КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2017 р. Справа№ 910/6636/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Мартюк А.І.

Зеленіна В.О.

За участю секретаря судового засідання Москаленко Г.С.

представників сторін:

від позивача - Ковтун Л.В. - дов. № 61/0/17-17 від 17.05.2017 року;

від відповідача - Оніщук В.М., дов. № 183 від 18.04.2017 року;

від третьої особи - не прибув;

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр

управління проектами - Буча»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 13.06.2017 року

у справі № 910/6636/17 (суддя Турчин С.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр

управління проектами - Буча»

до Публічного акціонерного товариства «ВТБ БАНК»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Публічне акціонерне товариство «Енергопостачальна

компанія «Херсонобленерго»

про визнання договору укладеним

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.06.2017 року по справі № 910/6636/16 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр управління проектами - Буча» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 13.06.2017 року по справі № 910/6636/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.07.2017 року апеляційну скаргу прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Зеленін В.О., Пашкіна С.А. та призначено до розгляду в судовому засіданні на 06.09.2017 року.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 06.09.2017 року, у зв'язку з перебуванням судді Пашкіної С.А. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/6636/17 колегію суддів у складі головуючого судді: Ткаченка Б.О., суддів: Зеленіна В.О., Мартюк А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.09.2017 року справу прийнято до провадження у зазначеному складі колегії суддів.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного судового рішення.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр управління проектами - Буча» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд рішення Господарського суду міста Києва від 13.06.2017 року по справі № 910/6636/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник Публічного акціонерного товариства «ВТБ БАНК» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, заперечував проти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду як таке, що прийняте з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи.

Представник Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго» у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

01.11.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «ВТБ БАНК», в подальшому змінено на Публічне акціонерне товариство «ВТБ БАНК» (далі - відповідач, банк, ПАТ «ВТБ БАНК») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Центр управління проектами - Буча» (далі - ТОВ «Центр управління проектами - Буча») укладено Кредитний договір № 57ВД (далі - Кредитний договір).

Предметом Кредитного договору є надання банком позичальникові грошових коштів (кредит) у вигляді не відновлювальної відкличної кредитної лінії з правом конвертації в інші валюти.

Сторонами вносились зміни та доповнення до Кредитного договору № 57ВД від 01.11.2007 року, згідно із укладеними Договорами про внесення змін № 1 від 14.12.2007, № 2 від 20.02.2008, № 3 від 31.10.2008, № 4 від 06.11.2008, № 5 від 30.01.2009, № 6 від 19.02.2009, № 7 від 29.05.2009, № 8 від 31.07.2009, № 9 від 30.10.2009, № 10 від 12.03.2010, № 11 від 30.03.2010, № 12 від 21.05.2010, № 13 від 02.06.2010, № 14 від 08.06.2010, № 15 від 26.08.2010, № 16 від 01.04.2013, № 17 від 30.09.2013, № 18 від 13.12.2013, № 19 від 26.12.2013, № 20 від 31.03.2014, № 21 від 02.07.2014, № 22 від 09.07.2014, № 23 від 30.09.2014, № 24 від 01.12.2014, № 25 від 31.03.2015, № 26 від 31.03.2015, № 27 від 09.10.2013, № 28 від 06.04.2016, № 29 від 10.10.2016.

За умовами Кредитного договору в редакції Договору про внесення змін № 29 від 10.10.2016 року, сума кредитної лінії (максимальний ліміт кредитування) - 30 000 000,00 грн. доларів США; плата за користування кредитом (проценти) - 0,1% річних.

Згідно із п. 1.1.2.5 Кредитного договору в редакції Договору про внесення змін № 29 від 10.10.2016 року, кінцевий термін повернення позичальником банку кредиту встановлюється не пізніше 01 лютого 2017 року.

27.01.2017 року позивач направив на адресу банку лист вих. № 23/0/12-17 від 24.01.2017 року із пропозицією продовжити термін дії Кредитного договору та перенести термін сплати відсотків, залишити відсоткову ставку на поточному рівні (0,1% річних). Зазначений лист згідно із повідомленням про вручення поштового відправлення отриманий відповідачем 06.02.2017 року.

