ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"12" вересня 2017 р.Справа № 924/737/17

Господарський суд Хмельницької області у складі:

суддя Танасюк О.Є., розглянувши матеріали справи

за позовом Державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" м. Київ

до приватного підприємства "Нафтостиль Летичів" Хмельницька область, Летичівський район, смт. Летичів

про стягнення 19654,88 грн., з яких: 15157,47 грн. - борг, 3963,98 грн. - пеня, 242,52 грн. - індекс інфляції, 290,91 грн. - 3 % річних

Представники сторін:

позивач: ОСОБА_1 - представник за довіреністю №14/20-55-17 від 27.03.17р.

відповідач: не зявився

Суть спору: позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 19654,88 грн., з яких 15157,47 грн. - борг, 3963,98 грн. - пеня, 242,52 грн. - індекс інфляції, 290,91 грн. - 3 % річних.

В обґрунтування позовних вимог посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору фінансового лізингу №22-13-73стс-фл/259 від 16.04.2013р., за яким позивач передав відповідачу у користування обприскувач ОПК-2000 (з бортовим компютером) загальною вартістю 152413,00 грн. строком на 5 років.

Зазначає, що згідно графіку сплати лізингових платежів відповідач повинен був сплатити черговий платіж №8 в сумі 15157,47 грн. не пізніше 23.05.2017р. Однак станом на 31.07.2017р. заборгованість в розмірі 15157,47 грн. не погашена. Крім того, вказує, що протягом дії договору відповідачем неодноразово порушувалися умови договору в частині вчасної оплати лізингових платежів.

У письмовому поясненні від 21.08.2017р. позивач зазначає, що у позовній заяві на першій сторінці було допущено описку, зокрема помилково зазначено ціну позову - 98168,72 грн. Враховуючи зазначене представник позивача просить суд, стягнути з відповідача 19654,88 грн., з яких: 15157,47 грн. - борг, 3963,98 грн. - пеня, 242,52 грн. - індекс інфляції, 290,91 грн. - 3 % річних.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, письмового відзиву на позов не надав. Ухвала суду від 22.01.2017р., яка надсилалася на адресу відповідача, що зазначена в Єдиному державному реєстрі повернута до суду відділенням поштового звязку. Вказано причину повернення: „неправильно зазначена (відсутня) адреса одержувача.

Відповідно до ст. 64 ГПК України ухвали надсилаються сторонам за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала вручена їм належним чином. Аналогічна позиція викладена в п.п. 3.9.1. постанови Пленуму ВГСУ №18 від 26.12.11р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Враховуючи, що судом вжито всіх передбачених ГПК України заходів щодо належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, а також з огляду на обмеженість строків вирішення даного спору, суд доходить висновку про можливість розгляду справи за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне.

16.04.2013р. між державним публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" (лізингодавець) та приватним підприємством "Нафтостиль Летичів" (лізингоодержувач) укладено договір фінансового лізингу №22-13-73 стс-фл/259, відповідно до п. 1.1 якого лізингодавець передає лізингоодержувачу у користування на визначений договором строк предмет лізингу, який набувається ним у власність у постачальника, самостійно обраного Лізингоодержувачем, та визначений у додатку до договору Найменування, кількість, ціна і вартість предмета лізингу, що є специфікацією предмета лізингу, а останній сплачує за це лізингові платежі на умовах договору.

У п. 2.1 договору визначено, що лізингодавець на письмове замовлення лізингоодержувача для потреб останнього купує у постачальника предмет лізингу згідно Порядку використання коштів Державного бюджету України, що спрямовуються на придбання вітчизняної техніки і обладнання для агропромислового комплексу на умовах фінансового лізингу та заходи за операціями фінансового лізингу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2003 року № 1904.

Згідно з п. 2.2 договору строк лізингу відраховується з дати підписання акту приймання-передачі між сторонами, що укладається у 5 автентичних примірниках.

