донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

05.09.2017р. справа №908/1100/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4

від позивача:не з»явився
від відповідача:ОСОБА_5 предст. за дов. №б/н від 05.07.17р.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Наш Дім Запоріжжя» м. Запоріжжя

на рішення господарського судуЗапорізької області
від10.07.2017 року
у справі№ 908/1100/17 (суддя Горохов І.С.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Спецтех» м.Запоріжжя
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Наш Дім Запоріжжя» м.Запоріжжя
простягнення заборгованості за договором №12/16 на виконання робіт: «Капітальний ремонт ліфтів №5 та №6 житлового будинку №16 по вул.Європейська, м.Запоріжжя, Запорізька область» від 08.12.2016р. в розмірі 123 608,92 грн., 3% річних в розмірі 1737,30 грн., інфляційних втрат в розмірі 7540,15 грн., витрат на послуги адвокату у розмірі 10850,00грн.

ВСТАНОВИВ:

26.05.2017р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Спецтех» м.Запоріжжя звернулось до господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Наш Дім Запоріжжя» м.Запоріжжя про стягнення заборгованості за договором №12/16 на виконання робіт: «Капітальний ремонт ліфтів №5 та №6 житлового будинку №16 по вул.Європейська, м.Запоріжжя, Запорізька область» від 08.12.2016 в розмірі 123608,92 грн., 3% річних в розмірі 1330,91 грн., інфляційних втрат в розмірі 5933,23 грн., витрат на послуги адвокату у розмірі 7000грн. (а.с.3-6).

27.06.2017р. позивач надав заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором №12/16 на виконання робіт: «Капітальний ремонт ліфтів №5 та №6 житлового будинку №16 по вул.Європейська, м.Запоріжжя, Запорізька область» від 08.12.2016р. в розмірі 123 608,92 грн., 3% річних в розмірі 1737,30 грн., інфляційних втрат в розмірі 7540,15 грн., витрати на послуги адвокату у розмірі 10850,00грн. (а.с.54-56).

Рішенням господарського суду Запорізької області від 10.07.2017р. позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Наш Дім Запоріжжя» м.Запоріжжя на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецтех» м.Запоріжжя заборгованість за договором №12/16 на виконання робіт: «Капітальний ремонт ліфтів №5 та №6 житлового будинку №16 по вул.Європейська, м.Запоріжжя, Запорізька область» від 08.12.2016р. в розмірі 123 608,92грн., 3% річних в розмірі 1 737,30грн., інфляційних втрат в розмірі 7 540,15 грн., витрати на послуги адвокату у розмірі 10 850,00грн., судовий збір у розмірі 1993,30 грн. (а.с.130-132).

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність порушення відповідачем умов договору №12/16 на виконання робіт: «Капітальний ремонт ліфтів №5 та №6 житлового будинку №16 по вул.Європейська, м.Запоріжжя, Запорізька область» від 08.12.2016р. щодо оплати виконаних зобов»язань та обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення основного боргу. Перевіривши арифметичний розрахунок 3% річних та інфляційних, суд задовольнив позовні вимоги в цій частині в повному обсязі. Також задоволені вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу адвоката у сумі 10850грн.

Відповідач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Наш Дім Запоріжжя» м.Запоріжжя звернувся із апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 10.07.2017р. у справі №908/1100/17 в частині задоволення вимог про стягнення витрат на послуги адвокату та прийняти нове рішення в цій частині, яким стягнути витрати на послуги адвокату у розмірі 1000грн. (а.с.142-143).

Зокрема, апелянт вважає, що розмір судових витрат на оплату послуг адвокату у розмірі 10850грн. є не співрозмірним та завищеним, а тому вважає, що задоволенню підлягає сума у розмірі 1000грн.

Крім того, апелянт зазначає про не встановлення у претензії строку, до якого, з метою уникнення звернення до суду позивачем, відповідач зобов»язаний сплатити суму заборгованості, що унеможливлює виконання простроченого зобов»язання відповідачем у конкретно вказаний строк.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 02.08.2017р. по справі №908/908/1100/17 порушено апеляційне провадження (головуючий суддя Радіонова О.О., судді Зубченко І.В., Попков Д.О.) за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Наш Дім Запоріжжя» м.Запоріжжя на рішення господарського суду Запорізької області від 10.07.2017р. та розгляд скарги призначено на 05.09.2017р. о 10:00год. (а.с.141).

Згідно протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів, у зв"язку з перебуванням у відпустці судді Попкова Д.О., визначено наступний склад суду: головуючий суддя Радіонова О.О., судді Зубченко І.В., Чернота Л.Ф.

08.08.2017р. на адресу Донецького апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить рішення господарського суду Запорізької області від 10.07.2017 року по справі №908/1100/17 залишити в силі, а апеляційну скаргу - без задоволення (а.с.161-164).

