ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2017 р.Справа № 916/1544/17

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі Г.С. Граматик

за участю представників:

від позивача - не з'явився,

від відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю „Будівельна компанія „Чорномор'є Плюс" про стягнення заборгованості в сумі 69000,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю „Будівельна компанія „Чорномор'є Плюс" про стягнення заборгованості за договором оренди вантажопідіймального баштового крану № КБ-10-10/16 від 10.10.2016 р. в сумі 69000,00 грн., посилаючись на наступне.

10 жовтня 2016 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (орендодавець) та ТОВ „Будівельна компанія „Чорномор'є Плюс" (орендар) укладено договір оренди вантажопідіймального баштового крану №-10-10/16, відповідно до п. 1.1 якого орендар прийняв в тимчасове оплатне користування вантажопідіймальний баштовий кран КБ-403 А зав. № 174, реєс. № 13098, який є об'єктом власності орендодавця.

Як вказує позивач, згідно акту прийому-передачі вантажопідіймального баштового крану КБ-403 А зав. № 174, реєс. № 13098, від 10 жовтня 2016 року та відповідно до п. 3.3 договору орендодавець передав орендарю механізм в технічно-робочому (справному) стані, попередивши про всі особливі властивості вантажопідіймального баштового крану, на території будівельного майданчика ЖК „Нова Європа" за адресою: с. Іллічанка, Комінтернівського району, Одеської області.

Відповідно до п. 6.1 договору орендар сплачує орендну плату на розрахунковий рахунок

орендодавця за час користування орендованим механізмом починаючи з 11 жовтня 2016 року.

Згідно п. 6.2 договору загальна сума орендної плати за строк оренди механізму визначений в п. 4.1 договору складає 50000,00 грн.

Окрім цього, згідно п. 4.2 договору за згодою сторін даний договір може бути пролонгований на визначений строк з урахуванням розміру орендної плати у розмірі

30000,00 грн. за один пролонгований календарний місяць на час пролонгації шляхом підписання додаткової угоди.

Також між сторонами підписано додаткові угоди до договору, а саме: додаткова угода № 1 від 31.12.2016 р. строком на 2 місяці з 01.01.2017 р. по 28.02.2017 р.; додаткова угода № 2 від 28.02.2017 р. строком на 2 місяці з 01.03.2017 р. по 30.04.2017 р.; додаткова угода № 3 від 30.04.2017 р. строком на 14 днів з 01.05.2017 р. по 14.05.2017 р.

Відповідно до п.п. 6.7-6.9 договору орендодавець зобов'язаний здійснити оплату орендної плати на час пролонгації договору, а саме з 01.01.2017 р. по 14.05.2017 р. на загальну суму 134000,00 грн.

За ствердженнями позивача, ним повністю виконані прийняті на себе зобов'язання в частині надання в оренду вантажопідіймального баштового крану на загальну суму 184000,00 грн., що підтверджується:

- актом № 7 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.10.2016 року на суму без ПДВ - 12345,90 грн.;

- актом № 8 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.11.2016 року на суму без ПДВ- 18518,40 грн.;

- актом № 9 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.12.2016 року на суму без ПДВ - 19135,70 грн.;

- актом № 1 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.01.2017 року на суму без ПДВ - 30000,00 грн.;

- актом № 3 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 28.02.2017 року на суму без ПДВ - 30000,00 грн.;

- актом № 5 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.03.2017 року на суму без ПДВ - 30000,00 грн.;

- актом № 7 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.04.2017 року на суму без ПДВ - 30000,00 грн.;

- актом № 9 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 14.01.2017 року на суму без ПДВ - 14000,00 грн.

Однак, як зазначає позивач, відповідач свої зобов'язання в частині п.п. 6.7-6.9 договору виконав лише частково, а саме в розмірі 65000,00 грн. Так, згідно з актом звіряння взаємних розрахунків станом на 31.05.2017 р. у відповідача перед позивачем існує заборгованість в розмірі 69000, 00 грн.

Наразі позивач вказує, що неодноразове звертався до відповідача з вимогою погасити заборгованість та в подальшому своєчасно здійснювати орендну плату, що підтверджується листами-повідомленнями: від 17.02.2017 р. за вхід. № 73 від 17.02.2017 р.; від 31.03.2017 р. вхід. № 82 від 31.03.2017 р.; від16.05.2017 р. за вхід. № 86 від 16.05.2017 р.

