ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2017 р.Справа № 915/313/17
Одеський апеляційний господарський суд у складі:

Головуючого судді: Принцевської Н.М.;

суддів: Діброви Г.І., Лисенко В.А.;

При серетарі судового засідання ОСОБА_1;

За участю представників сторін:

Від Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом - ОСОБА_2, довіреність №б/н, від 26.04.2016;

від Комунального підприємства Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство - ОСОБА_3, довіреність №05/5/7, від 21.03.2017;

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Южно-Українська АЕС

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.06.2017 року

по справі № 915/313/17

за позовом Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Южно-Українська АЕС

до Комунального підприємства Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство

про зобовязання укласти договір №39378 від 13.02.2017 року

ВСТАНОВИВ

В квітні 2017 року Державне підприємство Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Южно-Українська АЕС (Далі ДП «НАЕК «Енергоатом») звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Комунального підприємства Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство (Далі КП Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство) про зобовязання укласти договір №39378 від 13.02.2017.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 20.06.2017 (Суддя Давченко Т.М.) в задоволенні позовних вимог ДП «НАЕК «Енергоатом» до КП Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ДП «НАЕК «Енергоатом» звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.06.2017 по справі №915/113/17 та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права.

Апелянт зазначає, що відповідач має технічні можливості виконувати тільки частину технологічного процесу водовідведення, а саме: здійснювати відведення (транспортування) стічних вод.

Скаржник вважає наполягання відповідача на укладання договору на водовідведення безпідставними, оскільки комунальна послуга надається тільки в частині транспортування стічних вод.

На думку ДП «НАЕК «Енергоатом», такі дії відповідача свідчать про бажання КП Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство отримувати кошти за послуги, які фактично ним не надаються.

Крім того, в апеляційній скарзі позивач посилається на ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та зазначає, що залежно від функціонального призначення, житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо), з огляду на що перелік послуг не є вичерпним, що свідчить про наявність можливості для укладення договору виключно на транспортування стічних вод.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 13.07.17 апеляційну скаргу ДП «НАЕК «Енергоатом» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.06.2017 по справі №915/113/17 прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 11.09.2017.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі .

Представник відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги, наполягав на залишенні рішення суду першої інстанції без змін, а скарги без задоволення.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин, повторно розглядає матеріали господарської справи та викладені в апеляційній скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач відправив на адресу відповідача для укладення проект договору №39378 від 13.02.2017 на надання послуг по транспортуванню стічних вод ОРК Іскра та об'єктів Гідрокомплексу від колодязя КК-231-А через КНС-3 до камери КМК-3 на напірному каналізаційному колекторі місто-ОСГПК з додатками №№ 1-3 до нього. (а.с. 14-22)

З огляду на наявну в матеріалах справи Ліцензію Національної комісієї, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 22.04.2015 №287995 позивач здійснює господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення в м. Южноукраїнську. (а.с. 23)

Вироблені комунальні послуги з водопостачання позивач реалізовує відповідачу, який має на балансі комунальні мережі та за плату постачає комунальні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення споживачам м. Южноукраїнськ.

Як зазначається позивачем та не заперечується відповідачем, у промисловій зоні м.Южноукраїнськ, а саме в районі Гідрокомплексу та ОРК Іскра загальний технологічний процес водовідведення здійснюється двома різними субєктами господарювання, на балансі яких знаходяться відповідні обєкти, а саме: відповідач здійснює відведення (транспортування) стічних вод, а позивач, на підставі укладеного з КП Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство договору від 21.12.2016 №222 на видаляння та обробляння стічних вод, за допомогою власних очисних споруд здійснює очищення стічних вод згідно Правил технічної експлуатації систем водопостачання та водовідведення населених пунктів України, затверджених наказом від 05.07.1995 №30 Державного комітету України по житлово-комунальному господарству, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 21.07.1995 за №231/767.

У вищезазначених Правилах, зокрема у розділі 13, зазначено, що очистка стічних вод складається з механічної та біологічної очистки, знезараження, доочистки води в біоставках

Вказаними Ліцензійними умовами передбачено, що водовідведення включає і транспортування стічних вод, визначаючи його як процес переміщення стічних вод до і після їх очищення системою трубопроводів, каналів або лотків і споруд на них для збирання та відведення з одного місця до оброблення кеку та/або відводу у водний обєкт (п.1.3 Ліцензійних умов).

Таким чином, на думку позивача, відповідач має технічні можливості виконувати і виконує тільки частину технологічного процесу водовідведення, а саме: здійснює лише транспортування стічних вод обєктів Гідрокомплексу та ОРК Іскра, з огляду на що і було запропоновано КП Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство укласти Договір на надання послуг по транспортуванню стічних вод №39378 від 13.02.2017.

Відповідач, не погоджуючись із запропонованими позивачем умовами вказаного договору, супровідним листом №03/478 від 15.03.2017 направив позивачу договір №39378 від 13.02.2017 з двома примірниками протоколу розбіжностей від 14.03.2017 до зазначеного договору.

