ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"11" вересня 2017 р. Справа № 62/254-10

вх. № 8252/4-62

Суддя господарського суду: Суярко Т.Д.

при секретарі судового засідання: Цвіра Д.М.

розглянувши матеріали скарги боржника на бездіяльність державного виконавця (вх.№154 від 12.07.2017 р.) по справі

за позовом Приватного підприємства "ПАП - Сервіс", м. Харків
до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2, м. Харків
про стягнення 5872,45 грн.
за участю представників:

стягувача: не з'явився;

боржника (скаржника): Фелешко С.О. довіреність б/н від 09.07.2047 р.,

ДВС: Ткач Д.М., довіреність № 5/14.6-17 від 10.01.2017р.

ВСТАНОВИВ:

Боржник звернувся до Господарського суду Харківської області із скаргою на бездіяльність державного виконавця (вх..№154 від 12.07.2017 р.), в якій просить Суд зобов'язати Московський ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області скасувати всі арешти, накладені на все майно боржника в межах виконавчого провадження №23446265, відкритого на примусове виконання рішення Суду у даній справі.

Вимоги скарги вмотивовано тим, що вказане виконавче провадження було закрито у зв'язку з відсутністю у боржника майна, втім накладені в межах виконавчого провадження арешти державним виконавцем зняті не були.

Ухвалою Суду від 17.07.2017 р. вказану скаргу було прийнято до розгляду, розгляд скарги призначено в судовому засіданні на 03.08.2017 р.

В судовому засіданні 11.08.2017 р. представник скаржника вимоги скарги підтримав в повному обсязі; пояснив, що накладені в межах виконавчого провадження арешти на майно боржника підлягають скасуванню у зв'язку з ліквідацією стягувача як юридичної особи.

Стягувач правом на участь в судовому засіданні 11.08.2017 р. не скористався, як свідчать відомості з ЄДРПОУ, діяльність стягувача як юридичної особи - припинено.

Державний виконавець заперечував проти задоволення скарги, посилаючись на те, що протиправної бездіяльності в залишенні чинними накладених арештів під час повернення виконавчого документу стягувачу - не було. В судовому засіданні 11.08.2017 р. державний виконавець також пояснив, що навіть у зв'язку з ліквідацією стягувача, у нього відсутні правові підстави для самостійного зняття арешту з майна скаржника, оскільки виконавче провадження наразі є завершеним.

Дослідивши матеріали справи та скарги, Суд зазначає наступне.

Рішенням Суду від 16.11.2010 р. було стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь Приватного підприємства "ПАП-Сервис"470,97 грн. пені, 5401,48 грн. штрафу, 102,00 грн. витрат з оплати державного мита та 236 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

03.12.2010 р. на виконання рішення Суду було видано відповідний наказ.

Як зазначає скаржник (боржник), вказаний наказ було пред'явлено стягувачем до виконання Московському ВДВДС м. Харків ГТУЮ у Харківській області.

21.12.2010 р. державним виконавцем Ткач Д.М. було відкрито виконавче провадження №23446265 з примусового виконання рішення Суду у даній справі з накладенням арешту на майно боржника.

05.12.2013 р., у зв'язку з відсутністю у боржника майна, державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у ВП №23446265.

Скаржник (боржник) стверджує, що державним виконавцем було порушено визначені вимоги законодавства, чинного на момент винесення 05.12.2013 р постанови про повернення виконавчого документа стягувачу - не знято арешт з майна боржника у зв'язку із закінченням ВП №23446265, що й зумовило звернення до Суду із даною скаргою.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, Суд виходить з наступного.

За приписами ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження проводиться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 16.10.2013 р. - чинна редакція на момент винесення 05.12.2013 р постанови про повернення виконавчого документа), виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

З наведенної правової підстави державним виконавцем було повернено стягувачу наказ з примусового виконання рішення Суду у даній справі.

Положення Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 16.10.2013 р.) не передбачали обов'язку державного виконавця скасувати накладені арешти на майно боржника у випадку повернення виконавчого документа стягувачу.

Отже, твердження скаржника (боржника) про бездіяльність державного виконавця щодо скасування накладених арештів на майно боржника (скаржника) при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 05.12.2013р. - є безпідставними та базуються на довільному тлумаченні вимог законодавства.

За приписами ст. 40 чинного Закону України «Про виконавче провадження» та ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 16.10.2013р.), підставами для зняття арешту з майна боржника є винесення державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документа до суду, який його видав, або про закінчення виконавчого провадження.

Підстави для винесення постанови про повернення виконавчого документа до суду, який його видав передбачено ст. 38 чинного Закону України «Про виконавче провадження» (ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 16.10.2013 р.)), а для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження - ст. 39 чинного Закону України «Про виконавче провадження» (ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 16.10.2013 р.)).

Дані ЄДРПОУ та пояснення учасників судового процесу свідчать, що 26.09.2016 р., тобто після винесення державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 05.12.2013р., стягувача як юридичну особу - припинено, що, відповідно до приписів ст.ст. 38 та 40 чинного Закону України «Про виконавче провадження» є підставою для закінчення виконавчого провадження та зняття арешту з майна боржника.

З огляду на наведене вище, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази закінчення виконавчого провадження з примусового виконання рішення Суду у даній справі (№23446265), Суд відмовляє в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 86, 1212 ГПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити з задоволенні скарги Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця (вх.№154 від 12.07.2017 р.).

Суддя Суярко Т.Д.