РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

"14" вересня 2017 р. Справа № 906/373/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Огороднік К.М.

суддя Савченко Г.І. ,

суддя Тимошенко О.М.

при секретарі судового засідання Вавринчук А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Державного підприємства "Городницьке лісове господарство" на рішення господарського суду Житомирської області від 12.07.2017 року у справі № 906/373/17 (суддя Машевська О.П.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Українська залізниця"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Закарпатської митниці ДФС

до Державного підприємства "Городницьке лісове господарство"

про стягнення 906596,84 грн.

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1, за довіреністю,

відповідача - не з'явився,

третьої особи - не з'явився,

В судовому засіданні від 14.09.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Житомирської області від 12.07.2017 року у справі № 906/373/17 позов ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" задоволено. Стягнуто з Державного підприємства "Городницьке лісове господарство" на користь позивача 906596,84 грн. нарахованих платежів за час затримки вагонів. Розстрочено виконання рішення суду строком на шість місяців платежами наступних розмірів : - 151099,47 грн. зі строком сплати до 31.07.2017 року включно; - 151099,47 грн. зі строком сплати до 31.08.2017 року включно; - 151099,47 грн. зі строком сплати до 30.09.2017року включно; - 151099,47 грн. зі строком сплати до 31.10.2017 року включно; - 151099,47 грн. зі строком сплати до 30.11.2017 року включно;- 151099,49 грн. зі строком сплати до 31.12.2017року включно. Видано наказ. Стягнуто з відповідача на користь позивача 13598,95 грн. судового збору. Видано наказ.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив прийняте судом першої інстанції рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позову.

В судовому засіданні представник позивача заперечила вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просила оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

Згідно п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час і місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги та враховуючи обмежені строки, встановлені ст. 102 ГПК України, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників відповідача та третьої особи.

Перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам та повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 ГПК України, апеляційний суд встановив наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що у період з 17.05.2016 року по 26.05.2016 року на територію залізничної станції "Батьово-Сортувальна" пункту контролю "Батєво" митного посту "Залізничний" Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України, для здійснення митних процедур були подані товаросупровідні документи на товар (лісоматеріалів - "деревина паливна"), що слідував у вагонах за номерами 60597606, 60544657, 60334950, 68717610 по митним деклараціям з номерами відправки 494013, 497412, 495101, 401083. Вантажовідправником вказаних товарів у документах зазначено відповідача по справі, вантажоотримувачем - фірму "Пизец ГмбХ" (Гетваєргассе 1, Відень, 1010, Австрія). Вказаний вантаж був відправлений зі станції Новоград-Волинський Південно-Західної залізниці. На дату надходження вантажу на Закарпатську митницю поступили орієнтування стосовно здійснення додаткових заходів митного контролю.

Згідно листів Відділу митного оформлення № 4 (Батєво) митного посту "Залізничний" від 17.05.2016 року вих. № 10/16, від 19.05.2016 року вих. № 14/16, від 21.05.2016 року вих. № 18/16 та від 26.05.2016 року вих. № 26/16, на підставі ст. ст. 325, 338 Митного кодексу України та усного розпорядження начальника митного посту "Залізничний", в.о. начальника ст. Батьово було направлено заявки з проханням подати вагони за номерами 60597606, 60544657, 60334950, 68717610 для повного або часткового вивантаження та проведення митного огляду згідно з п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України № 467 та п. 1.5 наказу Міністерства фінансів України № 602. По факту затримки вагонів з метою проведення митного огляду працівниками залізниці було складено акти загальної форми (ГУ-23) № 10932 від 17.05.2016 року, № 10958 від 20.05.2016 року, № 10941 від 19.05.2016 року, № 10983 26.05.2016 року та надано телеграфні повідомлення від 18.05.2016 року, від 19.05.2016 року, від 21.05.2016 року та від 26.05.2016 року на станцію відправлення для повідомлення вантажовідправника про затримку вагонів.

