ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2017 р. Справа № 914/1632/17

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Марка Р.І.

суддів Зварич О.В. Малех І.Б.

При секретарі судового засідання Кобзар О.В.

з участю представників:

від позивача: не зявився;

від відповідача-1 : не зявився;

від відповідача-2 : не зявився;

від третьої особи - 1: не зявився;

від третьої особи - 2: не зявився;

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ІМЕКСБАНК, м. Одеса

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 10.08.2017 року (суддя Мороз Н.) про повернення позову без розгляду

у справі №914/1632/17

за позовом: Публічного акціонерного товариства ІМЕКСБАНК, м. Одеса

до відповідача - 1: Публічного акціонерного товариства Чорноморська транспортна компанія, м. Одеса

до відповідача - 2: Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова компанія АЖУР, м. Київ

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю Виробниче обєднання Будмонтаж, м. Рівне

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю Консалтингова компанія Геосвіт, м. Ужгород

про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину та зміну умов договору,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 10.08.2017р. у справі № 914/1632/17 позовний матеріал та поштовий конверт на 75 арк. повернуто позивачу без розгляду.

Приймаючи дану ухвалу, суд виходив з того, що позивачем порушено правила обєднання вимог, зокрема, в одній позовній заяві обєднано дві вимоги немайнового характеру, які не є однорідними, оскільки підстави виникнення заявлених вимог виникають з різних договорів, які не є аналогічними з відмінними способами захисту порушеного позивачем права.

Не погоджуючись з ухвалою Господарського суду Львівської області від 10.08.2017 року, Публічне акціонерне товариство ІМЕКСБАНК звернулось до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій вказує, що судом першої інстанції винесено ухвалу з порушенням норм процесуального права, відтак просить її скасувати, прийняти нову, якою справу направити до Господарського суду Львівської області для прийняття позовної заяви АТ «Імексбанк» до розгляду. Зокрема, скаржник зазначає, що як вбачається із поданих документів долучених до позовної заяви, підготовка до розірвання договору іпотеки призведе до викладення спірного пункту кредитного договору в новій редакції, а відтак, з огляду на недійсність правочину щодо розірвання іпотечного договору, на думку позивача, цей пункт має бути змінено на викладений у попередній редакції. Також апелянт зазначає, що судом не наведено в ухвалі у чому полягає перешкоджанню прав і взаємовідносин сторін або суттєве утруднення вирішення спору. Крім того, скаржник стверджує, що обставини на яких ґрунтується позовна вимога, наявні у тексті позову та підкріплені відповідними доказами.

Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями КП Документообіг господарських судів, 31.08.2017р. справу за № 914/1632/17 розподілено до розгляду судді доповідачу Марку Р.І., у складі колегії суддів Зварич О.В. та Малех І.Б.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 01.09.2017р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ІМЕКСБАНК прийнято до провадження та справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 11.09.2017р.

5 вересня 2017 року на адресу Львівського апеляційного господарського суду представником позивача подано клопотання б/н від 04.09.2017р. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 05.09.2017р. в порядку ст.74-1 ГПК України задоволено клопотання Публічного акціонерного товариства ІМЕКСБАНК про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, забезпечення проведення якої доручено Апеляційному суду міста Києва.

Позивач та відповідачі 1,2 та треті особи 1,2 участі своїх уповноважених представників в судовому засіданні не забезпечили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до п.3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що ухвалою суду про призначення справи до розгляду явку представників сторін в судове засідання не визначено обов'язковою, сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, відтак, не були позбавлені конституційного права на захист охоронюваних законом інтересів, а у справі міститься достатньо доказів для розгляду апеляційної скарги по суті, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду вирішила апеляційну скаргу розглянути за відсутності представників сторін.

Крім того, суд обмежений 15-денним строком розгляду апеляційної скарги, встановленим ст. 102 ГПК України, враховуючи обмеженість строку вирішення даного спору, колегія суддів вважає за можливе розглядати даний спір за наявними матеріалами справи.

Від відповідача на адресу суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи б/н від 11.09.2017р. (11.09.2017р. вих.№ 01-04/6007/17), в якому представник позивача просив відкласти розгляд справи призначений на 11.09.2017р., колегія суддів відмовляє у поданому клопотанні у звязку із надоходженням його на адресу суду вже після проведення судового засідання від 11.09.2017р.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні в ній докази, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали норм процесуального права, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що ухвалу господарського суду Львівської області від 10.08.2017р. у даній справі слід залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Позивачем подано позов до відповідачів: ПАТ Чорноморська транспортна компанія та ТзОВ Торгова компанія Ажур.