08.08.2017р. на адресу Донецького апеляційного господарського суду від позивача надійшла заява про стягнення з відповідача судових витрат на оплату послуг адвоката, понесених позивачем після подання відповідачем апеляційної скарги, в якій останній просить суд стягнути з відповідача судові витрати на оплату послуг адвоката, понесені позивачем після подання апеляційної скарги у розмірі 3500грн. Заява колегією суддів розглянута та залучена до матеріалів справи (а.с.156-160).

Апелянт у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити.

Представник позивача у судове засідання не з»явився, але надіслав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив розгляд справи в апеляційному провадженні провести за відсутності позивача.

Відповідно до частини другої статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши представника відповідача, перевіривши матеріали справи та правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду встановила наступне.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Спецтех» є юридичною особою (ідентифікаційний код 38069561), що підтверджено витягом з ЄДРПОУ та Статутом підприємства (а.с.24, 25-29).

Відповідач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Наш Дім Запоріжжя» є юридичною особою (ідентифікаційний код 39174349), що підтверджено випискою з ЄДРПОУ та Статутом підприємства (а.с.81, 73-80).

08.12.2016р. між сторонами був укладений договір №12/16 на виконання робіт: «Капітальний ремонт ліфтів №5 та №6 житлового будинку №16 по вул.Європейська, м.Запоріжжя, Запорізька область», згідно з п. 1.1 якого позивач (Субпідрядник) зобовязується за завданням відповідача (Замовника), який діє на підставі договору № 6 на виконання робіт по обєкту: Капітальний ремонт ліфтів № 5 та № 6 житлового будинку № 16 по вул. Європейська, м. Запоріжжя, Запорізька область, а замовник зобовязується прийняти від субпідрядника закінчені роботи та оплатити їх (а.с.11-14).

Пунктом 1.3 договору передбачено місце виконання робіт: житловий будинок №16 по вул.Європейська, м.Запоріжжя, юр. адреса: м.Запоріжжя, вул.Європейська, 16.

Розділом 2 договору сторони визначили строки виконання робіт.

Строки виконання робіт визначаються календарним графіком виконання робіт, який є невідємною частиною договору (п.2.1 договору).

Субпідрядник розпочне виконання робіт не пізніше ніж через 2 дні з моменту надання замовником декларації про початок виконання будівельних робіт і завершить виконання робіт до 31.12.2016 (п. 2.2. договору).

Розділом 3 договору визначена ціна договору.

Так, ціна цього договору становить 143 608,92 грн. без урахування ПДВ (п. 3.1 договору).

Замовник перераховує субпідряднику аванс, розмір якого не може перевищувати 30% ціни договору (п.3.3 договору).

Четвертим розділом договору сторони визначили порядок здійснення оплати.

Так, оплата робіт проводиться шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок субпідрядника, зазначений у договорі, на протязі пятнадцяти банківських днів після підписання оформленого належним чином акту приймання-передачі виконаних робіт (п.4.1 договору).

Згідно з абз. 10 п. 5.1. договору, замовник зобовязується прийняти виконані роботи, згідно Акту виконаних робіт.

Одинадцятим розділом сторони визначили приймання-передачу закінчених робіт.

Відповідно до п. 11.1., 11.2. договору, приймання-передача закінчених робіт оформлюється актом виконаних робіт, який підписується уповноваженими представниками обох сторін. Замовник перевіряє акт виконаних робіт протягом 5 робочих днів з дня надання його субпідрядником та підписує протягом вказаного строку або направляє письмово вмотивовану відмову проти такого підписання у разі виявлення недоліків у виконаних роботах, про що складається акт про недоліки виконаних робіт з зазначенням строку для їх усунення.

Згідно з п. 13.1. договору, у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобовязань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим договором.

Договір підписаний сторонами у встановленому порядку та скріплений печатками обох підприємств.

Додатком до договору №12/16 від 08.12.2016р. сторони підписали Календарний графік виконання робіт за об»єктом: «Капітальний ремонт ліфтів №5 та №6 житлового будинку №16 по вул.Європейська, м.Запоріжжя, Запорізька область» (а.с.22).

На виконання умов договору позивачем виконано за завданням замовника роботи в обсязі, обумовленому договором. Роботи були прийняті замовником без зауважень у повному обсязі, про що свідчить підписані сторонами Акт приймання виконаних будівельних робіт № 1 за грудень 2016 та довідка про вартість будівельних робіт та затрати за грудень 2016 року (а.с.15, 16-20).