22.02.2017 року позивач повторно направив на адресу банку лист вих. № 90/0/12-17 із пропозицією укласти Договір про внесення змін до Кредитного договору, разом із проектом договору про внесення змін до Кредитного договору у двох примірниках. Зазначений лист згідно із повідомленням про вручення поштового відправлення отриманий відповідачем 27.02.2017 року.

З огляду на зазначене, позивач стверджує, що Договір № 30 про внесення змін до Кредитного договору № 57ВД від 22 лютого 2017 року, підписаний та скріплений печаткою позивача у двох примірниках, одержаний банком 27.02.2017 року.

ТОВ «Центр управління проектами - Буча» вважає, що відповідач був зобов'язаний або у двадцятиденний строк, а саме не пізніше 20.03.2017 року, повернути один підписаний примірник договору позивачу, або, у разі наявності заперечень щодо окремих умов договору, у двадцятиденний строк надіслати два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором. Однак, як зазначає позивач, відповідач вказаних дій не вчинив.

Звертаючись з даним позовом, ТОВ «Центр управління проектами - Буча» зазначає, що підставою для внесення змін до Кредитного договору є істотна зміна обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, а саме: зростання курсу долара США, нестабільності грошової одиниці України та її суттєвого знецінення, що зумовлене економічною та політичною ситуацією в країні.

Позивач звертає увагу, що за умовами Кредитного договору № 57ВД від 01.11.2007 року, банк 02.11.2007 року перерахував на рахунок позивача 31 100 000,00 доларів США, що на час перерахування було еквівалентно 157 055 000,00 грн.

Однак, незважаючи на часткове повернення кредитних коштів, станом на 31.12.2016 року розмір зобов'язань позивача перед банком лише за тілом кредиту зріс у 5,25 разів.

У зв'язку з цим, позивач зазначає, що якби міг передбачити, що обсяг його зобов'язань зросте в понад 5 разів, він не уклав би Кредитний договір № 57ВД від 01.11.2007 року або уклав би його на інших умовах.

Враховуючи наведені доводи, положення ст. 181, ст. 188 ГК України, ст. 652 ЦК України, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить суд визнати укладеним Договір № 30 про внесення змін до Кредитного договору № 57ВД від 01.11.2007 року в редакції запропонованій позивачем.

Вище встановлено, що Кредитним договором № 57ВД від 01.11.2007 року, в редакції Договору про внесення змін № 29 від 10.10.2016 року, встановлено суму кредитної лінії (максимальний ліміт кредитування) в розмірі 30 000 000,00 доларів США; плату за користування кредитом (проценти) - 0,1% річних; кінцевий термін повернення кредиту позичальником банку - не пізніше 01.02.2017 року.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 626 Цивільний кодекс України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як передбачено ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Позивач надіслав відповідачу проект Додаткової угоди № 30 від 22.02.2017 року про внесення змін до Кредитного договору № 57ВД від 01.11.2007 року, умови якої зводяться до продовження строку дії кредитної лінії до 2022 року, збереження відсоткової ставки за користування кредитними коштами на рівні 0,1% річних, та сплати відсоткової ставки за користування кредитними коштами за період з 25.01.2014 року по 31.01.2022 року не пізніше 01.02.2022 року.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 188 ГК України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Таким чином, у зв'язку з відсутністю відповіді на свій лист, позивач має підстави для звернення до суду з позовом про внесення відповідних змін до спірного договору, у даному випадку Кредитного договору.