Разом з тим, підрозділом митниці було підготовлено та направлено до відповідного підрозділу залізниці заявку від 02.06.2016 року вих. № 38/16 стосовно контрольного зважування товару у вагонах на вагах ділянки "Сортувальна" без його вивантаження.

Згодом, на виконання вищевказаної заявки Закарпатської митниці ДФС, було проведено зважування вагонів 60597606, 60544657, 60334950, 68717610 на станції Батьово, про що позивачем складено акти загальної форми від 04.06.2016 року.

Судами встановлено, що 07.06.2016 інспектором митниці за участю інших осіб було проведено огляд вагонів за результатами якого складено акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів за № 305010505/2016/ЗМК, згідно з яким встановлено, що вантаж, що слідував у вагонах, співпадає з відомостями, зазначеними у ТСД та митних деклараціях. За наслідками вказаного огляду було складено акти загальної форми (ГУ-23) № 4594 від 10.06.2016 року, № 4596 від 10.06.2016 року, № 4593 від 10.06.2016 року, № 4591 від 10.06.2016 року.

З матеріалів справи вбачається, що з червня 2016 року в зоні митного контролю "Сортувальна" станції Батьово зони діяльності митного посту "Залізничний" було призупинено митні формальності щодо товару "деревина паливна..." до жовтня 2016 року.

19.10.2016 року з метою проведення заходів митного контролю, спрямованих на виявлення та ймовірного недопущення незаконного переміщення через митний кордон України товарів з порушенням митних правил, начальником митного посту "Залізничний" було направлено залізниці листа за вих. № 07-07-61/04/2802 з проханням дати вказівку про направлення залізничних вагонів 60597606, 60544657, 60334950, 68717610 із товарами на ділянку перезавантаження станції Чоп (під'їзна колія АТ "Закарпатінтерпорт") для здійснення їх вивантаження та митного огляду із залученням експерта Закарпатської ТПП.

23.10.2016 року об 06:40 на під'їзну колію АТ "Закарпатінтерпорт" було подано вагони 60597606, 60544657, 60334950, 68717610 з номерами відправки 494013, 497412, 495101, 401083, а 25.10.2016 року о 19:20 проведено їх вивантаження, про що складено акт загальної форми № 603 від 25.10.2016 року. Разом з тим, у зв'язку із затримкою вагонів для митного догляду з травня по жовтень 2016 року, відповідачу були нараховані додаткові платежі згідно із ставками Збірника тарифів № 1, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 року №317, із застосуванням коригувального коефіцієнта 2,302, про що складено акти загальної форми від 10.06.2016 року.

За користування вагоном № 60597606 на станціях Батьово, Чоп було нараховано платежів на загальну суму 228985,40 грн., з яких: плата за користування вагоном (код 117) на суму 140988,80 грн., за зберігання вантажу (код 116) - 45993,90 грн., за зважування вантажу (код 118) - 173,10 грн., за телеграфне повідомлення (код 118) - 122,00 грн., за маневрову роботу (код 115) - 2694,20 грн., а всього до сплати: 189972 грн., а з ПДВ та тарифом Батьово - Чоп, який склав 1019 грн. - 228985,40 грн.

За користування вагоном № 60334950 на станціях Батьово, Чоп було нараховано платежів на загальну суму 228278,24 грн., з яких: плата за користування вагоном (код 117) на суму 139662,80 грн., за зберігання вантажу (код 116) - 46730,60 грн., за зважування вантажу (код 118) - 173,10 грн., за телеграфне повідомлення (код 118) - 122,00 грн., за маневрову роботу (код 115) - 2694,20 грн. Всього до сплати: 189382,70 грн., а з ПДВ та тарифом Батьово - Чоп, який склав 1019 грн. - 228278,24 грн.

За користування вагоном № 60544657 на станціях Батьово, Чоп було нараховано платежів на загальну суму 223979,84 грн., з яких: плата за користування вагоном (код 117) на суму 138189,50 грн., за зберігання вантажу (код 116) - 44621,90 грн., за зважування вантажу (код 118) - 173,10 грн., за телеграфне повідомлення (код 118) - 122 грн., за маневрову роботу (код 115) - 2694,20 грн. Всього до сплати: 185800,70 грн., а з ПДВ та тарифом Батьово - Чоп, який склав 1019,00 грн. - 223979,84 грн.

