Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "18" вересня 2017 р. Справа № 906/767/17

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Терлецької-Байдюк Н.Я.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність №1 від 15.09.2017;

від відповідача: не з'явився;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Амарі Україна" (м. Київ)

до Публічного акціонерного товариства "Пиво-безалкогольний комбінат "Радомишль" (м. Радомишль Житомирська область)

про стягнення 60895,43 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 60895,43грн. за неналежне виконання договору поставки №23/2016 від 09.02.2016, з яких: 57995,65грн. - основний борг, 2899,78грн. - пеня. Витрати по сплаті судового збору просить покласти на відповідача.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Подав заяву про стан заборгованості відповідача перед ТОВ "Амарі Україна" на день розгляду справи, з якої вбачається, що сума заборгованості ПАТ "Пиво-безалкогольний комбінат "Радомишль" перед позивачем не змінилась та складає 57995,65грн. основного боргу та 2899,78грн. пені. Також надано специфікацію (додаток №3 від 05.12.2016 до договору поставки №23/2016 від 09.02.2016), якою сторони погодили зміну порядку розрахунку суми боргу з врахуванням курсу продажу валют.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, відзиву на позовну заяву не подав, про причини неявки суд не повідомив, з матеріалами справи ознайомлений, про що свідчить заява від 13.09.2017 (а.с.25).

Згідно абз.1 п.3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 09.02.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Амарі Україна" (постачальник/позивач) та Публічним акціонерним товариством "Пиво-безалкогольний комбінат "Радомишль" (покупець/відповідач) укладено договір поставки №23/2016 (а.с.10), за умовами якого постачальник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі поставляти, а покупець, у випадку відсутності зауважень до якості, приймати та оплачувати запасні частини до виробничого обладнання (надалі - товар) (п.1.1 договору).

Товар має бути поставлений у кількості та асортименті згідно специфікації, яка є невід'ємною частиною договору. Товар має бути належної якості та відповідати стандартам, технічним умовам, іншій нормативно-технічній документації (сертифікату якості (безпеки), санітарно-гігієнічним вимогам), які встановлюють вимоги до якості для товару, надаються постачальником за вимогою покупця та входять до вартості товару (п.1.2 договору).

Відповідно до п.2.1 поставка товару здійснюється на умовах DDP, склад покупця (ІНКОТЕРМС, 2010), за адресою: м. Радомишль, вул. Микгород №71, якщо інше не зазначено у специфікації.

Особливості виготовлення та/або поставки товару, у тому числі строки поставки окремих партій визначаються у специфікації (п.2.2 договору).

Загальна сума договору визначається сукупністю погоджених та підписаних обома сторонами специфікацій у грошовому виразі, але не повинна перевищувати 300000,00грн. (п.3.1 договору).

Покупець сплачує за товар, що поставляється за даним договором, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника відповідно до банківських реквізитів останнього на умовах, передбачених додатком до даного договору (специфікацією) (п.3.2 договору).

Відповідно до п.3.3 договору моментом оплати вважається момент зарахування коштів на рахунок постачальника. Якщо строк оплати припадає на не платіжний день, то останнім днем оплат вважається перший наступний платіжний день.

Передача товару здійснюється відповідно до умов поставки, що підтверджується підписанням представниками сторін відповідних видаткових накладних. Моментом переходу ризиків пошкодження та втрати товару та права власності від постачальника до покупця є момент передачі товару від постачальника до покупця. Датою поставки вважається дата підписання покупцем накладної на отримання товару на складі покупця (п.4.1 договору).

Договір діє з дати його підписання та скріплення печатками по 31.12.2016 включно, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами зобов'язань за договором, взятих на себе до вищевказаної дати, у тому числі гарантійних (п.10.1 договору).

Між тими ж сторонами підписано додатки (специфікації) №1 від 12.02.2016, №2 від 23.03.2016, №3 від 05.12.2016 до договору поставки №23/2016 від 09.02.2016.

Так, відповідно до специфікації від 12.02.2016 (а.с.11) сторони погодили, що загальна сума додатку (специфікації) до договору поставки №23 від 09.02.2016 становить 158217,52грн., у тому числі ПДВ 20% - 26369,59грн.