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви, позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру, зокрема:

- застосувати наслідки недійсності договору про розірвання іпотечного договору, укладеного між АТ ІМЕКСБАНК та ПАТ ЧОРНОМОРСЬКА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ, посвідченого 26.12.2014р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1, за реєстровим № 6204, повернувши сторони у стан, який існував до укладення цього правочину, шляхом скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень про припинення іпотеки та обтяжень щодо майна ПАТ Чорноморська транспортна компанія, а саме нежитлових будівель автостанції, що складаються з: будівлі автостанції - літ. А; будівлі магазинів - літ. Б, загальною площею 2283,1 кв. м., основною площею 2007,0 кв.м., та знаходяться за адресою: місто Одеса, Новощіпний ряд, будинок 5 (пять), які були зареєстровані згідно Іпотечного договору, посвідченого 25.09.2014 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1, за реєстровим № 4767;

- змінити пункт 1.3. Кредитного договору про відкриття кредитної лінії № 7/14 від 18.02.2014 року, та викласти його у такій редакції:

1.3. У якості забезпечення Позичальником виконання своїх зобов'язань, щодо погашення Кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги Кредитор укладає:

1.3.1. з майновим поручителем - юридичною особою ТОВ АВЕНСІС договір застави майнових прав, що випливають з договору від 01.04.2013 року, укладеного між ТОВ АВЕНСІС та АТ ЧОРНОМОРСЬКА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ

1.3.2. з майновим поручителем - юридичною особою ТОВ ПАРУС договір застави майнових прав, що випливають з договору від 04.03.2013 року, укладеного між ТОВ ПАРУС та ТОВ .ПІВДЕНІНВЕСТСЕРВІС'

1.3.3. з майновим поручителем - юридичною особою ТОВ АВЕНСІС договір застави майнових прав, що випливають з договору від 01.03.2013 року, укладеного між ТОВ АВЕНСІС' та ТОВ ПІВДЕНІНВЕСТСЕРВІС

1.3.4. з майновим поручителем - юридичною особою ПРИВАТНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ ЧОРНОМОРСЬКА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ іпотечний договір, за яким в іпотеку надається нерухоме майно: нежитлові будівлі автостанції, що складаються з: будівлі автостанції - літ. А; будівлі магазинів - літ. Б, загальною площею 2283,1 кв. м., основною площею 2007,0 кв.м., та знаходяться за адресою: місто Одеса, Новощіпний ряд, будинок 5 (пять);

1.3.5. з майновим поручителем - юридичною особою ПРИВАТНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ ФУТБОЛЬНИЙ КЛУБ ЧОРНОМОРЕЦЬ іпотечний договір, за яким в іпотеку надаються нежитлові будівлі центрального стадіону Чорноморець, загальною площею 80289,0 кв.м., розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська (вулиця Енгельса), будинок 1/20.

Подання позову встановлюється за загальними правилами, встановленими приписами розділу VIII ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ГПК України в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких ґрунтуються ці вимоги.

Під вимогою розуміється конкретна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, яка випливає зі спірного матеріально-правового відношення і з приводу якого господарський суд приймає рішення по справі, яка являє собою предмет позову.

Згідно ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Отже, допускається можливість обєднання в одній позовній заяві кілька вимог, але за умови, що фактичні обставини, на яких вони ґрунтуються, підтверджуються тими самими доказами. При цьому, слід зазначити, що однорідними вимогами вважаються такі, що одночасно являють собою однаковий спосіб захисту права; мають ті самі (з одного договору) чи аналогічні (з різних, але аналогічних договорів) підстави виникнення.

У п. 3.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування ГПК України судами першої інстанції" зазначено, що: "позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. Однорідними можуть вважатися позовні заяви, які, пов'язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов'язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Як правомірно зазначено судом першої інстанції, позивач при зверненні до господарського суду обєднав в одній позовній заяві вимоги за двома самостійними договорами:

- кредитним договором про відкриття кредитної лінії №7/14 від 18.02.2014р. укладеним між ПАТ ІМЕКСБАНК (позивачем) та ТзОВ Торгова компанія Ажур (відповідач-2);

- іпотечним договором від 25.09.2014р.(укладеним в забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором) та договором про розірвання іпотечного договору від 26.12.2014р., укладені між ПАТ ІМЕКСБАНК (позивачем) та ПАТ Чорноморська транспортна компанія (відповідач-2).