За користування вагоном № 68717610 на станціях Батьово, Чоп було нараховано платежів на загальну суму 225353,36 грн., з яких: плата за користування вагоном (код 117) на суму 133622,40 грн., за зберігання вантажу (код 116) - 48986,50 грн., за зважування вантажу (код 118) - 173,10 грн., за телеграфне повідомлення (код 118) - 122,00 грн., за маневрову роботу (код 115) - 4041,30 грн. Всього до сплати: 186945,30 грн., а з ПДВ та тарифом Батьово - Чоп, який склав 1019,00 грн. - 225353,36 грн.

Зважаючи на викладене, загальна сума нарахованих позивачем до стягнення з відповідача платежів за затримку вагонів на прикордонній станції становила 906596,84 грн.

18.04.2017 року позивачем було направлено відповідачу претензію про сплату додаткових платежів на суму 906596,84 грн. Остання, як вказує позивач, була залишена без відповіді та задоволення.

Враховуючи вказані обставини, ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача 906596,84 грн. нарахованих платежів за час затримки вагонів.

Рішенням від 12.07.2017 року суд першої інстанції вказаний позов задовольнив у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи відповідача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, зважаючи на таке.

Згідно ст. 306 ГК України перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов'язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами.

Права, обов'язки та відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій і громадян, які користуються залізничним транспортом визначаються Статутом залізниць України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року № 457.

Згідно ч.ч. 1, 2, 4 ст. 129 Статуту залізниць України визначено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників та одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами (ч. 1 ст. 26 Закону України "Про залізничний транспорт").

Відповідно ст. 119 Статуту залізниць України, пунктів 2, 15 Правил користування вагонами та контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 року № 113 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 року за № 165/3458 (далі - Правила № 113), за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх вантажовласнику. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати. Зазначена плата стягується також з вантажовідправників, вантажоодержувачів у разі затримки вагонів (контейнерів), пов'язаної з митним оформленням.

Відповідно до п. 8 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 року (далі Правила № 644), збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

В силу ст. 46 Статуту залізниць України вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Збірником тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги (Тарифне керівництво №1), затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 року за №317 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 15.04.2009 року за № 340/16356, встановлені розміри зборів за зберігання вантажів. Отже збір за зберігання вантажів є регульованим тарифом, який не потребує додаткового погодження сторонами.

Згідно пунктів 10, 12, 13 Правил №113, станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію Повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв'язком, через посильних, факсом або іншим способом, установленим начальником станції за погодженням з вантажовласником). Загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година. Плата за користування стягується з вантажовласника також у разі затримки вагонів (контейнерів) під час перевезення в усіх випадках, крім тих, які залежать від залізниці.

Факт затримки вагонів відповідача у зв'язку з митними формальностями підтверджений матеріалами справи. З огляду на затримку вагонів було складено акти загальної форми, за якими по факту затримки кожного з вагонів відповідачу було нараховано відповідні збори.

За приписами ч.ч. 1, 2, 4 ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Задоволення судом першої інстанції позовних вимог ґрунтується на застосуванні до спірних правовідносин положень ч. 2 ст. 218 Митного кодексу України, відповідно до якої операції, необхідні для здійснення митного контролю, проводяться за рахунок власників товарів або уповноважених ними осіб.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів визнає правомірними, оскільки главою 32 Митного кодексу України, до якої включено статтю 218, урегульовано митні формальності на залізничному транспорті. Митними формальностями є сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи (п. 29 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України). Тому дії щодо здійснення Закарпатською митницею ДФС є митними формальностями, виходячи з чого, на них розповсюджуються положення ст.218 Митного кодексу України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник вказує про безпідставність необхідності оплати ним вищевказаних платежів, посилаючись на те, що витрати на проведення операцій, а також огляд (переогляд) товарів мають відшкодовуватися залізниці органом, з ініціативи якого вони проводились, тобто Закарпатською митницею ДФС України, враховуючи, що в судовому порядку (постанова Житомирського апеляційного адміністративного суду від 28.03.2017 року) було визнано протиправними дії митниці по затримці вагонів підприємства на залізничній станції "Батьово" митного посту "Залізничний" Закарпатської митниці ДФС.