В протоколі розбіжностей, який наявний в матеріалах справи відповідач вказав:

· В п.п. 1.1, 1.2, 2.1, 2.3, 3.1.1, 3.2.5, 3.3.1, 8.3 Договору та Додатках №№ 1,2,3 в назві договору, по тексту договору та в додатках слова транспортування змінити на водовідведення;

· П.п. 3.1.8, 3.1.9 Договору відносно вимог ЗУ Про запобігання корупції виключити;

· П.п. 4.2, 4.3 Договору відносно розподілу та уточнення між сторонами відповідальності п. 4.2 Договору змінити та п. 4.3 Договору виключити;

· П. 4.8 Договору відносно зменшення ціни договору на суму ПДВ за несвоєчасність реєстрації у ЄРПН виключити;

· П.п. 4.9, 4.10 Договору відносно відповідальності відповідно до ЗУ Про запобігання корупції виключити;

· Абз. 2 п. 7.1 та п. 7.3 Договору викласти в редакції Відповідача;

· Абз. 2 п. 8.3 та абз. 3 п. 8.3 Договору виключити;

· Додатки №№ 2,3 до Договору виключити.

Відмова відповідача укласти договір в редакції позивача від 13.02.2017 стала підставою для звернення ДП «НАЕК «Енергоатом» до Господарського суду Миколаївської області з позовом про зобов'язання укласти договір.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову та вважає рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.06.2017 законним, обґрунтованим та таким, що відповідає приписам чинного законодавства, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про житлово-комунальні послуги житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; виробник суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги.

Статтею 13 Закону України Про житлово-комунальні послуги закріплено поділ житлово-комунальних послуг залежно від їх функціонального призначення, згідно з яким до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги: централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо.

Відповідно до ст. 19 вказаного Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для обєктів усіх форм власності є субєкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для обєктів усіх форм власності є субєкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.

Законом України Про питну воду та питне водопостачання визначено, що централізоване водовідведення це господарська діяльність із відведення та очищення комунальних та інших стічних вод за допомогою комплексу обєктів, споруд, колекторів, трубопроводів, повязаних єдиним технологічним процесом. ч. 1 ст. 1 Закону

Із зазначеною нормою кореспондуються приписи абз. 6 п. 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, згідно яких централізоване водовідведення послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у відведенні стічних вод, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових централізованих систем водовідведення.

Система централізованого водовідведення (каналізація) комплекс обєктів, споруд, колекторів, звязаних єдиним технологічним процесом відведення та очищення комунальних та інших стічних вод населених пунктів (абз. 10 пп. 1.3 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення, затверджених постановою НКРЕКП від 10.08.2012 №279 та зареєстрованих у Мінюсті України 31.08.2012 за № 1468/21780).

Згідно Міських правил приймання стічних вод м. Южноукраїнськ, вони поширюють свою дію на підприємства, що мають на балансі системи міського водопроводу та каналізації (Водоканали), та на всі підприємства, установи, організації незалежно від форм власності й відомчої належності, які скидають свої стічні води в системи каналізації міста, підприємства, що будуються і реконструюються, та фізичних осіб (Абонентів). Водоканалами, тобто виконавцями послуг з водовідведення, у м. Южноукраїнську вважаються КП Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство та ДП «НАЕК «Енергоатом» (п. 1.3 Міських правил приймання стічних вод).

Статтями 30, 31 Закону України Про житлово-комунальні послуги закріплено принципи державного регулювання цін/тарифів на житлово-комунальні послуги та порядок формування та затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду звертає увагу на те, що тарифу на транспортування стічних вод законодавством не затверджено, що унеможливлює розрахунок за послуги по транспортуванню стічних вод.

Специфіка правовідносин сторін щодо відведення полягає в тому, що відповідач КП Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство не може самостійно здійснювати очистку стічних вод, оскільки не має відповідної інфраструктури, але здійснює її через позивача ДП «НАЕК «Енергоатом», який надає підприємству послуги з очищення стічних вод на оплатній основі на договірних засадах. .До структури тарифів, затверджених відповідачем, входить такий показник як витрати на очищення стічних вод іншими підприємствами.

Крім того, пунктом 1 ч. 2 ст. 22 Закону України Про житлово-комунальні послуги передбачено, що виробник зобов'язаний укласти договір з виконавцем (споживачем) про умови надання житлово-комунальних послуг.

Приписами ч. 3 ст. 179 ГК України визначено, що укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

З огляду на зазначене, судова колегія Одеського апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що відповідач надає житлово-комунальні послуги з водовідведення в їх комплексі, передбаченому чинним законодавством та від надання яких він не має права відмовитися.

Колегія суддів зазначає, що обов'язковість укладення договору на транспортування стічних вод (окремо від договору про надання житлово-комунальних послуг з водовідведення) не передбачена законодавством.

Такий договір може бути укладеним лише за згодою сторін, а також за наявності домовленості між ними і погодженням істотних умов такого договору.