У звязку з порушенням умов договору щодо оплати за виконані роботи 21.03.2017р. ТОВ Спецтех на адресу ТОВ Керуюча компанія Наш Дім Запоріжжя направило претензію № 21/03/17-1 з вимогою негайно виконати зобовязання щодо оплати виконаних робіт за договором № 12/16 від 08.12.2016р. що підтверджено фіскальним чеком та описом вкладення, однак вказана претензія 23.04.2017р. повернулась на адресу позивача з поштовою відміткою за закінченням терміну зберігання (а.с.30-31, 33).

Однак, відповідач оплатив виконані роботи лише частково у розмірі 20000грн.

За таких обставин позивач звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом до відповідача, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, про стягнення боргу у розмірі 123 608,92 грн., 3% річних у розмірі 1737,30грн., інфляційних у розмірі 7540,15грн. та витрат на оплату послуг адвокату у розмірі 10850грн.

Суть спірних правовідносин полягає у вирішенні питання щодо правомірності стягнення суми боргу за договором підряду, 3% річних та інфляційних.

Спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного Кодексу.

Приписи статті 11 ЦК України передбачають, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Статтею 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов»язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов»язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку. Зобов»язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно приписів ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу положень ст. 629 ЦК України договір є обов"язковим для виконання сторонами.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов"язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Укладений між сторонами 08.12.2016р. договір №12/16 є за своєю правовою природою є договором підряду, правовідносини за яким регулюються главою 61 параграфом 1 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

За приписами ч. 4 ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У раз відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Позивач взяті зобов'язання виконав у повному обсязі, що підтверджується Актами приймання виконаних будівельних робіт №1 за грудень 2016р. Загальна вартість робіт за визначеним актом склала 143 608,92 грн.

Як стверджує позивач, відповідачем оплата була здійснена лише частково у сумі 20000грн. та несплаченою залишилась сума у розмірі 123 608,92грн.

Акт підписаний відповідачем без зауважень, а тому виконані роботи вважаються прийнятими.

У п.4.1 договору сторони передбачили порядок розрахунків, який полягає у наступному.

Оплата робіт проводиться шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок субпідрядника, зазначений у договорі, на протязі пятнадцяти банківських днів після підписання оформленого належним чином Акту приймання-передачі виконаних робіт (п.4.1 договору).

Неналежне виконання відповідачем зобовязань з оплати за вказаним договором підтверджено матеріалами справи, а тому судова колегія вважає правомірним висновок суду першої інстанції щодо зобов'язання здійснити остаточні розрахунки і сплатити позивачу 123 608,92грн., розмір якої доведений та підтверджений документально.

Щодо позовних вимог стосовно нарахування 3% річних в сумі 1737,30 грн., колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Три відсотки річних - це спосіб захисту майнового права і інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи наведені приписи законодавства та перевіривши заявлені до стягнення 3% річних у сумі 1737,30грн. за період 20.12.2016р. по 13.01.2017р, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо задоволення цих вимог у повному обсязі.

Щодо заявлених інфляційних за період з січня 2017р. по травень 2017р. у розмірі 7540,15грн. колегія суддів зазначає наступне.

Інфляційні нарахування - це спосіб захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Індекс інфляції є статистичною інформацією, яка щомісячно надається Держкомстатом та публікується в газеті «Урядовий кур»єр» та на офіційному веб-сайті Державного комітету статистики України.

Перевіривши розрахунок інфляційних за період з січня 2017р. по травень 2017р., судом апеляційної інстанції встановлено, що позовні вимоги в цій частині у сумі 7540,15 грн. вірно задоволені судом першої інстанції.

Скаржник не погоджується з висновком суду про задоволення вимог позивача про стягнення витрат на послуги адвоката у сумі 10 850 грн., оскільки, на його думку, вони є не співрозмірними та завищеними.

Вказані доводи апелянта колегія суддів вважає безпідставними з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що адвокатські послуги, зокрема, підтверджуються договором №1-с про надання правової допомоги від 20.03.2017р., згідно предмету якого адвокат надає клієнту правову допомогу, передбачену ст.19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», під час вирішення спору, що виник з господарських правовідносин між клієнтом і ТОВ «Керуюча компанія «Наш Дім Запоріжжя», пов»язаних з оплатою вартості робіт, виконаних за Договором №12/16 на виконання робіт» «Капітальний ремонт ліфтів №5 та №6 житлового будинку №16 по вул.Європейська, м.Запоріжжя; Запорізька область» від 08.12.2016р., на всіх стадіях вирішення спору, зокрема: досудове врегулювання, подання позову, порушення провадження у справі і підготовка матеріалів до розгляду у першій інстанції, вирішення господарського спору у першій інстанції, перегляд судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, Верховним Судом України та за нововиявленими обставинами, виконавче провадження, свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю №988 від 30.08.2012р.; Актом здачі-прийняття наданих послуг від 26.05.2017р. до договору №1-с про надання правової допомоги від 20.03.2017р.; Актом здачі-прийняття наданих послуг від 20.06.2017р. до договору №1-с про надання правової допомоги від 20.03.2017р., квитанцією до прибуткового касового ордера №26/05-1 від 26.05.2017р. про отримання адвокатом гонорару у розмірі 7 000 грн., квитанцією до прибуткового касового ордера №20/06-1 від 20.06.2017р. про отримання адвокатом гонорару у розмірі 3 850 грн. (а.с.34, 36, 37, 38, 61, 67).

