПРОАГРО" № 47 від 30.08.2016р. та ДП "Зовнішінформ" № 111/244 від 25.04.2017р. не є належними доказами, які встановлюють вартість вантажу, що був відправлений позивачем згідно накладної № 42563262 від 27.07.2016р., оскільки ні ПП "ПРОАГРО", ні ДП "Зовнішінформ" не мають відношення до перевезення. Вказані підприємства у відповідності до ст. 130, 133 Статуту не є вантажовідправниками або вантажоодержувачами за накладною № 42563262.

При цьому, колегія суддів не приймає до уваги надані апелянтом додаткові докази до суду апеляційної інстанції: завірену копію контракту №CVS 90777/PPP088400 від 01.07.2016р., інвойсу №90777/120, оскільки скаржником не доведено неможливості подання вказаних документів до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 2.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

На момент розгляду справи судом першої інстанції, позивач не довів належними та допустимими доказами розміру збитків, завданих йому втратою вантажу, оскільки не довів вартість переданого до перевезення вантажу.

Отже, судова колегія не вбачає підстав для скасування прийнятого судом першої інстанції рішення у даній справі, у зв'язку з чим апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Груп" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2017р. у справі №910/963/17 слід залишити без задоволення, а оскаржуваний судовий акт - без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покладається на апелянта.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Груп" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2017р. у справі №910/963/17 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2017р. у справі №910/963/17 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/963/17 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді М.А. Руденко

М.А. Дідиченко