ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" вересня 2017 р. Справа № 922/1119/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Фоміна В. О., суддя Крестьянінов О.О. , суддя Шевель О. В.

при секретарі Кладько А.С.

за участю представників:

позивача - Зубара В.В. (довіреність від 15.12.2016)

відповідача - ОСОБА_2 (довіреність від 18.04.2017)

третьої особи - ОСОБА_2 (довіреність від 16.10.2015)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Підприємства "Основа-Промінвест" Громадської організації "Моніторинг та аналіз розвитку країни" (вх. № 2003 Х/2) на рішення Господарського суду Харківської області від 08.06.2017 у справі №922/1119/17

за позовом Підприємства "Основа-Промінвест" Громадської організації "Моніторинг та аналіз розвитку країни", м. Харків

до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, м. Харків

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_7., м. Харків

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2017 року позивач, Підприємство "Основа-Промінвест" Громадської організації "Моніторинг та аналіз розвитку країни", звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до ФОП ОСОБА_3 про визнання недійсним договору №26/02-15 оренди автомобіля від 26.03.2015, укладений між Підприємством "Основа-Промінвест" Громадської організації "Моніторинг та аналіз розвитку країни" в особі представника за дорученням ОСОБА_7. та ФОП ОСОБА_3

У травні 2017 року позивач звернувся до суду з заявою про зміну предмета та підстав позову, в якій просив суд стягнути з ФОП ОСОБА_3 на користь Підприємство "Основа-Промінвест" Громадської організації "Моніторинг та аналіз розвитку країни" заборгованості у розмірі 96000,00 грн. за період з 27.02.2015 по 31.10.2015 за договором №26/02-15 оренди автомобіля від 26.02.2015, укладеного між Підприємством "Основа-Промінвест" Громадської організації "Моніторинг та аналіз розвитку країни" в особі представника за дорученням ОСОБА_7. та ФОП ОСОБА_3

Рішенням Господарського суду Харківської області від 08.06.2017 у справі №922/1119/17 (суддя - Байбак О.І.) відмовлено у задоволенні позовних вимог, з урахуванням зміни та предмету позову.

Позивач з вказаним рішенням не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати, прийняти нове рішення, яким просить позовні вимоги задовольнити. В обгрунтування апеляційної скарги, заявник вважає що судом першої інстанції порушено норми процесуального законодавства, зокрема, він вважає, що в разі не надання позивачем витребуваних судом документів, суд першої інстанції повинен залишити позов без розгляду.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 26 червня 2017 року апеляційна скарга була прийнята до провадження, у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями, у наступному складі суду: головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Пуль О.А, суддя Тарасова І.В.

16.08.2017, у відповідності до протоколу автоматизованої зміни складу суду, у зв'язку з відпусткою судді Пуль О.А., склад судової колегії змінено на: головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Тарасова І.В. , суддя Шевель О.В.

16.08.2017 від відповідача та третьої особи надійшли відзиви на апеляційну скаргу (№№ 8553,8554).

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду розгляд справи відкладено на 07.09.2017, запропоновано позивачу надати суду докази набуття права власності на спірний автомобіль, докази підтвердження укладення договору оренди автомобіля №26/02-15 від 26.02.2015, запропоновано відповідачу надати письмові пояснення з правовим обгрунтуванням щодо підстав укладення договору суборенди спірного автомобіля №26/02-15/12-16 від 12.12.2016.

04.09.2017 від відповідача надійшло доповнення до відзиву на апеляційну скаргу (вх.9179).

06.09.2017 відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів, для розгляду даної справи, у зв'язку з відпусткою судді Тарасової І.В., склад колегії суддів змінено на: головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Крестьянінов О.О., суддя Шевель О.В.