За змістом частини третьої статті 48 та частини п"ятої статті 49 ГПК у їх сукупності можливе покладання на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката ( у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі. Аналогічну правову позицію викладено у Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 6-рп/2013 у справі № 1-4/2013) (абзац підпункту 6.3 пункту 6 Постанови Пленуму ВГСУ від 21.02.2013р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу V1 Господарського процесуального кодексу України із змінами, внесеними згідно з постановою ВГСУ № 13 від 17.12.2013).

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України суми, які підлягають оплаті за послуги адвоката при задоволені позову покладаються на відповідача.

Розглянувши заяву позивача про стягнення з відповідача судових витрат на оплату послуг адвоката, понесених позивачем після подання відповідачем апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що заява позивача про стягнення з відповідача витрат на послуг адвоката щодо ведення даної справи в апеляційній інстанції не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначає правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні, а також порядок і умови надання правової допомоги, права й обов'язки адвокатів.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 статті 1 розділу I цього Закону договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до вимог зазначеного Закону порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При вирішенні питання про розмір суми, яка підлягає відшкодуванню стороні за послуги адвоката, має бути врахована як ціна позову, яку вказав позивач у позовній заяві, так і критерії об'єктивного визначення розміру суми послуг адвоката.

Згідно із приписами п.6.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013р. №7 витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК. Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Відповідно до п.6.5 Постанови розподіл сум інших, крім судового збору, судових витрат здійснюється за загальними правилами частини п'ятої статті 49 ГПК, тобто при задоволенні позову вони покладаються на відповідача, при відмові в позові - на позивача, а при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За тими ж правилами здійснюється й розподіл сум цих витрат у розгляді господарським судом апеляційних і касаційних скарг.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

В обґрунтування заяви про стягнення з відповідача 3500,00грн. вартості наданих адвокатом під час апеляційного провадження послуг позивач посилається на ознайомлення з апеляційною скаргою та складання відзиву на неї.

Проте, колегія суддів з урахуванням ст.30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність вважає, що заявлена сума не є співрозмірною.

Так, адвокат ОСОБА_6 був ознайомлений з матеріалами справи при розгляді справи в суді першої інстанції, вартість зазначених послуг була стягнута з відповідача рішенням господарського суду Запорізької області і для підготовки відзиву на апеляційну скаргу необхідно було ознайомлення лише з апеляційною скаргою.

Колегія суддів також вважає, що вартість складання відзиву на апеляційну скаргу, з урахуванням неявки в судове засідання адвоката позивача, в розмірі 3500,00грн. є завищеною.

Враховуючи зазначене, приймаючи до уваги розмір вартості послуг адвоката, стягнутих рішенням господарського суду Запорізької області, аналізуючи складність справи, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні заяви позивача про стягнення з відповідача додатково 3500,00грн. витрат на послуги адвоката, понесені позивачем після подання відповідачем апеляційної скарги.

Доводи апелянта щодо відсутності зазначення у претензії строку розгляду претензії відповідачем, колегія суддів не приймає до уваги, з наступних підстав.

Частиною 3 статті 6 Господарського процесуального кодексу України не передбачено такого реквізиту, як строк оплати боргу. Більш того, претензія має місце тоді, коли зобов»язання вже прострочене боржником, адже, згідно з ч.1 ст.6 ГПК України, підприємства та організації, що порушили майнові права і законні інтереси інших підприємств та організацій, зобов»язані поновити їх, не чекаючи пред»явлення претензії. В свою чергу, строк розгляду претензії є імперативним і передбаченим ч.1 ст.7 ГПК України, де зазначено про десятиденний строк розгляду.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновок місцевого господарського суду, тому підстав для її задоволення не має, оскаржуване рішення повинно бути залишено без змін.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на скаржника.

Керуючись статями 33, 34, 43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Наш Дім Запоріжжя» м.Запоріжжя на рішення господарського суду Запорізької області від 10.07.2017 року у справі №908/1100/17 залишити без задоволення, а рішення господарського суду Запорізької області від 10.07.2017 року у справі №908/1100/17 без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий О.О.Радіонова

Судді І.В.Зубченко

ОСОБА_3

Надр.5 прим:1 у справу; 1позивачу; 1 відповідачу; 1 ДАГС; 1ГС Запорізької обл..

.