Як на підставу для внесення змін до Кредитного договору № 57ВД від 01.11.2007 року позивач посилається на істотну зміну обставин, якими сторони керувались при укладенні Кредитного договору, а саме: на зростання курсу долара США, нестабільності грошової одиниці України та її суттєвого знецінення, що зумовлене економічною та політичною ситуацією в країні. У своїх додаткових поясненнях до позову, позивач також вказав на наявність всіх чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, необхідних для внесення змін до Кредитного договору.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Таким чином, зміна договору у зв'язку з істотними змінами обставин є самостійним випадком зміни договірних зобов'язань, метою якого є необхідність відновлення балансу інтересів сторін договору, істотно порушеного внаслідок непередбачуваної зміни зовнішніх обставин, що не залежить від волі сторін. За наявності істотної зміни обставин зміна договору за рішенням суду допускається лише як виняток.

Отже закон пов'язує можливість внесення змін до договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, при істотній зміні обставин.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду України від 27.02.2012 року в справі № 3-9гс12, у якій зазначено, що у разі не доведення заінтересованою особою одночасної наявності чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, підстав для розірвання спірного договору або внесення до нього відповідних змін немає.

Оцінка зміни обставин як істотних повинна здійснюватись судом відповідно до критерію, що встановлений ч. 1 ст. 652 Цивільного кодексу України, а саме зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Посилання позивача на істотну зміну обставин зводяться до зростання курсу долара США, нестабільності грошової одиниці України та її суттєвого знецінення, що зумовлене економічною та політичною ситуацією в країні. У зв'язку з вказаними обставинами, обсяг зобов'язань позивача зріс в понад 5 разів. Якщо б відповідач знав про істотну зміну зазначених обставин, то він не уклав би Кредитний договір № 57ВД від 01.11.2007 року або уклав би його на інших умовах.

По-перше, відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Положеннями ст. 44 ГК України встановлено, зокрема, що підприємництво здійснюється на основі комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

У даному випадку, коливання курсу, як і інші фінансові зміни в країні є комерційним ризиком сторін. При чому не тільки позивача, а й відповідача.

Згідно з п. 2.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів» від 24.11.2014 року № 1 зміна економічної ситуації та коливання курсу іноземної валюти стосовно національної валюти України є комерційними ризиками сторін договору та не можуть бути підставами для зміни чи розірвання кредитного договору, оскільки це не є істотною зміною обставин у розумінні статті 652 ЦК України.

По-друге, зміна курсу іноземних валют по відношенню до національної валюти України (гривні) не свідчить про істотну зміну обставин в розумінні положень ст. 652 Цивільного кодексу України.

Оскільки відповідно до ст. 36 Закону України «Про Національний Банк України», Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного банку України №496 від 12 листопада 2003 року, Національний банк встановлює офіційний курс гривні до іноземних валют та оприлюднює його.

Таким чином, під час укладення Кредитного договору сторони повинні були усвідомлювати, що курс національної валюти по відношенню до долара США не є незмінним.

Тобто, зростання курсу долара США, зміна економічної ситуації та інші фінансові зміни, не свідчать про істотну зміну обставин у розумінні ст. 652 ЦК України.

З огляду на зазначене, позивачем не було належним чином доведено, зокрема, наявність істотної зміни обставин, якими сторони керувались при укладенні кредитного договору, а також не доведено того факту, що внаслідок настання цих обставин, позивача значною мірою позбавлено того, на що він розраховував при укладенні Кредитного договору.

Отже, позивачем не доведено одночасної наявності усіх чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, необхідних для внесення змін до договору у зв'язку з істотною зміною обставин.

Враховуючи зазначене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову, оскільки відсутні правові підстави для внесення змін до Кредитного договору № 57ВД від 01.11.2007 року в запропонованій позивачем редакції.

Інших доводів та доказів, які б слугували підставою для скасування судового рішення по даній справі позивачем не наведено.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Обставини, викладені Товариством з обмеженою відповідальністю «Центр управління проектами - Буча» в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 13.06.2017 року по справі № 910/6636/16 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр управління проектами - Буча» задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр управління проектами - Буча» (апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр управління проектами - Буча» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 13.06.2017 року по справі № 910/6636/16 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 910/6636/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді А.І. Мартюк

В.О. Зеленін

Повний текст рішення складено 11.09.2017 року.