Відповідно до п. 12.2 договору дія останнього закінчилась 14 травня 2017 р.

Так, позивач зазначає, що 15 травня 2017 р. він, керуючись п.12.2.1 договору, виконав демонтаж механізму з території будівельного майданчика ЖК «Нова Європа» за адресою: с. Іллічанка Комінтернівського району Одеської області. Проте, за ствердженнями позивача, станом на 30 червня 2017 року відповідач відмовляється виконувати свої договірні зобов'язання в частині п.п. 6.7-6.9 договору.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 03.07.2017 р. позовну заяву ФОП ОСОБА_1 прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 916/1544/17, при цьому справу призначено до розгляду в засіданні суду.

Відповідач у відзиві на позовну заяву (а.с. 61-63) зазначив, що пред'явлений позов подано без додержання вимог ст. 54 ГПК України, оскільки у відповідності до п. 5, п. 6 ч. 2 ст. 54 ГПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство, на підставі якого подається позов; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися. Так, відповідач зазначає, що ні обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються чи оспорюються, ні відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору позивачем не додано до позовної заяви. Також відповідач вважає, що на даний час відсутній спір про право, оскільки позивачем не здійснено заходів досудового врегулювання. Крім того, відповідач вважає, що позивач не обґрунтував та не підтвердив належними та допустимими доказами наявність у відповідача вини для відшкодування збитків в порядку регресу. Поряд з цим відповідач стверджує, що надані позивачем в якості доказів листи-повідомлення від 17.02.2017 р., 31.03.2017 р. та 16.05.2017 р. є неналежними, оскільки адресатом таких листів є зовсім інша юридична особа - ТОВ «Панстрой», яке не має ніякого відношення ні до ТОВ „Будівельна компанія „Чорномор'є Плюс", ні до договірних відносин ТОВ „Будівельна компанія „Чорномор'є Плюс" та ФОП ОСОБА_1 До того ж відповідач зазначає, що 08.09.2017 р. останнім було перераховано позивачу за оренду баштового крану 14000,00 грн. Наразі відповідач зазначає, що Товариство не відмовляється сплачувати заборгованість (якщо така наявна) у випадку доведення позивачем надання послуг в повному обсязі та при врегулювання спору в досудовому порядку з проведенням звіряння взаємних розрахунків.

Розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.

10 жовтня 2016 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Будівельна компанія „Чорномор'є Плюс" (орендар) укладено договір оренди вантажопідіймального баштового крану №-10-10/16 (а.с. 9-13), відповідно до п. 1.1 якого позивач як орендодавець передає, а відповідач як орендар приймає в тимчасове оплатив користування вантажопідіймальний баштовий кран КЕ-403 А зав. № 174, реєс. № 13098 (механізм), який є об'єктом власності орендодавця. Також в п. 1.1 зазначено, що орендар використовує отриманий за цим договором вантажопідіймальний баштовий кран у власній господарській діяльності та за його цільовим призначенням.

Згідно п. 1.2 договору найменування вантажопідіймального баштового крану, яке передається орендарю за цим договором, його комплектність, технічні характеристики зазначаються в акті прийому-передачі, який є додатком та є невід'ємною частиною цього договору. Акт прийому-передачі підписується сторонами договору та є документом, який свідчить про факт і дату передачі вантажопідіймального баштового крану КБ-403 А зав. № 174, реєс. № 13098 орендарю.

За умовами п. 1.3 договору вантажопідіймальний баштовий кран, який є предметом даного договору, належать орендодавцю на підставі права приватної власності, що підтверджує довідка Головного управління Держпраці в Одеській області № 15/16.1/06-0900 від 21.10.2015 р.

Пунктом 3.1 договору встановлено, що при передачі орендарю вантажопідіймального баштового крану за цим договором сторони підписують акт прийому-передачі, який містить наступні необхідні умови: дата підписання акту, яка засвідчує дату передачі механізму орендарю, назва механізму та його опис.

Відповідно до п. 3.2 договору орендодавець зобов'язаний протягом 1-денного строку з моменту підписання договору власними силами та коштами, передати, а орендар прийняти орендований механізм та підписати акт прийому-передачі.

Згідно п. 3.3 договору орендодавець передає орендарю механізм в технічно робочому (справному) стані, попередивши про всі особливі властивості вантажопідіймального баштового крану, на території будівельного майданчика ЖК «Нова Європа» за адресою: с. Ілічанка (до 2016 р. Іллічівка), Комінтернівського району, Одеської області.

