КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2017 р. Справа№ 910/1030/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зеленіна В.О.

суддів: Мартюк А.І.

Калатай Н.Ф.

при секретарі Романовій Ю.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Стецик Н.В. за довіреністю від 09.12.2016;

від відповідача: Макарова Н.В. за довіреністю від 08.12.2016;

від третьої особи: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Управління з переробки газу та газового конденсату Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування"

на рішення Господарського суду міста Києва від 12.06.2017

у справі №910/1030/17 (головуючий суддя Ващенко Т.М.)

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Золотий екватор"

До Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Управління з переробки газу та газового конденсату Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування"

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Приватне підприємство "ФАРТ"

Про стягнення 417 090,27 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Золотий екватор" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Управління з переробки газу та газового конденсату Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" (далі - відповідач) про стягнення 417 090,27 грн. попередньої оплати за Договором № 193/6-тр/Ш по оформленню та відвантаженню нафтопродуктів від 27.03.2017.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.06.2017 у справі №910/1030/17 позов задоволено повністю. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Управління з переробки газу та газового конденсату Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Золотий екватор" попередню оплату в розмірі 417 090 грн. 27 коп. та 6 256 грн. 35 коп. судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Публічне акціонерне товариство "Укргазвидобування" в особі філії Управління з переробки газу та газового конденсату Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Скарга мотивована тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки закінчення строку дії правочину не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін правочину, умовами укладеного між відповідачем та третьою особою договору було передбачено, що на суму попередньої оплати відповідач надає відповідні послуги та не передбачено обов'язку повернення суми попередньої оплати, внаслідок укладення договору про відступлення права вимоги позивач має право на отримання послуг за договором.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.08.2017 року (колегія суддів у складі головуючого судді Зеленіна В.О., суддів Калатай Н.Ф., Мартюк А.І.) апеляційна скарга прийнята до розгляду, призначено розгляд справи на 14.08.2017.

14.08.2017 позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти її задоволення та просить залишити оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що позивач за договором про відступлення прав вимоги отримав всі права кредитора за Договором по оформленню та відвантаженню нафтопродуктів, вказаний договір укладався відповідачем і третьою особою з метою забезпечення виконання умов ряду договорів купівлі-продажу нафтопродуктів строк виконання яких також протермінований, а тому наявні правові підстави для повернення попередньої оплати.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.08.2017 відкладено розгляд справи на 11.09.2017.

Третя особа явку представника у судове засідання не забезпечила, ухали суду повернуті поштою з довідкою "За закінченням терміну зберігання". згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПП "ФАРТ" припинено за судовим рішенням (ухвала Господарського суду Львівської області від 02.11.2016 у справі №914/695/16) (том 1 а.с.107).

Представник відповідача (апелянта) у судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити, скасувати оскаржуване рішення та відмовити у позові.

Представник позивача у судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити оскаржуване рішення без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

27.03.15. між відповідачем - Публічним акціонерним товариством "Укргазвидобування" в особі філії Управління з переробки газу та газового конденсату Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування", як виконавцем, та третьою особою - Приватним підприємством "ФАРТ", як замовником, було укладено Договір № 193/6-тр/Ш по оформленню та відвантаженню нафтопродуктів (далі - Договір) (том 1 а.с.35-37).

Відповідно до п.1.1 Договору його предметом є надання виконавцем послуг замовнику по оформленню, наливу та відвантаженню нафтопродуктів (бензинів автомобільних, дизельного палива, уайт-спіриту, бітумної продукції, деетанпропанбутанізованого конденсату), що надалі іменується Продукція, залізничним та автомобільним транспортом із Шебелинського відділення з переробки газу, газового конденсату та нафти (ШВПГКН) по території України згідно рознарядок ПАТ "Укргазвидобування".