Постачальник, перелік, кількість, ціна, вартість, строк лізингу, строк передачі і адреси місця передачі предмета лізингу встановлюються додатками до договору "Найменування, кількість, ціна і вартість предмета лізингу". Передача предмета лізингу здійснюється на умовах ЕХW (місце передачі визначається в додатку) згідно з Міжнародними правилами Інкотермс (п. 2.3 договору).

Відповідно до п. 3.4.3. договору лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно та в повном обсязі сплачувати лізингові платежі відповідно до умов договору.

Згідно з п. 4.1 договору за користування предметом лізингу лізингоодержувач сплачує лізингодавцю лізингові платежі, що включають: попередній лізинговий платіж в частині відшкодування вартості предмета лізингу в розмірі 10 відсотків його вартості (включаючи ПДВ), на який не нараховується лізинговий платіж в частині одноразової комісії за організацію поставки предмета лізингу; комісію за організацію поставки предмета лізингу в розмірі 7 відсотків (без ПДВ) від невідшкодованої попереднім лізинговим платежем вартості предмету лізингу, відповідно до законодавства України щодо оподаткування податком на додану вартість; відшкодування вартості предмета лізингу рівними частками за весь термін лізингу від суми невідшкодованої попереднім платежем вартості предмета лізингу; комісію за супроводження договору в розмірі 7 відсотків річних (без ПДВ) від невідшкодованої попереднім лізинговим платежем та черговими платежами вартості предмета лізингу, відповідно до законодавства України щодо оподаткування податком на додану вартість.

Відповідно до п. 4.2 договору лізингоодержувач після укладення договору, на підставі виставленого лізингодавцем рахунку, який діє протягом трьох днів, перераховує на рахунки лізингодавця: попередній лізинговий платіж в розмірі, визначеному пунктом 4.1, даного договору. Датою сплати попереднього платежу є дати надходження коштів на рахунок лізингодавця.

У п. 4.3 договору сторони погодили, що з моменту підписання акту лізингоодержувач за користування предметом лізингу сплачує лізингодавцю чергові лізингові платежі, що включають: відшкодування вартості предмета лізингу рівними частками за весь термін лізингу від суми невідшкодованої попереднім платежем вартості предмета лізингу; комісію за супроводження договору в розмірі, визначеному пунктом 4.1 даного договору; комісію за організацію поставки предмета лізингу у розмірі, визначеному п. 4.1. договору, яка сплачується разом зі сплатою чергових лізингових платежів згідно з додатком до договору „Графік сплати лізингових платежів наступним чином: 90% сплачуються разом зі сплатою першого чергового лізингового платежу, 10% сплачується разом зі сплатою другого чергового лізингового платежу.

Черговість сплати лізингових платежів в частині відшкодування вартості предмета лізингу та сплати комісії за супроводження договору кратна 6 місяцям. Термін сплати кожного лізингового платежу встановлюється числом дати підписання акту. Перший лізинговий платіж сплачується через шість місяців з дати підписання акту, подальші платежі - через кожні шість місяців.

Відповідно до п. 4.4 договору розмір лізингових платежів, їх складових частин встановлюються додатком до договору "Графік сплати лізингових платежів".

Згідно із п. п. 5.1, 5.2, 5.4 договору предмет лізингу передається лізингоодержувачу за актом за умови перерахування платежів в розмірі та в порядку, визначеному пунктом 4.2 договору. Предмет лізингу протягом всього строку дії договору є власністю лізингодавця. лізингоодержувач не має права передавати предмет лізингу в суборенду, сублізинг, обтяжувати чи відчужувати або в будь-який інший спосіб розпоряджатися предметом лізингу без письмового дозволу лізингодавця.

У п. 5.6 договору зазначено, що в разі належного виконання протягом усього строку дії договору зобов'язань щодо сплати всіх лізингових платежів, та інших зобов'язань, визначених договором, лізингоодержувач має право набути у власність предмет лізингу, який передається останньому на підставі Акту із зазначенням остаточних розрахунків виконання умов договору.