07.09.2017, в судовому засіданні представник позивача, посилаючись на порушення судом першої інстанції ст. 43, 84 ГПК України, підтримав вимоги апеляційної скарги, просив оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити у повному обсязі позовну заяву. Представник відповідача та третьої особи, ОСОБА_2, проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 08.06.2017 залишити без змін з підстав, зазначених у відзивах на апеляційну скаргу та у доповненнях до відзиву (№№ 8553,8554, 9179 відповідно).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК України, заслухавши в судовому засіданні присутніх представників сторін, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як зазначає позивач, 26.02.2015 р. між Підприємством "Основа-Промінвест" Громадської організації "Моніторинг та аналіз розвитку країни" (орендодавець) та ФОП ОСОБА_3 укладено договір оренди автомобіля № 26/02-15, відповідно до умов якого орендодавець, передає, а орендар, приймає в тимчасове володіння та користування автомобіль ГАЗ 3302-14, державний номер НОМЕР_1, шасі № НОМЕР_3, двигун № НОМЕР_2, ГБО, КФ («транспорт»).

Згідно з п. 3.1.-3.2. договору, транспорт передається орендарю впродовж 3-х днів з моменту підписання договору. Передача транспортного засобу здійснюється по акту передачі, який є невід'ємною частиною договору.

Згідно з п. 4.1. договору, строк оренди автомобіля складає 5 років з моменту передачі транспортного засобу по акту від 25 лютого 2015 р. і до 26 лютого 2020 року.

Відповідно до п. 5.1.-5.2. договору, орендна плата встановлюється сторонами у відповідності до протоколу погодження ціни. Розмір орендної плати підлягає перегляду у разі зміни мінімального розміру заробітної платні.

Відповідно до протоколу погодження ціни до договору оренди автомобіля № 26/02-15 від 26.02.2015 р., сторонами погоджено, що розмір орендної плати за договором становить 12000 грн. на місяць. Також сторонами узгоджено внести зміни до п. 4.1. договору, та передбачено, що строк договору оренди встановлюється з моменту передачі транспорту по акту від 27.02.2015 р. і до 01.04.2017 р.

Відповідно до акту прийому передачі до договору оренди автомобіля № 26/02-15 від 26.02.2015 р. Підприємство "Основа-Промінвест" Громадської організації "Моніторинг та аналіз розвитку країни" передало, а ФОП ОСОБА_3 прийняв в тимчасове користування автомобіль, що є предметом договору оренди.

Копії договору оренди, протоколу погодження ціни та акту прийому передачі автомобіля надані позивачем до позовної заяви.

Вказані документи від імені позивача підписала ОСОБА_7. (третя особа), яка діяла на підставі доручення від 15.01.2015. Також копії цих документів містять підпис ФОП ОСОБА_3, та печатки сторін договору.

Підставою звернення до суду з даним позовом є невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором оренди автомобіля щодо сплати на користь позивача орендних платежів, його заборгованість перед позивачем за період за період з 27.02.2015 по 31.10.2015 р. становить 96000,00 грн.

Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що надані позивачем в обґрунтування своїх вимог документи, а саме, договір оренди автомобіля № 26/02-15 від 26.02.2015 р.; протокол погодження ціни від 27.02.2015 р. та акту прийому-передачі від 27.02.2015 р. ОСОБА_7. від імені ФОП ОСОБА_3 не підписувала, вказаний договір з ФОП ОСОБА_3 не укладався, оригіналів таких документів взагалі не існує.

В обґрунтування своєї позиції, позивач зазначає, що при розгляді Московським районним судом м. Харкова справи № 643/10865/15-ц за позовом Підприємства «основа-Промінвест» громадської організації «Фонд підтримки інвалідів» до 1) ОСОБА_3, 2) ОСОБА_7., 3) ОСОБА_5 про визнання недійсними договорів відчуження майна, застосування наслідків недійсного правочину та витребування майна, відповідачем надані письмові пояснення про те, що з 26.02.2015 автомобіль ГАЗ 3302-14, державний номер НОМЕР_1, шасі № НОМЕР_3, двигун № НОМЕР_2 знаходиться в оренді.