Надання послуг з відвантаження Продукції оформляється актом приймання-передачі наданих послуг (по залізничному тарифу, послугам по оформленню, наливу та відвантаженню Продукції та використанню цистерн з обов'язковим прибуттям уповноваженого представника Замовника. Якщо залізнична цистерна не повернулася від Замовника до Виконавця в звітному місяці, то надання послуг з використання залізничних цистерн оформляється декількома актами приймання-передачі наданих послуг: актами на кінець звітного місяця та актом на дату фактичного повернення залізничної цистерни. Дата повернення залізничної цистерни визначається календарним штемпелем видачі вантажу у залізничній накладній (п. 2.2 Договору).

Згідно з п. 2.3 Договору відвантаження Продукції здійснюється з Шебелинського відділення переробки газового конденсату та нафти (Харківська обл., Балаклійський р-н., смт. Андріївка), що є структурним підрозділом УПГГК на умовах 100% передплати.

Пунктом 4.1 Договору сторони погодили, що відвантаження Продукції залізничним транспортом проводиться на умовах 100% попередньої оплати (плати за перевезення вантажів залізничним транспортом, послуг по оформленню, наливу та відвантаженню Продукції та послуг з використання залізничних цистерн власності Виконавця) із розрахунку:

- плата за перевезення вантажів залізничним транспортом визначається у відповідності до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України, затвердженого Наказом Міністерства транспорту України від 26.03.2009 року за № 317, з усіма змінами та доповненнями які діють на день відвантаження.

- ціна на послуги по оформленню, наливу та відвантаженню нафтопродуктів залізничним транспортом складає 87,50 грн./тонну, крім того ПДВ(20%) - 17,50 грн. Разом ціна складає 105,00 грн./тонну в т.ч. ПДВ.

- ціна на послуги з використання власних бензинових залізничних цистерн складає 320,00 грн./добу на одну цистерну, крім того ПДВ (20%) - 64,00 грн. Разом ціна складає - 384,00 грн./добу на одну цистерну в т.ч. ПДВ.

Відповідно до п. 4.2 Договору термін використання цистерни власності Виконавця починається з дати відправлення завантаженої цистерни із ст. Шебелинка Південної залізниці та закінчується датою повернення порожньої цистерни на ст. Шебелинка Південної залізниці, або станцію зазначену Виконавцем. Дата відправлення завантаженої цистерни та дата повернення порожньої цистерни визначаються календарним штемпелем станції у залізничній накладній, графа 56 (календарний штемпель станції відправлення) та графа 51 (календарний штемпель прибуття вантажу). При обчисленні терміну використання цистерни день відправлення завантаженої цистерни та день повернення порожньої цистерни зараховується як одна доба.

Згідно з п. 4.3 Договору відвантаження Продукції в автоцистерни проводиться на умовах 100% попередньої оплати послуг по наливу Продукції в автоцистерни, згідно рознарядок ПАТ "Укргазвидобування" та належним чином оформлених довіреностей. Ціна на послуги по наливу нафтопродуктів в автоцистерни складає 60,00 грн./тонну в т.ч. ПДВ.

Ціни в пунктах 4.1.2, 4.1.3 та 4.3.1 вказані на момент укладення договору і можуть бути змінені при зміні витрат Виконавця та зміни вартості послуг, що надаються Укрзалізницею. Загальна сума попередньої оплати формується відповідно п. 4.1, 4.2 та 4.3 (п.4.4, п. 4.5 Договору).

Строк дії Договору сторонами погоджено у п. 7.8, яким встановлено, що Договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.15., а в частині розрахунків до повного виконання зобов'язань сторонами за Договором.

На виконання умов Договору замовник (третя особа) у період березня-травня 2015 року перерахував виконавцю (відповідачу) грошові кошти в загальній сумі 10 210 700,00 грн. за послуги оформлення, наливу та відвантаження нафтопродуктів залізничним транспортом, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями платіжних доручень та не заперечується відповідачем (том 1 а.с.43-43).

В свою чергу, відповідач, на виконання умов Договору, у період березня-травня 2015 року надав третій особі відповідні послуги на загальну суму 9 793 609,73 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями акті здачі-приймання виконаних робіт, які підписані представниками відповідача і третьої особи, підписи яких скріплені печатками підприємств (том 1 а.с.38-47).