Пунктом 3 специфікації встановлено, що оплата здійснюється покупцем на поточний рахунок постачальника на умовах: передоплата 50% вартості товару, що постачається по цій специфікації, що дорівнює: 78622,63 грн., у т.ч. ПДВ 20 % - 13103,78 грн.; оплата решти 50% вартості товару, що постачається по цій специфікації, що дорівнює: 79594,89 грн., у т.ч. ПДВ 20% - 13265,81 грн., протягом 30 календарних днів з моменту остаточного та повного постачання товару за додатком до даного договору (специфікацією), але тільки у платіжний день (на момент підписання договору, платіжний день - вівторок і четвер). У разі, якщо кінцевий термін платежу припадає на період з 25 числа місяця включно по останній календарний день місяця включно, то цей платіж переноситься на перший робочий платіжний день наступного місяця.

Пунктом 6 додатку №1 сторони погодили наступне. Якщо на день, попередній дню проведення оплати згідно пункту 3 цієї специфікації, міжбанківський курс євро зміниться більше або менше 5% (п'яти відсотків) у порівнянні з курсом євро на 09.02.2016, то змінюється і сума, яку покупець зобов'язується сплатити постачальнику згідно пункту 3 цієї специфікації.

Додатком №2 від 23.03.2016 (а.с.12) сторони визначили, що загальна сума додатку (специфікації) до договору поставки №23/2016 від 09.02.2016 становить 165218,96 грн., у тому числі ПДВ 20% - 27536,49грн.

Пункт 3 специфікації щодо оплати товару викладено в наступній редакції: "оплата здійснюється покупцем на поточний рахунок постачальника на умовах: оплата 100% вартості товару, то постачається по цій специфікації, що становить 165218,96 грн., у т.ч. ПДВ 20% - 27536,49грн., протягом 60 календарних днів з моменту остаточного та повного постачання товару за додатком до даного договору (специфікацією), але тільки у платіжний день (на момент підписання договору, платіжний день - вівторок і четвер). У разі, якщо кінцевий термін платежу припадає на період з 25 числа місяця включно по останній календарний день місяця включно, то цей платіж переноситься на перший робочий платіжний день наступного місяця.

Якщо на день, попередній дню проведення оплати згідно пункту 3 цієї специфікації, міжбанківський курс євро зміниться більше або менше 5% (п'яти відсотків) у порівнянні з курсом євро на 23.03.2016, то змінюється і сума, яку покупець зобов'язується сплатити постачальнику згідно пункту 3 цієї специфікації (п.6 додатку №2).

Додатком №3 від 05.12.2016 до договору поставки №23/2016 від 09.02.2016 (а.с.29) сторони домовилися, що загальна сума додатку №3 (специфікації) до договору поставки №23/2016 від 09.02.2016 становить 52433,11грн., у т.ч. ПДВ20 % - 8738,85 грн.

Оплата здійснюється покупцем на поточний рахунок постачальника на умовах: оплата 100% вартості товару, що постачається по цій специфікації, що дорівнює: 52433,11грн., у тому числі ПДВ 20% - 8738,85 грн., протягом 21 (двадцяти одного) календарного дня з моменту остаточного та повного постачання товару за додатком №3 до даного договору (специфікацією), але тільки у платіжний день (на момент підписання договору платіжний день - вівторок і четвер). У разі, якщо кінцевий термін платежу припадає на період з 25 числа місяці включно по останній календарний день місяця включно, то цей платіж переноситься на перший робочий платіжний день наступного місяця (п.3 додатку №3).

Якщо на день, попередній дню проведення оплати згідно пункту 3 цієї специфікації, курс продажу валюти на міжбанку із інформаційного ресурсу http://minfіn.com.ua/ua/currency/mb/archive/ зміниться більше або менше ніж на 5% (п'ять відсотків) у порівнянні з курсом євро 28,03 грн./євро на 05.12.2016, то змінюється і сума, яку покупець зобов'язується сплатити постачальнику згідно пункту 3 цієї специфікації.

Протягом усього періоду дії договору позивач належним чином виконував договірні зобов'язання, що підтверджується відповідними видатковими накладними, довіреностями, долученими до позовної заяви.