Пунктами 7.1, 7.7 договору передбачено, що за порушення строків сплати лізингових платежів лізингоодержувач за кожний календарний день прострочення від несплаченої суми сплачує Лізингодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня. Нарахування штрафних санкцій за невиконання грошових зобов'язань здійснюється на всю несплачену суму і припиняється тільки в разі виконання зобов'язань в повному обсязі.

Договір набуває чинності від дати надходження платежу, визначеного та сплаченого згідно п. 4.2 договору і діє до закінчення строку лізингу, зазначеного в додатку до договору "Найменування, кількість, ціна і вартість предмету лізингу" та виконання сторонами всіх зобов'язань за цим договором (п. 8.1 договору).

Як передбачено п. п. 9.3, 9.4, 9.10 договору строк позовної давності за цим договором, у тому числі для стягнення заборгованості, пені, штрафу, інших видів неустойки, трьох процентів річних та індексу інфляції - 10 років. Правовідносини між сторонами, не врегульовані договором, регулюються законодавством. Всі зміни до договору здійснюються у письмовій формі шляхом укладення додаткового договору або обміну листами.

У п. 9.11 договору сторони зазначили, що домовились з усіх істотних умов договору.

Договір підписаний сторонами, скріплений їхніми печатками.

У додатку № 1 "Найменування, кількість, ціна і вартість предмета лізингу" до договору №22-13-73 стс-фл/259 від 16.04.2013р. сторони визначили найменування предмета лізингу: обприскувач ОПК 2000 (з бортовим компютером) в кількості 1 одиниця вартістю 152413,00 грн. з ПДВ. Попередній платіж у частині відшкодування вартості предмета лізингу, що в подальшому передається в лізинг, у розмірі 10% його вартості становить 12701,08 грн., крім того ПДВ 2540,22 грн. Всього попередня оплата складає 15241,30 грн.

У додатку №2 до договору сторонами погоджено графік сплати чергових лізингових платежів: платіж №1 27160,00 грн.; платіж №2 - 18998,28 грн.; платіж №3 17557,98 грн.; платіж №4 17077,88 грн.; платіж №5 16597,78 грн.; платіж №6 16117,67 грн.; платіж №7 15637,57 грн.; платіж №8 15157,47 грн.; платіж №9 14677,37 грн.; платіж №10 14197,27 грн.

Як вбачається із акту приймання-передачі №5 від 23.05.2013р., державне публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" передало, а приватне підприємство "Нафтостиль Летичів" прийняло на умовах договору фінансового лізингу №22-13-73 стс-фл/259 від 16.04.2013р. предмета лізингу: обприскувач ОПК 2000 (з бортовим компютером) в кількості 1 одиниця вартістю 152413,00 грн.

На підставі вказаного акту приватне підприємство "Нафтостиль Летичів" прийняло зобов'язання перед НАК "Украгролізинг" по сплаті вартості переданого йому предмета лізингу в сумі 152413,00 грн. на умовах договору фінансового лізингу №22-13-73 стс-фл/259 від 16.04.2013р.

Як вбачається із банківських виписок, відповідачем за період з 28.07.2015р. по 15.12.2015р. були здійснені наступні проплати: 28.07.2015р. 1400,00 грн.; 05.08.2015р. 15677,88 грн.; 14.12.2015р. 16597,78 грн.; 05.07.2016р. 16117,67 грн.; 12.12.2016р. 10000,00 грн.; 15.12.2016р. 5637,57 грн.

Враховуючи, що відповідачем не був сплачений черговий лізинговий платіж №8, який мав бути сплачений до 23.05.2017р. та протягом дії договору мало місце неодноразове порушення умов договору в частині вчасної оплати лізингових платежів, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 15157,47 грн. - боргу, 3963,98 грн. - пені, 242,52 грн. - інфляційних втрат, 290,91 грн. - 3 % річних.