Таким чином, різниця між сумою отриманої відповідачем попередньої оплати та вартістю наданих послуг становить 417 090,27 грн., що відповідачем також не заперечується.

11.08.2016 на адресу відповідача надійшла претензія про повернення боргу, підписана арбітражним керуючим - ліквідатором ПП "ФАРТ" Рудецькою О.Я., у якій вона вказала, що постановою Господарського суду Львівської області від 08.06.2016 у справі №914/695/16 Приватне підприємство "ФАРТ" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Рудецьку О.Я. З метою виконання ліквідаційних заходів та формування ліквідаційної маси повідомляє, що Філія Управління з переробки газу та газового конденсату ПАТ "Укргазвидобування" має непогашену заборгованість перед ПП "ФАРТ", яка виникла у розмірі 417 090,27 грн. згідно договору №193/6-тр/Ш від 27.03.2017 та просить у триденний строк сплатити зазначену у претензії суму (том 1 а.с.135).

Матеріали справи не містять доказів перерахування відповідачем коштів на виконання претензії ліквідатора ПП "ФАРТ".

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що 30.05.16 між третьою особою - Приватним підприємством "ФАРТ", як первісним кредитором, та позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Золотий екватор", як новим кредитором, було укладено Договір про відступлення права вимоги № 30/05-1 (далі - Договір про відступлення права вимоги) (том 1 а.с.19-20).

Відповідно до п.1.1 Договору про відступлення права вимоги Первісний кредитор передає належне йому право вимоги до Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" Філія Управління з переробки газу та газового конденсату (надалі - Боржник), згідно Договору №193/6-тр/Ш від 27.03.15., укладеного між Боржником та Первісним кредитором (надалі - Основний договір) в сумі 417 090,27 (чотириста сімнадцять тисяч дев'яносто грн., 27 коп.) гривень. Ідентифікуючі реквізити боржника: ПАТ "Укргазвидобування" Філія Управління з переробки газу та газового конденсату 39420 Полтавська обл., Машівський р-н, с. Базилівщина, вул. Польова, 6, п/р 01 в ПАТ "Банк інвестицій та заощаджень", МФО 380281, .

Згідно з п. 1.2 Договору про відступлення права вимоги з цього Договору випливає, що Новий кредитор займає місце Первісного кредитора в зобов'язаннях, що виникли з Основного Договору в обсязі та на умовах , що існують на момент укладення цього Договору, а саме в межах суми, передбаченої п. 1.1. даного Договору. З моменту підписання даного Договору Новий кредитор має право в повному обсязі вимагати від Боржника виконання зобов'язань згідно умов Основного Договору.

Первісний кредитор заявляє, що вимога, яку він відступає, нікому не заставлена, не продана, під забороною чи арештом не перебуває, не є предметом спору третіх осіб (п.1.3 Договору про відступлення права вимоги).

Згідно з п.2.1 Договору про відступлення права вимоги право вимоги, що відступається за цим Договором, оцінене Первісним кредитором та Новим кредитором в суму 418090,27 грн. Новий кредитор зобов'язується в строк не пізніше 31 грудня 2016 року оплатити первісному кредитору зазначену грошову суму.

Відповідно до пп.3.1.1 Договору про відступлення права вимоги встановлений обов'язок Первісного кредитора сповістити боржника про укладення цього Договору.

Однак, матеріали справи доказів такого сповіщення не містять.

Пунктом 3.2 Договору про відступлення права вимоги встановлений обов'язок Нового кредитора сплатити суму зазначену в п.2.1 цього Договору.

Матеріали справи не містять також доказів сплати позивачем, як Новим кредитором, коштів третій особі, на виконання зазначених умов Договору про відступлення права вимоги право вимоги.

При цьому, з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що ПП "ФАРТ" припинено за судовим рішенням (ухвала Господарського суду Львівської області від 02.11.2016 у справі №914/695/16), запис про припинення внесений 16.11.2016 (том 1 а.с.105-111).