За умовами п. 4.1 договору строк оренди вантажопідіймального баштового крану за договором становить з 11.10.2016 р. по 31.12.2016 р. Орендар вправі повернути об'єкт оренди (механізм) достроково.

Відповідно до п. 4.2 договору за згодою сторін даний договір може бути пролонгований на визначений строк з урахуванням розміру орендної плати у розмірі 30000,00 грн. за один календарний місяць на час пролонгації шляхом підписання додаткової угоди.

У випадку повернення орендарем механізму раніше закінчення строку оренди, орендна плата сплачується пропорційно кількості днів користування вантажопідіймальним баштовим краном. При цьому у разі здійснення орендарем надмірної оплати орендодавець зобов'язуєтеся повернути орендарю такі надмірно сплачені останнім грошові кошти за оренду механізму.

Пунктом 5.1 договору встановлено, що повернення (в тому числі демонтаж) вантажопідіймального баштового крану здійснюється орендодавцем власними силами та за власний рахунок.

Відповідно до п. 5.2 договору при поверненні орендарем механізму орендодавцю уповноважені представники сторін (сторони) здійснюють огляд його технічного стану.

Пунктом 5.3 договору передбачено, що за наслідками огляду технічного стану механізму уповноважені представники сторін (сторони) підписують акт прийому-передачі вантажопідіймального баштового крану.

За умовами п. 5.4 договору підтвердженням факту повернення орендованого майна орендодавцю є відповідним чином складений та підписаний акт повернення вантажопідйомного баштового крану. У випадку відмови або неприбуття орендодавця до підписання акту, представник орендаря робить про це відмітку в акті і останній вважається погодженими та підписаним сторонами.

Пунктом 6.1 договору встановлено, що орендар сплачує орендну плату на розрахунковий рахунок орендодавця за час користування орендованим механізмом починаючи з 11 жовтня 2016 р.

Відповідно до п. 6.2 договору загальна сума орендної плати за строк оренди механізму визначений в п. 4.1 договору складає 50000,00 грн.

За умовами п. 6.3 договору оплата орендної плати проводиться в національній валюті України. Орендар здійснює плату передбачену в п. 6.2 договору наступному порядку:

- орендар зобов'язується здійснити оплату орендної плати в розмірі 25000,00грн. до 12 жовтня 2016 року (п. 6.3.1);

- орендар зобов'язується здійснити оплату орендної плати в розмірі 25000,00 грн. до 20 листопада 2016 року (п. 6.3.2).

Відповідно до п. 6.4 договору орендна плата вноситься орендарем в безготівковій формі на рахунок орендодавця на підставі та в розмірі згідно умов договору.

Пунктом 6.5 договору встановлено, що орендна плата включає в себе витрати на доставку.

Відповідно до п. 6.6 договору амортизаційні відрахування на орендований вантажопідіймальний баштовий кран не нараховуються та не здійснюються орендарем.

Пунктом 9.1 договору передбачено, що у випадку порушення зобов'язань, що виникають з цього договору, сторони несуть відповідальність визначену договором та (або) чинним в Україні законодавством.

Згідно п. 9.2 договору порушенням останнього є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом договору.

Відповідно до п. 9.6 договору у разі необґрунтованого порушення орендарем умов орендної плати, орендодавець має і право зупинити роботу механізму до моменту відшкодування заборгованості.

Згідно п. 9.7 договору у разі необґрунтованого порушення орендарем умов орендної плати, орендодавець має право достроково розірвати в односторонньому порядку даний договір шляхом письмового повідомлення про розірвання договору у двохденний строк.

За умовами п. 9.8 договору у разі розірвання останнього відповідно до п. 9.6, п. 9.7 цього договору з вини орендаря, орендодавець реалізує своє право власника та демонтує і вивозить механізм з будівельного майданчика, при цьому орендар зобов'язується не перешкоджати своїми діяннями (дії або бездіяльність) відносно і демонтажу та вивезення механізму, а також супутнього обладнання належного орендодавцю.

Орендар гарантує відсутність залучення третьої особі для здійснення перешкод у разі виконання першої частини цього пункту.

Відповідно до п. 11.1 договору поточний ремонт та обслуговування вантажопідіймального баштового крану здійснюється за рахунок орендаря.