Також обґрунтовуючи наявність між сторонами орендних правовідносин, позивачем до матеріалів справи надано копію договору суборенди спірного автомобіля, укладеного 12.12.2016 між ФОП ОСОБА_6 (суборендар), ФОП ОСОБА_3 (орендар), копію акту прийому передачі до договору суборенди автомобіля, та копію протоколу погодження ціни суборенди.

Під час розгляду даної справи судом першої інстанції, ухвалою від 22.05.2017 витребувано у позивача та відповідача оригінал договору оренди автомобіля №26/02-15 від 26.02.2015 року; оригінал протоколу погодження ціни від 27.02.2015 року; оригінал акту прийому - передачі від 27.02.2015 року.

Сторонами вимоги ухвали не виконано, оригінали вказаних документів суду не надано.

Відсутність у позивача оригіналу спірного договору, останній пояснює тим, що ОСОБА_3 та ОСОБА_7. у квітні 2015 здійснили рейдерське захоплення підприємства позивача та привласнили товарно-матеріальні цінності, в тому числі всю документацію підприємства. Зазначене стало підставою для звернення нового керівництва підприємства позивача до правоохоронних органів з відповідною заявою. А копії цих документів позивач отримав з матеріалів справи № 643/10865/15-ц, що перебуває в провадженні Московського районного суду м. Харкова, та які надані для долучення до матеріалів зазначеної справи представником відповідача та третьої особи ОСОБА_2

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції, позивачем також зазначено, що в матеріалах судової справи № 643/10865/15-ц, яка розглядається Московським районним судом м. Харкова міститься копія договору оренди автомобіля №26/02-15 від 26.02.2015.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції визнав недоведеним факт укладання між сторонами договору оренди спірного автомобіля, а тому і відсутність підстав для стягнення з відповідача орендної плати.

З такими висновками погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 1 ст. 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Разом з тим, згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з п. 2-3 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Пунктами 1, 8 ст. 181 ГК України передбачено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Разом з тим, суд зазначає, що за змістом ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

При цьому, статтею 36 ГПК України передбачено, що письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

В пункті 2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", зокрема зазначено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії (стаття 36 ГПК). Якщо документи, які мають значення для правильного вирішення спору, і підписи на них виготовлені стороною за допомогою будь-яких технічних засобів, то такі документи повинні прийматись господарським судом як письмові докази, досліджуватись та оцінюватись за загальними правилами ГПК.

Подані сторонами копії документів, виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо), засвідчуються підписом особи, яка їх виготовила або яка перевірила їх на відповідність оригіналам, із зазначенням її прізвища, ініціалів та посади (якщо вона є посадовою особою) та з прикладенням печатки (за її наявності).

Якщо подані копії документів, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів, викликають сумніви, господарський суд може витребувати оригінали цих документів, у тому числі для огляду в судовому засіданні з наступним поверненням цих оригіналів особі, яка їх подала. Для перевірки достовірності поданих суду документів може бути призначено судову експертизу.

Якщо одним з учасників судового процесу подано засвідчені ним копії документів, а інший з цих учасників заперечує відповідність їх оригіналам, то господарський суд зобов'язаний витребувати такі оригінали для огляду у особи, яка їх подала.

Таким чином, колегія суддів погоджується з тим, що з урахуванням обставин, які склалися у даній справі, факт існування спірного договору оренди автомобіля № 26/02-15 від 26.02.2015 р., а так само і складених на його виконання протоколу погодження ціни від 27.02.2015 р. та акту прийому-передачі від 27.02.2015 р. повинен підтверджуватися виключно оригіналами зазначених договору, протоколу та акту, а не копіями вказаних документів, враховуючи те, що відповідач категорично заперечує щодо їх існування.

