РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2017Справа №910/10970/17
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Київського міського центру зайнятості
до проГоловного управління Національної поліції України у місті Києві стягнення 17 852 грн. 83 коп.
Представники:

від Позивача: Сінельнікова Л.Б. (представник за Довіреністю);

від Відповідача: Глущенко О.М. (представник за Довіреністю);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Київський міський центр зайнятості (надалі також - «Позивач») звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом до Головного управління Національної поліції України у місті Києві (надалі також - «Відповідач») про стягнення 17 852 грн. 83 коп.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 23.03.2016 року в Деснянському районному центрі зайнятості зареєструвався як такий, що шукає роботу ОСОБА_3. Останнім місцем роботи ОСОБА_3 було Головне управління Національної поліції України у місті Києві, з якого він був звільнений 15.01.2016 року з посади слідчого Дніпровського управління поліції. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.08.2016 року у справі №826/1658/16 ОСОБА_3 поновлено на посаді слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції України у місті Києві. Як зазначає Позивач, за період перебування на обліку у центрі зайнятості ОСОБА_3 була виплачена допомога по безробіттю у розмірі 17 852 грн. 83 коп., яка підлягає поверненню Відповідачем як роботодавцем. Таким чином, просить Суд стягнути з до Головного управління Національної поліції України у місті Києві грошові кошти у розмірі 17 852 грн. 83 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.07.2017 року порушено провадження у справі № 910/10970/17, судове засідання призначено на 20.07.2017 року.

19.07.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 06.07.2017 року.

20.07.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву, яким просив Суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

20.07.2017 року в судове засідання з'явились представники сторін.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати Позивача надати письмові пояснення чи заперечення з посиланням на належні докази з урахуванням відзиву Головного управління Національної поліції України у місті Києві.

Крім того, в судовому представники сторін подали клопотання про продовження строків розгляду спору на 15 днів.

Суд, відповідно до ст. 69 Господарського процесуального кодексу України вважає за можливе задовольнити заявлене клопотання представників сторін про продовження строків розгляду спору, виходячи з того, що спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви, а у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.07.2017 року продовжено строк розгляду спору на 15 днів, відкладено розгляд справи на 07.09.2017 року, у зв'язку з витребуванням додаткових доказів по справі.

11.08.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли письмові пояснення по справі.

В судовому засіданні 07 вересня 2017 року представник Позивача надав усні пояснення по суті спору, якими підтримав позовні вимоги та доводи позовної заяви. Представник Відповідача в судовому засіданні заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 07 вересня 2017 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

22.03.2016 року ОСОБА_3 звернувся до Деснянського районного центру зайнятості з заявою про надання статусу безробітного та призначення виплати по безробіттю.

23.03.2016 року в Деснянському районному центрі зайнятості зареєстровано ОСОБА_3 як такого, що шукає роботу, що підтверджується персональною карткою НОМЕР_1. Останнім місцем роботи ОСОБА_3 було Головне управління Національної поліції України у місті Києві, з якого він був звільнений 15.01.2016 року з посади слідчого Дніпровського управління поліції.

Наказом Деснянського районного центру зайнятості №НТ160329 від 29.03.2016 року ОСОБА_3 було надано статус безробітного з 23.03.2016 року.

Наказом Деснянського районного центру зайнятості №НТ160330 від 30.03.2016 року ОСОБА_3 було призначено допомогу по безробіттю з 30.03.2016 року по 24.03.2017 року відповідно до п.п.2,4 ст.22. п.2 ст. 23 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та п.п. 2.7, 2.9 "Порядку надання допомоги по безробіттю у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності" у розмірі установленому законодавством протягом 360 к.д

Наказом Деснянського районного центру зайнятості №НТ160330 від 30.03.2016 року ОСОБА_3 було розпочато виплату допомоги по безробіттю.

Наказом Деснянського районного центру зайнятості №НТ160704 від 04.07.2016 року ОСОБА_3 призначено допомогу по безробіттю застрахованим особам залежно від страхового стажу з 30.03.2016 р. по 24.03.2017 р.

Наказом Деснянського районного центру зайнятості №НТ161006 від 06.10.2016 року ОСОБА_3 скорочено виплату допомоги по безробіттю з 05.10.2016 р. по 19.10.2016 р.

Наказом Деснянського районного центру зайнятості №НТ161020 від 20.10.2016 року ОСОБА_3 було розпочато виплату допомоги по безробіттю.

Наказом Деснянського районного центру зайнятості №НТ161128 від 28.11.2016 року ОСОБА_3 скорочено виплату допомоги по безробіттю з 28.11.2016 р. по 27.12.2016 р.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.08.2016 року у справі №826/1658/16, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2016 року, адміністративний позов ОСОБА_3 задоволено, поновлено ОСОБА_3 на посаді слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції України у місті Києві.