03.11.2016 позивач за вих. №3/11-уступ направив відповідачу повідомлення про відступлення права вимоги, у якому повідомив, що на підставі Договору про відступлення права вимоги належним виконанням зобов'язань по Договору №193/6-тр-Ш та на суму заборгованості 417 090,27 грн. слід вважати виконання зобов'язань на нового кредитора (том 1 а.с.21). Вказаний лист отриманий відповідачем 07.11.2016 (філія ПАТ "Укргазвидобування") та 10.11.2016 (ПАТ "Укргазвидобування"), що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення (том 1 а.с.26-27).

17.11.2016 позивач за вих. №17/11-5 направив відповідачу вимогу, у якій просив протягом 7 календарних днів з моменту отримання вимоги сплатити 417 090,27 грн. (том 1 а.с.28-29). Вказана вимога отримана філією ПАТ "Укргазвидобування", що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення (том 1 а.с.34).

Матеріали справи не містять доказів перерахування відповідачем коштів на виконання вимоги позивача.

У зв'язку із викладеним позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача 417 090,27 грн. попередньої оплати за Договором № 193/6-тр/Ш по оформленню та відвантаженню нафтопродуктів від 27.03.2017.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку, що обов'язки контрагентів повинні бути виконані саме в межах строку дії Договору, який відповідно до п. 7.8 Договору закінчився ще 31.12.15, тому строк надання послуг на сплачену суму 417 090,27 грн., настав, а оскільки відповідачем не було надано послуг за Договором на здійснену передоплату в сумі 417 090,27 грн., позовна вимога про стягнення з відповідача попередньої оплати у розмірі 417 090,27 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню повністю.

Проте, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду не погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є, договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Права та обов'язки сторін у даній справі виникли на підставі Договору № 193/6-тр/Ш по оформленню та відвантаженню нафтопродуктів, що укладений між відповідачем та третьою особою, який за правовою природою є договором надання послуг.

Договір у встановленому порядку не оспорений та не визнаний недійсним, а тому, відповідно до ст. 629 ЦК України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 902 ЦК України встановлено, що виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

При цьому, частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, двосторонній характер договору надання послуг зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов'язків. Тобто, з укладенням такого договору виконавець приймає на себе обов'язок надати послугу і водночас набуває права вимагати її оплати, а замовник у свою чергу зобов'язаний здійснити оплату отриманих послуг та водночас набуває права вимагати від продавця їх надання.

Згідно зі ст. 905 ЦК України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Умовою виконання зобов'язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов'язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов'язання. Строк (термін) виконання зобов'язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

У Договорі відповідач та третя особа узгодили взаємні права і зобов'язання, умовами Договору визначено, що на суму попередньої оплати виконавцем (відповідачем) надаються відповідні послуги та не передбачено обов'язку повернення суми попередньої оплати.

За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного (господарського) законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Насамперед зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним є виконання зобов'язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

За загальним правилом зобов'язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом (ст. 598 ЦК України, ст. 202 ГК України). Ці підстави наведено у ст. ст. 599 - 601, 604-609 ЦК України.

Відповідно до ст. 111-28 ГПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Верховний Суд України у своїх постановах від 24.06.2015 у справі №904/5381/14 та від 21.12.2016 у справі №905/2187/13, при розгляді спорів щодо зобов'язання виконати договірні зобов'язання, вказав, що системний аналіз зазначених норм приводить до висновку, що закон не передбачає такої підстави для припинення зобов'язання, що лишилось невиконаним, як закінчення строку дії договору.

Отже, саме по собі закінчення строку дії двостороннього правочину, виконання якого здійснено тільки однією стороною, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін цього правочину та не припиняє невиконаного зобов'язання між сторонами.

У Договорі сторони не встановили строк надання відповідачем послуг по оформленню та відвантаженню нафтопродуктів, а встановили тільки строк дії договору до 31.12.2015 р., однак замовник (третя особа), не звертався до відповідача з вимогою про надання послуг у певний строк або негайно, а також не надсилав вимогу в порядку ч.2 ст.530 ЦК України.