Пунктом 11.3 договору встановлено, що страхування вантажопідйомного баштового крану здійснюється орендодавцем за його рахунок.

За умовами п. 12.1 договору останній вважається укладеним та набирає чинності з 11 жовтня 2016 року.

Відповідно до п. 12.2 договору строк останнього починає свій перебіг у момент, визначений у п. 12.1 договору та закінчується 31 грудня 2016 р.

Згідно п. 12.3 договору якщо інше прямо не передбачено цим договором або чинним законодавством України, зміни у договір можуть бути внесені тільки за домовленістю сторін, яка оформлюється додатковою угодою до цього договору.

У п. 12.4 договору вказано, що термін дії договору може бути пролонговано за взаємною згодою сторін, що оформляється додатковою угодою, яка підписується сторонами, з урахуванням п. 4.2 цього договору.

Як свідчать матеріали справи, між сторонами були підписані додаткові угоди до вказаного договору оренди щодо його пролонгації, а саме:

- додатковою угодою № 1 від 31.12.2016 р. (а.с. 15) договір продовжено строком на 2 місяці з 01.01.2017 р. по 28.02.2017 р.; також сторонами змінені положення п.12.2 договору, виклавши його в такій редакції: « 12.2 Строк договору починає свій перебіг у момент визначений у п. 12.1 цього договору, а закінчується 28 лютого 2017 р.»;

- додатковою угодою № 2 від 28.02.2017 р. (а.с. 16) договір продовжено строком на 2 місяці з 01.03.2017 р. по 30.04.2017 р.; також сторонами викладено у новій редакції п. 12.2 договору: „Строк договору починає свій перебіг у момент визначений у п. 12.1 цього договору, а закінчується 30 квітня 2017 р.»;

- додатковою угодою № 3 від 30.04.2017 р. (а.с. 17) договір продовжено строком на 14 днів з 01.05.2017 р. по 14.05.2017 р.; також сторонами викладено у новій редакції п. 12.2 договору: „Строк договору починає свій перебіг у момент визначений у п. 12.1 цього договору, а закінчується 14 травня 2017 р.», та доповнено договір п. 12.2.1 „Орендар виконує демонтаж механізму не пізніше 15 травня 2017 р.".

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 173 ГК України встановлено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Частиною 1 ст. 174 ГК України встановлено, що господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Так, укладений між сторонами по справі договір оренди є підставою для виникнення у сторін за цим договором господарських зобов'язань відповідно до ст.ст. 173, 174 ГК України (ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України), і згідно ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання його сторонами.

Згідно ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ст. 759 ЦК України).

За користування майном з наймодавця справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України).

Також в силу ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно ч. 6 названої статті до відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов вказаного договору оренди 10.10.2016 р. сторони підписали акт прийому-передачі вантажопідіймального баштового крану КБ-403 А зав. № 174, реєс. № 13098 (а.с. 14), відповідно до якого позивач передав, а відповідач прийняв механізм в технічно-робочому (справному) стані, попередивши про всі особливі властивості вантажопідіймального баштового крану, на території будівельного майданчика ЖК „Нова Європа" за адресою: с. Іллічанка, Комінтернівського району, Одеської області. При цьому в акті вказано, що сума орендної плати становить 50000,00 грн.

За статтею 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.

Так, прийняття позивачем від відповідача в оренду вказаного в акті прийому-передачі майна є підставою виникнення у відповідача зобов'язання сплачувати за оренду цього майна на умовах, вказаних в договорі № КБ-10-10/16 від 10.10.2016 р.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно додаткової угоди № 1 від 31.12.2016 р. до договору оренди № КБ-10-10/16 від 10.10.2016 р. орендодавець і орендар погодилися змінити положення п. 6.2 договору, виклавши його в такій редакції: "6.2 Загальна сума орендної плати за строк оренди механізму з 11.10.2016 р. по 31.12.2016 р. складає 50000,00 грн." Також сторонами погоджено та доповнено договір пунктом 6.7 змісту: "6.7 Орендар зобов'язується здійснити оплату орендної плати, на час пролонгації договору, а саме з 01.01.2017 р. по 28.02.2017 р. в розмірі 30000,00 грн. за кожен пролонгований місяць, після підписання актів здачі-приймання робіт (наданих послуг). У випадку повернення орендарем механізму раніше закінчення строку оренди, орендна плата сплачується пропорційно кількості днів користування вантажопідіймальним баштовим краном. При цьому у разі здійснення орендарем надмірної оплати орендодавець зобов'язується повернути орендарю такі надмірно сплачені останнім грошові кошти за оренду механізму."