Наказом Головного управління Національної поліції України у місті Києві №872о/с від 31.10.2016 року поновлено ОСОБА_3 на посаді слідчого Дніпровського управління поліції.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що за період перебування на обліку у центрі зайнятості ОСОБА_3 була виплачена допомога по безробіттю у розмірі 17 852 грн. 83 коп., яка підлягає поверненню Відповідачем як роботодавцем. Таким чином, просить Суд стягнути з до Головного управління Національної поліції України у місті Києві грошові кошти у розмірі 17 852 грн. 83 коп.

28.03.2017 року Позивачем надіслана на адресу Відповідача претензія №19-3020 з вимогою повернути грошові кошти у розмірі 17 852 грн. 83 коп., у відповідь на яку останній листом №478/125/13/01-2017 від 28.04.2017 року повідомив про відмову у поверненні грошових коштів у зв'язку з відсутністю договірних відносин між сторонами.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Київського міського центру зайнятості підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються Законом України від "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття"

Згідно з преамбулою Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття.

Право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття (далі - забезпечення) та соціальні послуги мають застраховані особи. Право на забезпечення та соціальні послуги відповідно до цього Закону має також молодь, яка закінчила або припинила навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних і вищих навчальних закладах, звільнилася із строкової військової або альтернативної (невійськової) служби і яка потребує сприяння у працевлаштуванні на перше робоче місце у разі реєстрації в установленому порядку відповідних осіб як безробітних. Члени особистого селянського та фермерського господарства, якщо вони не є найманими працівниками, громадяни України, які працюють за межами України та не застраховані в системі соціального страхування на випадок безробіття країни, в якій вони перебувають, мають право на забезпечення за цим Законом за умови сплати страхових внесків, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Працюючі пенсіонери у разі звернення до державної служби зайнятості за сприянням у працевлаштуванні мають право на соціальні послуги щодо пошуку підходящої роботи, перенавчання та підвищення кваліфікації, а також на інформаційні та консультаційні послуги, пов'язані з працевлаштуванням, профілактичні заходи відповідно до статті 71 цього Закону (ст. 6 Закону в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно зі ст.7 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" видами забезпечення є допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, видами соціальних послуг є професійна підготовка або перепідготовка, підвищення кваліфікації та профорієнтації.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" допомога по безробіттю здійснюється за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Фонд є цільовим централізованим страховим фондом, некомерційною самоврядною організацією. Держава є гарантом забезпечення застрахованих осіб та надання їм відповідних соціальних послуг Фондом.

Згідно з пп. 2 п.1 ст. 31 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" із роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Згідно ч. 1 ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття має право: стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Відповідно до ст. 39 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" спори, що виникають із правовідносин за цим законом, вирішуються в судовому порядку.

Згідно з п. 1, 2 Положення про державну службу зайнятості, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 15.12.2016 № 1543 1, державна служба зайнятості є централізованою системою державних установ, діяльність якої спрямовується та координується Міністерством соціальної політики України. Служба складається з Державної служби зайнятості (Центрального апарату) (далі - Центральний апарат Служби), Центру зайнятості Автономної Республіки Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських центрів зайнятості (далі - регіональні центри зайнятості), міських, районних і міськрайонних центрів зайнятості (далі - базові центри зайнятості), Інституту підготовки кадрів державної служби зайнятості України, професійно-технічних навчальних закладів державної служби зайнятості, інших навчальних закладів державної служби зайнятості (далі - навчальні заклади Служби), а також підприємств, установ, організацій, утворених Службою (далі - підпорядковані Службі юридичні особи). Регіональні та базові центри зайнятості можуть створювати поза їх місцезнаходженням відокремлені підрозділи (філії), які виконуватимуть функції, визначені для них відповідним регіональним чи базовим центром зайнятості.

Пунктом 1 Положення про Київський міський центр зайнятості передбачено, що Київський міський центр зайнятості (далі - центр) є органом державної служби зайнятості, на який покладаються функції робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття у місті Києві. Центр підпорядковується та підзвітний Державному центру зайнятості - виконавчій дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Діяльність центру спрямована на реалізацію заходів соціального захисту населення від безробіття, сприяння громадянам у підборі підходящої роботи, надання матеріального забезпечення та соціальних послуг, професійної орієнтації, надання послуг роботодавцям щодо добору працівників та інформаційно-консультаційних послуг, а також реалізації інших завдань, визначених законодавством у сфері зайнятості населення та загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, на території міста Києва.

Відповідно до п. 2 Положення про Київський міський центр зайнятості, Центр у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, постановами Верховної Ради України, указами та розпорядженнями Президента України, декретами, постановами, розпорядженнями Кабінету Міністрів України, наказами та інструкціями Мінпраці (Мінсоцполітики), Статутом Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, рішеннями наглядової ради та правління Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, іншими нормативно-правовими актами, наказами, розпорядженнями та інструкціями Державного центру зайнятості - виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, розпорядженнями голови Київської міської державної адміністрації, Київської міської ради, прийнятими у межах його компетенції та в частині, що не суперечить законам України "Про зайнятість населення" та "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", а також цим Положенням.