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, судом до уваги бере таке.

Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до положень ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.04.2013р. між державним публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" (лізингодавець) та приватним підприємством "Нафтостиль Летичів" (лізингоодержувач) укладено договір фінансового лізингу №22-13-73 стс-фл/259, відповідно до п. 1.1 якого лізингодавець передає лізингоодержувачу у користування на визначений договором строк предмет лізингу, який набувається ним у власність у постачальника, самостійно обраного Лізингоодержувачем, та визначений у додатку до договору Найменування, кількість, ціна і вартість предмета лізингу, що є специфікацією предмета лізингу, а останній сплачує за це лізингові платежі на умовах договору.

Згідно зі ст. 806 Цивільного кодексу України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених параграфом 6 ЦК України та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Частиною 2 ст. 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" визначено, що за договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Статтями 807 ЦК України та 3 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачено, що предметом договору лізингу може бути неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками, віднесена відповідно до законодавства до основних фондів.

Судом встановлено, що на виконання договору фінансового лізину №22-13-73 стс-фл/259 від 16.04.2013р. позивач передав відповідачу обприскувач ОПК 2000 (з бортовим компютером) в кількості 1 одиниця вартістю 152413,00 грн., що підтверджується підписаним між сторонами актом приймання-передачі №5 від 23.05.2013р.

Пунктами 1, 3 ч. 2 ст. 11 Закону України "Про фінансовий лізинг" визначено, що лізингоодержувач зобов'язаний прийняти предмет лізингу та користуватися ним відповідно до його призначення та умов договору та своєчасно сплачувати лізингові платежі. При цьому сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу (ст. 16 Закону України "Про фінансовий лізинг").

Статтею 193 Господарського кодексу України та статтями 525, 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язань або їх зміна не допускається.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

У п. 4.3 договору сторони погодили, що з моменту підписання акту лізингоодержувач за користування предметом лізингу сплачує лізингодавцю чергові лізингові платежі, що включають: відшкодування вартості предмета лізингу рівними частками за весь термін лізингу від суми невідшкодованої попереднім платежем вартості предмета лізингу; комісію за супроводження договору в розмірі, визначеному пунктом 4.1 даного договору; комісію за організацію поставки предмета лізингу у розмірі, визначеному п. 4.1. договору, яка сплачується разом зі сплатою чергових лізингових платежів згідно з додатком до договору „Графік сплати лізингових платежів наступним чином: 90% сплачуються разом зі сплатою першого чергового лізингового платежу, 10% сплачується разом зі сплатою другого чергового лізингового платежу.

Черговість сплати лізингових платежів в частині відшкодування вартості предмета лізингу та сплати комісії за супроводження договору кратна 6 місяцям. Термін сплати кожного лізингового платежу встановлюється числом дати підписання акту. Перший лізинговий платіж сплачується через шість місяців з дати підписання акту, подальші платежі - через кожні шість місяців.

Враховуючи, що акт приймання-передачі предмету лізингу був підписаний між сторонами 23.05.2013р., відповідач повинен був сплатити черговий лізинговий платіж №8 в сумі 15157,47 грн. (згідно графіку сплати лізингових платежів) не пізніше 23.05.2017р.

Враховуючи, що відповідачем не було сплачено черговий лізинговий платіж, вимоги про стягнення 15157,47 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також позивачем заявлено до стягнення 3963,98 грн. пені, 242,52 грн. інфляційних втрат та 290,91 грн. 3 % річних у звязку з несплатою чергового лізингового платежу №8 та порушенням строку сплати лізингових платежів №4-7.

Відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань передбачено, що сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Як вбачається з графіку сплати чергових лізингових платежів (додаток №2) та п. 4.3. договору, відповідач зобовязаний був здійснити: платіж №4 - 23.05.2015р. в розмірі 17077,88 грн.; платіж №5 23.11.2015р. в розмірі 16597,78 грн.; платіж №6 23.05.2016р. в розмірі 16117,67 грн.; платіж №7 23.11.2016р. в розмірі 15637,57 грн.

Згідно наявних в матеріалах справи банківських виписок, відповідачем за період з 28.07.2015р. по 15.12.2015р. були здійснені наступні проплати: 28.07.2015р. 1400,00 грн.; 05.08.2015р. 15677,88 грн.; 14.12.2015р. 16597,78 грн.; 05.07.2016р. 16117,67 грн.; 12.12.2016р. 10000,00 грн.; 15.12.2016р. 5637,57 грн.

Як слідує з розрахунку, позивачем правомірно нараховано 3% річних в розмірі 290,91 грн., з урахуванням вимог чинного законодавства та проплат, здійснених відповідачем. Тому заявлена до стягнення сума 3% річних підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 3.1. постанови вказаної постанови Пленуму ВГС України № 14 від 17.12.2013р. інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Згідно листа Верховного Суду України „Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ від 03.04.1997р. №62-97р., відповідно до якого індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому, сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця.

Як слідує із розрахунку, позивачем обґрунтовано заявлено до стягнення інфляційні втрати в розмірі 242,52 грн., які нараховані за червень 2017р. із суми заборгованості 15157,47 грн.

Таким чином, заявлена сума інфляційних втрат підлягає стягненню з відповідача.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та сплата неустойки (штрафу, пені).

Штрафними санкціями у господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною другою ст. 551 ЦК України визначено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Сторони у п. 7.1. договору передбачили, що у випадку порушення строків оплати лізингових платежів лізингоодержувач за кожний календарний день прострочення від несплаченої суми сплачує лізингодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня. Крім того згідно з п. 9.3. договору строк позовної давності за цим договором, у тому числі для стягнення заборгованості, пені, штрафу, інших видів неустойки, трьох процентів річних та індексу інфляції становить 10 років.

Як слідує із розрахунку, позивачем обґрунтовано заявлено до стягнення пеню в розмірі 3963,98 грн., з урахуванням вимог чинного законодавства та положень договору. Тому заявлена до стягнення сума пені підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Отже, обовязок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Згідно положень статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про стягнення 19654,88 грн., з яких: 15157,47 грн. - борг, 3963,98 грн. - пеня, 242,52 грн. інфляційні втрати, 290,91 грн. - 3 % річних є обґрунтованими, підтверджені доказами, наявними в матеріалах справи, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача у звязку із задоволенням позову.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 13, 33, 43, 49, 82, 84, 85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" м.Київ до приватного підприємства "Нафтостиль Летичів" Хмельницька область, Летичівський район, смт.Летичів про стягнення 19654,88 грн., з яких: 15157,47 грн. - борг, 3963,98 грн. - пеня, 242,52 грн. - індекс інфляції, 290,91 грн. - 3 % річних задовольнити.

Стягнути з приватного підприємства "Нафтостиль Летичів" (АДРЕСА_1, ) на користь державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" (м. Київ, вул. Мечникова, 16а, ) 15157,47 грн. (пятнадцять тисяч сто пятдесят сім гривень 47 коп.) боргу, 3963,98 грн. (три тисячі девятсот шістдесят три гривні 98 коп.) пені, 242,52 грн. (двісті сорок дві гривні 52 коп.) інфляційних втрат, 290,91 грн. (двісті девяносто гривень 91 коп.) 3% річних, 1600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень 00 коп.) витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

Повне рішення складено 13.09.2017р.

Суддя О.Є. Танасюк

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу, Державне публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія"Украгролізинг" (01601, м.Київ, вул. Мечникова, 16-А)

3 - відповідачу, приватне підприємство "Нафтостиль Летичів" (31500, АДРЕСА_2 ) простим.