Претензій від відповідача щодо строків поставки, обсягів та якості наданого товару не було.

Як зазначив позивач, 26.04.2016 ТОВ "Амарі Україна" відвантажило відповідачу товар на загальну суму 164719,98грн., що підтверджується видатковою накладною №АК-00001321 від 26.04.2016 (а.с.13).

Оплата товару, поставленого 26.04.16, за умовами договору повинна була надійти позивачу до закінчення 60-денного терміну, тобто до 05.07.2016.

Фактично оплата здійснювалася відповідачем частково і окремими платежами, зокрема: 22.07.2016 на суму 65218,96грн; 05.08.2016 на суму 89961,93грн; 04.10.2016 на суму 5019,00грн. (а.с.15,16,17).

Оскільки відповідач оплачував товар частково, внаслідок неналежного виконання ним своїх зобов'язань щодо своєчасної оплати товару за договором поставки, що поставлявся у квітні 2016, станом на 01.01.2017 у відповідача утворилась заборгованість у сумі 4519,79 грн.

24.01.2017 позивачем здійснено поставку відповідачеві товару на суму 49808,11грн., що підтверджується видатковою накладною №АК-00000186 від 24.01.2017, 10.02.2017 - на суму 2625,00грн., що підтверджується видатковою накладною № АК-00000508 від 10.02.2017 (а.с.18-20).

Як зазначалось вище, п.6 специфікацій від 23.03.2016 та від 05.12.2016 сторонами був узгоджений порядок індексації заборгованості відповідно до зміни міжбанківського курсу євро/гривня. З врахуванням чого, сторони склали та підписали акт №1 від 22.02.2017 (а.с.21), відповідно до якого сума заборгованості за поставлений у 2016 році товар зросла на 1042,75 грн.

Таким чином, загальний борг відповідача за поставлений позивачем у 2016-2017 роках товар на момент звернення до суду складає 57995,65 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості та актом звірки взаєморозрахунків за період 01.01.2016 - 28.07.2017, підписаним уповноваженими представниками обох сторін (а.с.22).

04.08.2016 та 28.04.2017 позивач направляв відповідачу претензії про сплату заборгованості, які залишились без задоволення (а.с.24-25).

Несвоєчасне проведення відповідачем розрахунків за поставлений товар стало приводом для звернення позивача за захистом порушеного права до суду.

Оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, а саме: цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Статтею 193 Господарського кодексу України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.ст. 526, 525 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Як вбачається з договору поставки №23/2016 від 09.02.2016, між сторонами склались правовідносини щодо поставки товару.

Частинами 1, 2 статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з частиною 1 статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги те, що факт наявності боргу у відповідача перед позивачем у розмірі 57995,65грн. належним чином доведений та документально підтверджений, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими.

Крім основного боргу, позивач просить суд стягнути з відповідача 2899,78рн. - пені.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України).

Відповідно до п.7.2 договору, сторони досягли згоди, що за несвоєчасне виконання договірних зобов'язань по п.3.2 договору покупець сплачує пеню у розмірі 0,05% від суми заборгованості за кожен день прострочення, але не більше 5% від суми заборгованості.

Суд, перевіривши розрахунок позивача, прийшов до висновку, що пеню в сумі 2899,78грн. визначено позивачем обґрунтовано, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обов'язковим.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Відповідач не подав до суду доказів в спростування позовних вимог позивача щодо стягнення боргу та пені, в тому числі доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів тощо).

За викладених вище обставин суд дійшов висновку про задоволення позову.

Відповідно до ч.2 ст.49 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.33,34,43,44,49,75,82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Пиво-безалкогольний комбінат "Радомишль" (12201, Житомирська область, м. Радомишль, вул. Микгород, 71, )

- на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Амарі Україна" (03083, м.Київ, вул. Пирогівський шлях, 34, код ЄДРПОУ 3513872):

- 57995,65грн. - основний борг;

- 2899,78грн. - пені;

- 1600,00грн. - судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 20 вересня 2017 року.

Суддя Терлецька-Байдюк Н.Я.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - відповідачу (рек. з повід.)