Проте, такі твердження судом першої інстанції підставно відхилені та колегія суддів суду апеляційної інстанції з ними погоджується з огляду на наступне.

Згідно п.п. 2.15., 2.16. Інструкції про взаємодію посадових осіб митних органів, що здійснюють митні процедури в міжнародному залізничному сполученні, і працівників залізниць України передбачено, що товари (вантажі), що прибувають на станцію призначення й перебувають під митним контролем, розміщуються в зонах митного контролю, які створюються на коліях загального користування й у яких товари (вантажі) перебувають під охороною залізниці, або, з дозволу митного органу, - в інших місцях чи під'їзних коліях, визначених як зони митного контролю згідно з Митним кодексом України і Порядком створення зон митного контролю та їх функціонування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2002 № 1947. Працівники залізниць не мають права видавати товари (вантажі), що перебувають під митним контролем, виконувати з ними будь-які операції (навантаження, вивантаження, перевантаження, усунення пошкоджень упаковки, розпакування, упакування, перепакування або зміну ідентифікаційних знаків чи маркування, нанесених на упаковку) без дозволу митниці.

Згідно п. 4.10. Інструкції, у разі надходження на прикордонну передавальну станцію товарів (вантажів), щодо яких є потреба проведення митного огляду (переогляду), посадова особа митниці призначення здійснює необхідні митні процедури відповідно до законодавства України.

У разі надходження на прикордонну передавальну станцію товарів (вантажів) з порушенням вимог цієї Інструкції або товарів (вантажів), щодо яких є потреба провести митний огляд (переогляд), посадова особа митниці призначення в накладній під найменуванням товарів (вантажів) учиняє запис "Пропуск заборонено" і зазначає підставу для прийняття такого рішення. Запис завіряється підписом і відбитком штампа "Під митним контролем" цієї посадової особи, і документи повертаються працівникові станції. Про затримку товарів (вантажів) складається акт загальної форми, у якому зазначається час початку й закінчення проведення митного огляду (переогляду) і який підписується особами, що брали участь у проведенні цього огляду (переогляду) (п. 4.11. Інструкції).

Згідно ч. 5 ст. 338 Митного кодексу України огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів комерційного призначення може проводитися за наявності достатніх підстав вважати, що переміщення цих товарів, транспортних засобів через митний кордон України здійснюється поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю, у тому числі в разі отримання відповідної офіційної інформації від правоохоронних органів. Вичерпний перелік відповідних підстав визначається Кабінетом Міністрів України.

З метою проведення огляду (переогляду) товарів посадові особи органів доходів і зборів самостійно вживають заходів, передбачених цим Кодексом, на всій митній території України, включаючи зупинення транспортних засобів для проведення їх огляду (переогляду), в межах контрольованого прикордонного району та прикордонної смуги. Такий огляд (переогляд) проводиться за рахунок органу, з ініціативи або на підставі інформації якого прийнято рішення про його проведення. Якщо в результаті проведення огляду (переогляду) виявлено факт незаконного переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, витрати, пов'язані з проведенням огляду (переогляду), відшкодовуються власником зазначених товарів, транспортних засобів або уповноваженою ним особою.

Водночас, частина 2 статті 218 Митного кодексу України, що міститься у главі 32 "Митні формальності на залізничному транспорті", в порівнянні із нормою ч. 5 ст. 338 МК України, якою визначено загальний для всіх видів транспорту порядок здійснення митного огляду, передбачає спеціальні норми проведення митних процедур (контролю) на залізничному транспорті .

Так, відповідно до положень ч. 2 ст. 218 МК України передбачено, що розвантажувальні, навантажувальні, перевантажувальні та інші операції, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, проводяться підприємствами залізниці за рахунок власників товарів або уповноважених ними осіб.