Згідно додаткової угоди № 2 від 28.02.2017 р. до договору оренди № КБ-10-10/16 від 10.10.2016 р. сторонами доповнено договір пунктом 6.8 наступного змісту: "6.8 Орендар зобов'язується здійснити оплату орендної плати, на час пролонгації договору, а саме з 01.03.2017 р. по 30.04.2017 р. в розмірі 30000,00 грн. за кожен пролонгований місяць, після підписання актів здачі-приймання робіт (наданих послуг). У випадку повернення орендарем механізму раніше закінчення строку оренди, орендна плата сплачується пропорційно кількості днів користування вантажопідіймальним баштовим краном. При цьому у разі здійснення орендарем надмірної оплати орендодавець зобов'язується повернути орендарю такі надмірно сплачені останнім грошові кошти за оренду механізму".

Згідно додаткової угоди № 3 від 30.04.2017 р. до договору оренди № КБ-10-10/16 від 10.10.2016 р. сторонами доповнено п. 6.9 вказаного договору наступного змісту: "6.9 Орендар зобов'язується здійснити оплату орендної плати, на час пролонгації договору, а саме з 01.05.2017 р. по 14.05.2017 р. в розмірі 14000,00 грн. за кожен пролонгований місяць, після підписання актів здачі-приймання робіт (наданих послуг). У випадку повернення орендарем механізму раніше закінчення строку оренди, орендна плата сплачується пропорційно кількості днів користування вантажопідіймальним баштовим краном. При цьому у разі здійснення орендарем надмірної оплати орендодавець зобов'язується повернути орендарю такі надмірно сплачені останнім грошові кошти за оренду механізму."

Ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Так, з матеріалів справи вбачається, що за період використання відповідачем орендного майна впродовж дії договору з 10.10.2016 р. по 14.05.2017 р. сторонами складено та підписано акти наданих послуг по оренді майна на загальну суму 184000,00 грн., у т.ч.:

- актом № 7 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.10.2016 року на суму без ПДВ - 12345,90 грн. (а.с. 18);

- актом № 8 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.11.2016 року на суму без ПДВ - 18518,40 грн. (а.с. 19);

- актом № 9 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.12.2016 року на суму без ПДВ - 19135,70 грн. (а.с. 20);

- актом № 1 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.01.2017 року на суму без ПДВ - 30000,00 грн. (а.с. 21);

- актом № 3 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 28.02.2017 року на суму без ПДВ - 30000,00 грн. (а.с. 22);

- актом № 5 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.03.2017 року на суму без ПДВ - 30000,00 грн. (а.с. 23);

- актом № 7 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.04.2017 року на суму без ПДВ - 30000,00 грн. (а.с. 24);

- актом № 9 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 14.05.2017 року на суму без ПДВ - 14000,00 грн. (а.с. 25).

При цьому відповідно до п.п. 6.7-6.9 договору відповідач був зобов'язаний здійснити орендну плату на час пролонгації договору, а саме за період з 01.01.2017 р. по 14.05.2017 р. на

загальну суму 134000,00 грн. До того ж закінчення терміну орендних правовідносин 14.05.2017 р. не звільняє відповідача від обов'язку сплати орендних платежів у повному обсязі за час користування відповідачем орендованого майна.

Однак, як зазначив позивач у позові, відповідач свої зобов'язання в частині п.п. 6.7-6.9 договору виконав лише частково, а саме в розмірі 65000,00 грн., у зв'язку з чим у відповідача вникла заборгованість перед позивачем в розмірі 69000,00 грн., яка підтверджена складеним між сторонами актом звірки взаємних розрахунків станом на 31.05.2017 р. (а.с. 26).

Між тим, як з'ясовано судом, під час розгляду справи відповідачем 08.09.2017 р. було сплачено на користь позивача за оренду баштового крану згідно договору № КБ-10-10/16 від 10.10.2016 р. суму в розмірі 14000,00 грн., про що свідчить надана відповідачем до суду засвідчена копія платіжного доручення № 3332 від 08.09.2017 р. (а.с. 67).