Зважаючи на викладене, у справі, що розглядається, місцевий господарський суд не врахував зазначених висновків Верховного Суду України та дійшов помилкового висновку про припинення невиконаного зобов'язання відповідача надати послуги в зв'язку із закінченням строку дії договору

Крім цього, як зазначалось вище, між позивачем та третьою особою було укладено Договір про відступлення права вимоги № 30/05-1.

Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов'язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 27.03.2017 у справі №903/138/17, яке залишено без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 04.05.2017 та постановою Вищого господарського суду України від 16.08.2017, відмовлено у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Управління з переробки газу та газового конденсату Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" про визнання недійсним Договору про відступлення права вимоги № 30/05-1.

Отже, вказаний Договір на даний час є чинним, а тому створює відповідні правові наслідки, як для сторін Договору про відступлення права вимоги, так і для відповідача, як виконавця за основним договором.

За приписами ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Умовами Договору про відступлення права вимоги передбачено, що Новий кредитор займає місце Первісного кредитора в зобов'язаннях, що виникли з Основного Договору в обсязі та на умовах , що існують на момент укладення цього Договору, а саме в межах суми, передбаченої п. 1.1. даного Договору.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із доводами відповідача про те, що, оскільки на момент укладення Договору про відступлення права вимоги у первісного кредитора (ПП "ФАРТ") існувало лише право вимоги щодо надання послуг за Договором, він міг передати новому кредитору (позивачу) лише право вимоги надання послуг на суму проведеної попередньої оплати, а тому у позивача відсутні правові підстави для заявлення вимоги про стягнення суми попередньої оплати.

Згідно зі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі "Бруманеску проти Румунії" дійшов висновку про те, що принцип правової визначеності є одним із фундаментальних аспектів верховенства права, і для того, щоб судове рішення відповідало вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно, щоб воно було розумно передбачуваним. Отже, забезпечення єдності судової практики є нічим іншим, як реалізацією принципу правової визначеності.

При цьому слід зазначити, що згідно Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Редакція газети "Правоє дєло" та Штекель проти України", у судовому рішенні національного суду є можливим посилання на судові рішення українських судів, у яких суди схильні до відповідного тлумачення законодавчих положень, якими врегульовано подібні відносини, або у яких був загальний підхід національних судів у таких справах та вбачається, що відповідне тлумачення або загальний підхід національних судів у таких справах має впливати на прийняття судового рішення зі спору у подібних відносинах.

Колегія суддів, з врахуванням зазначеної практики Європейського суду з прав людини, при розгляді даної справи враховує загальний підхід щодо розгляду спорів про стягнення сум попередньої оплати при закінченні строку дії договорів, який викладений у постановах Вищого господарського суду України від 09.06.2016 у справі №904/9212/15, від 24.04.2017 у справі №905/3178/15 та від 21.07.2016 у справі №913/144/16, у яких судами були прийняті рішення про відмову у задоволенні відповідних позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, з огляду на наведені норми чинного законодавства та встановлені фактичні обставини справи, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення 417 090,27 грн. попередньої оплати є безпідставними та необґрунтованими, а тому не підлягають до задоволення.

В зв'язку із зазначеним вище, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 12.06.2017 у справі № 910/1030/17 прийняте із невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому відповідно до положень п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 104 ГПК України підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 49 ГПК України з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Управління з переробки газу та газового конденсату Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 12.06.2017 року у справі №910/1030/17 скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Золотий екватор" (43010, м. Луцьк, вул. Кременецька, 38; ідентифікаційний код 37425075) на користь Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28; ідентифікаційний код 30019775) в особі філії Управління з переробки газу та газового конденсату Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" (39420, Полтавська область, Машівський район, с. Базилівщина, вул. Польова, б. 6; ідентифікаційний код 25976423) - 6881 (шість тисяч вісімсот вісімдесят одна) грн. 99 коп. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Видачу наказу на виконання даної постанови доручити Господарському суду міста Києва.

6. Матеріали справи № 910/1030/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя В.О. Зеленін

Судді А.І. Мартюк

Н.Ф. Калатай