Центр може створювати (ліквідовувати) структурні підрозділи - районні центри зайнятості (без статусу юридичної особи) згідно адміністративно-територіального розподілу м. Києва, а також навчальні заклади (при потребі).

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено Судом, 23.03.2016 року в Деснянському районному центрі зайнятості зареєстровано ОСОБА_3 як такого, що шукає роботу, що підтверджується персональною карткою НОМЕР_1. Останнім місцем роботи ОСОБА_3 було Головне управління Національної поліції України у місті Києві, з якого він був звільнений 15.01.2016 року з посади слідчого Дніпровського управління поліції.

Наказом Деснянського районного центру зайнятості №НТ160329 від 29.03.2016 року ОСОБА_3 було надано статус безробітного з 23.03.2016 року.

Наказом Деснянського районного центру зайнятості №НТ160330 від 30.03.2016 року ОСОБА_3 було призначено допомогу по безробіттю з 30.03.2016 року по 24.03.2017 року відповідно до п.п.2,4 ст.22. п.2 ст. 23 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та п.п. 2.7, 2.9 "Порядку надання допомоги по безробіттю у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності" у розмірі установленому законодавством протягом 360 к.д

Наказом Деснянського районного центру зайнятості №НТ160330 від 30.03.2016 року ОСОБА_3 було розпочато виплату допомоги по безробіттю.

Наказом Деснянського районного центру зайнятості №НТ160704 від 04.07.2016 року ОСОБА_3 призначено допомогу по безробіттю застрахованим особам залежно від страхового стажу з 30.03.2016 р. по 24.03.2017 р.

Наказом Деснянського районного центру зайнятості №НТ161006 від 06.10.2016 року ОСОБА_3 скорочено виплату допомоги по безробіттю з 05.10.2016 р. по 19.10.2016 р.

Наказом Деснянського районного центру зайнятості №НТ161020 від 20.10.2016 року ОСОБА_3 було розпочато виплату допомоги по безробіттю.

Наказом Деснянського районного центру зайнятості №НТ161128 від 28.11.2016 року ОСОБА_3 скорочено виплату допомоги по безробіттю з 28.11.2016 р. по 27.12.2016 р.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.08.2016 року у справі №826/1658/16, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2016 року, адміністративний позов ОСОБА_3 задоволено, поновлено ОСОБА_3 на посаді слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції України у місті Києві.

Наказом Головного управління Національної поліції України у місті Києві №872о/с від 31.10.2016 року поновлено ОСОБА_3 на посаді слідчого Дніпровського управління поліції.

Судом встановлено, що за період перебування на обліку у центрі зайнятості ОСОБА_3 була виплачена допомога по безробіттю за період з 30.03.2016 р. по 30.10.2016 р. у розмірі 17 852 грн. 83 коп., що підтверджується довідкою - розрахунком затрат коштів на виплату матеріального забезпечення №23-1037 від 16.03.2017 року, виданою Деснянським районним центром зайнятості.

Згідно з пп. 2 п.1 ст. 31 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Згідно з ч. 1 ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття має право: стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" із роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Враховуючи вищевикладене, Суд зазначає, що відповідно до норм Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", Відповідач повинен компенсувати Позивачу суму допомоги по безробіттю, виплачену безробітному ОСОБА_3, у разі поновлення останнього на роботі за рішенням суду, що не є подвійним стягненням разом із стягненням середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, як зазначає Відповідач.

Таким чином, заборгованість Головного управління Національної поліції України у місті Києві перед Київським міським центром зайнятості з виплаченої суми допомоги по безробіттю ОСОБА_3 за період з 30.03.2016 р. по 30.10.2016 р. становить 17 852 грн. 83 коп.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів відповідно до статей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати Відповідачем грошових коштів Київському міському центру зайнятості в розмірі 17 852 грн. 83 коп.

Отже, Суд зазначає, що Відповідач, в порушення вищезазначених норм Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", не здійснив повернення виплаченої суми допомоги по безробіттю ОСОБА_3 за період з 30.03.2016 р. по 30.10.2016 р. в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов'язання належним чином, а тому позовні вимоги щодо стягнення 17 852 грн. 83 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином, з Головного управління Національної поліції України у місті Києві на користь Київського міського центру зайнятості підлягає стягненню заборгованість у розмірі 17 852 грн. 83 коп.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на Відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33,36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. Позов Київського міського центру зайнятості - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Головного управління Національної поліції України у місті Києві (01601, м.Київ, ВУЛИЦЯ ВОЛОДИМИРСЬКА, будинок 15, Ідентифікаційний код юридичної особи 40108583) на користь Київського міського центру зайнятості (01033, м.Київ, ВУЛИЦЯ ЖИЛЯНСЬКА, будинок 47 Б, Ідентифікаційний код юридичної особи 03491091) 17 852 (сімнадцять тисяч вісімсот п'ятдесят дві) грн. 83 (вісімдесят три) коп. та судовий збір у розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 12 вересня 2017 року.

Суддя О.В. Чинчин