При чому, розглядаючи поняття "інші операції", які здійснюються у разі необхідності проведення митного контролю та митного оформлення товарів, слід дійти висновку, що ними охоплюється і проведення маневрових робіт (постанова Вищого господарського суду України від 11.12.2014 у справі № 908/356/14).

Митний контроль товарів у міжнародному залізничному сполученні здійснюється в зонах митного контролю (ч. 1 ст. 220 МК України).

Митними формальностями є сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи (п. 29 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України).

В процесі розгляду справи суд встановив, що дії відділу митного оформлення №4 (Батєво) митного поста "Залізничний" по відношенню до зупинки вагонів відповідача є митними формальностями, на які розповсюджується обов'язок власників товару або уповноважених ними осіб щодо оплати операцій, здійснених під час проведення митного контролю на залізничному транспорті, незалежно від факту виявлення незаконного переміщення товару під час здійснення такого контролю, оскільки такий обов'язок визначений положеннями чинного законодавства, які мають бути застосовані до спірних правовідносин.

До того ж, дії уповноважених осіб Закарпатської митниці ДФС щодо надання вказівок залізниці по маневруванню складом поїздів відповідача з однієї станції на іншу, з метою вчинення дій необхідних для митного контролю, повністю узгоджується з ч. 2 ст. 220 МК України, якою передбачено право здійснення митного огляду товарів поза пунктами пропуску через державний кордон або в місцях, визначених керівником органу доходів і зборів за погодженням з керівниками залізничної станції та органу охорони державного кордону України.

Вказане дозволяє запобігти порушенню розкладу руху поїздів на станції затримання вагонів із товаром та обґрунтовує правомірність дій залізниці по стягненню плати за проведення маневрових робіт, навіть за відсутності складених нею пам'яток форми ГУ-45, оскільки відомості про тривалість виконання залізницею маневрової роботи (початок та кінець даної роботи) відображені в актах загальної форми, які були оформлені протягом всього часу затримки рухомого складу вагонів відповідача.

Відтак, суд першої інстанції дійшов підставного висновку про те, що стягнення коштів за користування вагонами, зберігання вантажу, виконання маневрової, огляду/переогляду вантажу та іншої роботи можливе не тільки за умови наявності попередньої згоди вантажовласника на вчинення таких дій, а й у інших випадках передбачених законом, у тому числі у випадку проведення митного контролю та митного оформлення товарів.

Крім того, колегія суддів вважає обґрунтованою та підставною розстрочку виконання рішення до 31.12.2017 року, враховуючи той факт, що розстрочка виконання рішення сприятиме, як можливості продовження господарської діяльності відповідача, так і зробить реальною сплату заборгованості перед ПАТ "Українська залізниця".

Як вбачається з матеріалів справи, третьою особою у справі, під час розгляду справи в суді першої інстанції було заявлено клопотання про застосування строку позовної давності мотивоване тим, що позовна заява подана позивачем із пропуском дев'ятимісячного строку, як-то передбачено ст. 31 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення.

Судом першої інстанції, з яким погоджується колегія суддів суду апеляційної інстанції вказане клопотання залишено без задоволення зважаючи на те, що частиною третьою статті 267 ЦК України передбачена можливість застосування позовної давності, у тому числі й спеціальної, лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом, а заява про сплив позовної давності, зроблена будь-якою іншою особою (в тому числі й учасником судового процесу, включаючи прокурора, який не є стороною у справі), крім сторони у спорі, не є підставою для застосування судом позовної давності.

В силу ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. В силу ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів встановила, що у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції. Таким чином, апеляційні вимоги відповідача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, підстав для зміни чи скасування оскарженого рішення у даній справі колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, 105 ГПК України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Городницьке лісове господарство" залишити без задоволення, а рішення господарського суду Житомирської області від 12.07.2017 року у справі № 906/373/17 - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Огороднік К.М.

Суддя Савченко Г.І.

Суддя Тимошенко О.М.