Зокрема, в ст. 3 Цивільного кодексу України наведено перелік основних засад цивільного законодавства, до яких відноситься такий принцип, як «свобода договору».

Статтею 6 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства, та врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Крім того, у ст. 627 Цивільного кодексу України закріплено принцип свободи договору, оскільки відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами статей 11, 12 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договір та інший правочин. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Статтями 202, 203 Цивільного кодексу України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, волевиявлення учасника якого має бути вільним та відповідати його внутрішній волі.

Частиною 8 ст. 181 Господарського кодексу України передбачено, що у разі, якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним, тобто, таким, що не відбувся.

Крім того, частиною 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Зокрема, у справі № 915/14/15 при розгляді спору між тими ж сторонами судами встановлено, що рішенням Южноукраїнської міської ради Миколаївської області №117 від 25.03.2003 КП Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство визначено виконавцем послуг водопостачання, теплопостачання та водовідведення по місту Южноукраїнськ.

14.06.2012 між КП Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство (виконавець) та ДП НАЕК Енергоатом (споживач) укладено договір про надання послуг по водовідведенню № 050-07/1305/1.

Умовами договору передбачено, що виконавець зобовязується надавати споживачу послуги з відведення стічних вод по обєктам гідрокомплексу та профілакторію ОРК Іскра, а споживач зобовязується своєчасно здійснювати оплату за надані послуги на умовах даного Договору.

У звязку із закінченням 15.09.2012 строку дії зазначеного договору, 20.09.2012 КП Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство запропонувало ДП НАЕК Енергоатом укласти договір Про надання послуг по водовідведенню на новий термін.

Вказаний договір не було укладено, однак, обумовлені ним послуги з водовідведення комунальне підприємство продовжувало надалі надавати, що і стало підставою рішення суду у справі № 915/14/15 про стягнення з ДП НАЕК Енергоатом на користь КП Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство 479305,55 грн. матеріальної шкоди у вигляді ненадходження грошових коштів за надані послуги водовідведення за встановленим виконавчим комітетом Южноукраїнської міської ради тарифом.

Судова колегія звертає увагу на те, що судом відхилено доводи ДП НАЕК Енергоатом стосовно того, що послуги, які надає відповідач, є виключно транспортуванням стічних вод.

Надалі ДП НАЕК Енергоатом продовжувало скидати стічні води в каналізаційну мережу м. Южноукраїнськ, внаслідок чого 11.07.2016 КП Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовом до нього про стягнення вартості скинутих стічних вод у пятикратному розмірі встановленого тарифу за весь обсяг скинутих за час відсутності договору стічних вод, а саме за період з 01.10.2014 по 01.07.2016 на загальну суму 3679125,98 грн. та зобовязання відповідача припинити скидання стічних вод від обєктів та сторонніх організацій до моменту укладення договору на водовідведення.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 24.03.2017 по справі 915/760/16, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 14.06.2017, позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з ДП НАЕК Енергоатом на користь КП Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство 1970743,50 грн. вартості скинутих стічних вод у пятикратному розмірі встановленого тарифу за період з 01.10.2014 по 31.12.2015, в решті позовних вимог відмовлено.

При прийнятті вказаного рішення, суд зазначив, що до структури тарифів, затверджених КП Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство, входить такий показник як витрати на очищення стічних вод іншими підприємствами.

Таким чином, той факт, що очищення стічних вод від обєктів гідрокомплексу та профілакторію Іскра здійснює ДП НАЕК Енергоатом вказує на наявність у нього права на відшкодування вказаних витрат за рахунок відповідача, але не може бути підставою для відмови в оплаті останньому послуг з водовідведення, за умови відсутності у сторін інших договірних відносин щодо спірного обєкту.

Крім того, у справі № 915/1176/16 між тими ж сторонами постановою Одеського апеляційного господарського суду від 29.05.2017 відмовлено в позові ДП НАЕК Енергоатом КП Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство про визнання договору від 01.09.2016 №38381 надання послуг транспортування стічних вод, укладеним у редакції, запропонованій позивачем.

Так, з огляду на вищезазначене, оскільки укладення договору на послуги транспортування чинним законодавством не передбачено, а також зважаючи на відсутність у відповідача волевиявлення на укладення договору №38381 від 01.09.2015, запропонованому позивачем, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги судовою колегією розглянуті і відхилені, як такі, що спростовуються вищевикладеним.

Таким чином, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду підтримує висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що норми чинного законодавства місцевим господарським судом застосовані правильно, рішення відповідає приписам матеріального та процесуального права, а мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

За таких обставин, апеляційна скарга ДП «НАЕК «Енергоатом» задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.06.2017 року по справі №915/313/17 залишається без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Южно-Українська АЕС на рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.06.2017 року по справі №915/313/17 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.06.2017 року по справі №915/313/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Н.М. Принцевська

Судді: Г.І. Діброва

ОСОБА_4