Зі вказаного вбачається, що заявлені вимоги ґрунтуються на різних за своїм правовим характером та змістом документах, зокрема, вимога про застосування наслідків недійсності договору про розірвання іпотечного договору укладеного між ПАТ ІМЕКСБАНК та ПАТ Чорноморська транспортна компанія та вимога про внесення змін до п.1.3. кредитного договору про відкриття кредитної лінії №7/14 від 18.02.2014р. укладеного між ПАТ ІМЕКСБАНК та ТзОВ Торгова компанія Ажур підтверджуються різними засобами доказування, не виникають з одних і тих самих або аналогічних підстав, а тому, їх сумісний розгляд перешкоджатиме обєктивному дослідженню та оцінці достовірності доказів, зясуванню прав і взаємовідносин сторін, що суттєво утруднить вирішення спору в межах процесуальних строків, відтак такі вимоги належить роз'єднати.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позовна заява подана позивачем до відповідачів: ПАТ Чорноморська транспортна компанія та ТзОВ Торгова компанія Ажур.

Як встановлено судом, фактично відповідач-1 не є стороною кредитного договору, а являється майновим поручителем відповідача-2 згідно іпотечного договору. В той же час, відповідач-1 є стороною (позичальником) кредитного договору та не є стороною (майновим поручителем) згідно іпотечного договору. Відтак, умови зазначених договорів за своїм правовим характером є різними, сторони, порядок та строки їх виконання, права та обовязки сторін за вказаними договорами не є однаковими.

Тому, колегія судів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що заявлені вимоги не пов'язані підставою виникнення, сумісний розгляд різних позовних вимог до різних відповідачів, що виникли з різних правових підстав, об'єктивно перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору, що відповідно свідчить про наявність підстав для повернення позовної заяви із застосуванням положень, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Відповідно до ч. 3 пункту 3.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду міста Києва № 18 від 26.12.2011 року „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", якщо позивач порушив правила об'єднання вимог або об'єднання цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору, суддя має право повернути позовну заяву (стаття 58 та пункт 5 частини першої статті 63 ГПК).

Навіть у випадку, коли позивач правомірно об'єднав вимоги, пов'язані між собою, суд вправі повернути позовну заяву, якщо вважатиме, що сумісний розгляд об'єднаних вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо порушено правила поєднання вимог або об'єднано в одній позовній заяві кілька вимог до одного чи кількох відповідачів і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем в позовній заяві не викладено жодних обставин, на яких ґрунтується заявлена позовна вимога про внесення змін до п. 1.3 кредитного договору про відкриття кредитної лінії № 7/14 від 18.02.2014р. з посиланням на відповідне законодавство, що свідчить про недотримання норм чинного законодавства, а саме п. 5 ч. 2 ст. 54 ГПК України, та вважає за необхідне зазначити наступне.

Викладені позивачем доводи та подані ним докази, відповідно до вимог ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а також створює при цьому сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Тобто відповідність викладених у позовній заяви доводів фактичним обставинам справи, наявність або відсутність порушення відповідних прав, на захист яких подано позов, має бути встановлена судом під час розгляду справи по суті, а не на стадії прийняття позовної заяви до провадження та зазначене не може слугувати підставою для повернення позовної заяви без розгляду.

У відповідності до вимог п. 12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 17.05.2011 «Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України» передбачено, що з урахуванням припису частини другої статті 104 ГПК не підлягає скасуванню судове рішення, якщо апеляційною інстанцією буде з'ясовано, що його резолютивна частина є правильною, хоча відповідні висновки місцевого господарського суду й не були належним чином обґрунтовані у мотивувальній частині рішення.

Водночас, неправильність вищезазначеного висновку місцевого господарського суду не потягнуло за собою прийняття неправильної ухвали, оскільки як уже було вищенаведено, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо порушено правила поєднання позовних вимог.

Інші твердження апелянта, які викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки вони не доведені належними та допустимими доказами та спростовуються матеріалами даної справи.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.ст. 33 та 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала місцевого господарського суду є законною, обґрунтованою, прийнятою з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 99, 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

1. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 10.08.2017р. в справі за номером 914/1632/17 залишити без змін.

2. Апеляційну скаргу акціонерного товариства ІМЕКСБАНК залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий-суддя Марко Р.І.

Суддя Зварич О.В.

Суддя Малех І.Б.