З метою встановлення зазначених обставин, судом першої інстанції в порядку, визначеному ст. ст. 32-34, 36, 38 ГПК України, та задовольняючи клопотання відповідача, ухвалою від 22.05.2017 р. витребувано у позивача та у відповідача оригінал договору оренди автомобіля № 26/02-15 від 26.02.2015 р., оригінал протоколу погодження ціни від 27.02.2015 р. та оригінал акту прийому-передачі від 27.02.2015 р.

Проте, як зазначалось, сторонами вимоги ухвали не виконані.

Пунктами 2.3., 2.5 цієї ж постанови Пленуму передбачено, що якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи. Будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, колегія суддів вважає правомірним висновок суду щодо недоведеності позивачем, всупереч вимогам ст. 32-34, 36 ГПК України, належними та допустимими доказами факту укладання між позивачем та відповідачем договору оренди автомобіля № 26/02-15 від 26.02.2015 р., та підписання на виконання цього договору протоколу погодження ціни від 27.02.2015 р. та акту прийому-передачі від 27.02.2015 р.

До того ж, матеріали справи не містять жодного доказу фактичної передачі позивачем відповідачу, в т.ч. на виконання зазначеного договору, транспортного засобу ГАЗ 3302-14, державний номер НОМЕР_1, шасі № НОМЕР_3, двигун № НОМЕР_2, що є предметом договору оренди автомобіля № 26/02-15 від 26.02.2015 р.

Послання позивача на копії документів, які залучені до матеріалів справи № 643/10865/15-ц, що перебуває в провадженні Московського районного суду м. Харкова, які нібито надані безпосередньо відповідачем, а також на письмові пояснення представника відповідача, та на інформацію надану Управлінням ДАІ ГУМВС України в Харківській області щодо того що спірний транспортний засіб в останній раз проходив реєстрацію 06.02.2009, наданих в рамках наведеної справи, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки у відповідності до приписів статті 35 ГПК України, вказані обставини не мають статусу преюдиційних, а тому підлягають доказуванню, а остаточні рішення в цій справі не прийняті.

За загальним правилом, розподіл між сторонами тягаря доказування визначається предметом спору. В даному випадку, обов'язок (тягар) доказування обставин, покладених в основу позовних вимог, покладається на позивача. Однак, доказування полягає не лише в поданні доказів, а й у доведенні їх переконливості.

Колегія суддів звертає увагу, що докази на які посилається позивач у даній справі, не можна застосувати і як непрямі, оскільки вони не встановлюють будь-яких фактів за допомогою яких на підставі аналізу й зіставлення можна встановити обставини, на підставі яких позивач звернувся до суду.

За таких обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача орендної плати за автомобіль у розмірі 96000,00 грн. за договором оренди автомобіля № 26/02-15 від 26.02.2015 р., факт укладання якого в межах даної справи сторонами не доведено.

Необґрунтованими, на думку колегії суддів, є доводи заявника апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції процесуальних норм права, зокрема п.5 ст. 81 ГПК України, оскільки, у відповідності до приписів статті 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Тому, колегія суддів не вбачає процесуальних порушень з боку суду першої інстанції у даній справі враховуючи недоведеність позивачем своїх позовних вимог.

За таких обставин, доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження в матеріалах даної справи та спростовуються вищенаведеним. Інших підстав для скасування оскаржуваного рішення апелянтом не наведено.

Враховуючи наведені обставини справи та норми права, колегія суддів дійшла висновку про відповідність оскаржуваного рішення нормам чинного законодавства та матеріалам справи, на підставі чого, рішення Господарського суду Харківської області від 08.06.2017 у справі № 922/1119/17 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, одностайно, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Підприємства "Основа-Промінвест" Громадської організації "Моніторинг та аналіз розвитку країни" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 08.06.2017 у справі № 922/1119/17 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 12.09.17

Головуючий суддя Фоміна В. О.

Суддя Крестьянінов О.О.

Суддя Шевель О. В.