Як зазначено в п. 4.4. Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011 р. „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Враховуючи те, що вказана сплата на суму 14000,00 грн. була здійснена відповідачем 08.09.2017 р. після порушення судом провадження у справі, суд доходить до висновку про те, що предмет спору по справі - заборгованість у вказаній частині припинив існування в процесі розгляду справи.

Відповідно до п. 11 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

З огляду на те, що предмет спору у справі в частині вимог позивача про стягнення заборгованості на суму 14000,00 грн. відсутній, суд вважає за необхідне припинити провадження у справі в частині позовних вимог ФОП ОСОБА_1 до ТОВ „Будівельна компанія „Чорномор'є Плюс" про стягнення боргу в сумі 14000,00 грн.

Докази сплати відповідачем решти суми заборгованості з орендної плати в розмірі 55000,00 грн. (69000,00 грн. - 14000,00 грн.) відповідно до умов спірного договору в матеріалах справи відсутні. Адже частиною другою статті 22 ГПК України передбачено, що сторони мають право подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання тощо; обґрунтовувати свої вимоги і заперечення поданими суду доказами (ч. 2 ст. 43 ГПК України), якими в силу ст. 32 ГПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Наразі несплатою відповідачем на користь позивача вказаної суми орендної плати в розмірі 55000,00 грн. за оренду баштового крану згідно договору № КБ-10-10/16 відповідач порушив умови вказаного договору, що є недопустимим згідно ст. 525 Цивільного кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 55000,00 грн. При цьому наведені відповідачем у відзиві на позов доводи стосовно відсутності спору про право суд вважає безпідставними, оскільки спір між сторонами виник з приводу невиконання відповідачем умов договору оренди, внаслідок чого позивач не отримав кошти, на які розраховував при укладенні договору. Щодо посилань відповідача на можливість ним сплати заборгованості у випадку доведення позивачем надання послуг в повному обсязі, слід зазначити, що матеріалами справи підтверджено факт надання позивачем згідно наданих позивачем актів надання послуг, що не спростовано відповідачем належними доказами. Інші заперечення на позов судом до уваги не приймаються, оскільки не спростовують вищенаведені висновки суду про наявність у відповідача обов'язку сплатити за оренду крану та неналежне виконання цього обов'язку останнім.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Вказані положення ЦК кореспондуються з положеннями ст. 20 ГК України.

Таким чином, оцінюючи надані сторонами докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 обґрунтовані та відповідають вимогам чинного законодавства і фактичним обставинам справи, однак підлягають частковому задоволенню у зв'язку з частковою сплатою відповідачем заборгованості.

У зв'язку з тим, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача та рішення частково відбулось на користь позивача, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при подачі позову та розгляд справи, покладаються на відповідача, виходячи із заявленої до стягнення суми боргу, у урахуванням частково сплаченої відповідачем після подання позову. Так, в п. 4.7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. № 7 „Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" зазначено, що у застосуванні положень ст. 49 ГПК суду слід виходити з широкого розуміння даної норми, маючи на увазі, що передбачені нею наслідки можуть наставати і в разі неправомірної бездіяльності винної особи, яка не вжила заходів до поновлення порушених нею прав і законних інтересів іншої особи (зокрема, ухилялася від задоволення її заснованих на законі вимог), що змусило останню звернутися за судовим захистом. Так, якщо зменшення позивачем розміру позовних вимог пов'язане з частковим визнанням та задоволенням позову відповідачем після подання позову, то судовий збір у відповідній частині покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю „Будівельна компанія „Чорномор'є Плюс" про стягнення заборгованості в сумі 69000,00 грн. задовольнити частково.

2. СТЯГНУТИ з Товариства з обмеженою відповідальністю „Будівельна компанія „Чорномор'є Плюс" (65762, Одеська область, Комінтернівський район, с. Крижанівка, вул. Миколаївська дорога, буд. 3; ; р/р 4049 в Південне ГРУ ПАТ «ПриватБанк", МФО 328704) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідент.код НОМЕР_1; р/р НОМЕР_2 в ПАТ КБ «ПриватБанк», МФО 328704) заборгованість по орендній платі в сумі 55000/п'ятдесят п'ять тисяч/грн. 00 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600/одна тисяча шістсот/грн. 00 коп.

3. Припинити провадження в частині позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю „Будівельна компанія „Чорномор'є Плюс" про стягнення заборгованості в сумі 14000,00 грн.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 18 вересня 2017 р.

Суддя В.С. Петров