ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2017 р.Справа № 922/2790/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши справу

за позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі"
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
про стягнення 66.681,10грн.
за участю представників:

позивач - Олійник Д.Ю., довіреність №40-4587/149 від 01.11.2016р.;

відповідач - нез'явився;

ВСТАНОВИВ:

19 серпня 2017 року КП "Харківські теплові мережі" звернулося до Господарського суду Харківської області із позовом до ФОП ОСОБА_1, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача вартість безпідставно спожитої теплової енергії в сумі 66.681,10грн. (основний борг) за період з жовтня 2012 року по квітень 2015 року. В обґрунтування позову вказує на договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 11.09.2015 року укладеного на продаж нежитлового приміщення першого поверху № 1, 3,4,5,8,9,10 у нежитловій будівлі літ "А-2" загальною площею 129,4 кв.м. розташованих за адресою АДРЕСА_2 ( а.с.10-12). Дане приміщення є невід'ємною частиною централізованої системи опалення всього будинку та опалювалося позивачем в зимові періоди без договору. Факт споживання теплової енергії підтверджується актами на включення та актами на відключення опалення у приміщенні відповідача. В якості правових підстав вказує на норми ст.ст.530, 1212, 1213 Цивільного кодексу України.

Представник позивача в судовому засіданні 13 вересня 2017 року позовні вимоги підтримує з підстав, викладених у позові та просить суд їх задовольнити.

Відповідач правом на участь представників в судовому засіданні 16 вересня 2017 року не скористався, причину неявки не повідомив, витребуваних судом документів не надав. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Приймаючи до уваги, що відповідач, з урахуванням приписів п.3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18, був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, та зважаючи на те, що від учасників провадження не надходило будь-яких клопотань, в тому числі, про відкладення розгляду справи, суд вважає, що неявка у судове засідання представника відповідача не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі, в зв'язку з чим справа розглядається відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, - за наявними в ній матеріалами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 займала нежитлові приміщення 1-го поверху №1, 3, 4, 5, 8, 9, 10 у нежитловій будівлі літ."А-2" загальною площею 129,4 кв. м, розташованих за адресою: АДРЕСА_2, на підставі Договору оренди №4076 від 16 травня 2012 року, укладеного з Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, що підтверджується листом Управлінням комунального майна та приватизації від 25 липня 2012 року №8542 (т. I, арк. с. 8).

11 вересня 2015 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень 1-го поверху №1, 3, 4, 5, 8, 9, 10 у нежитловій будівлі літ."А-2" загальною площею 129,4 кв. м, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 (т. I, арк. с. 10-12).

Система опалення нежитлового приміщення по АДРЕСА_2 є невід'ємною частиною централізованої системи опалення будинку, що підтверджується актами на включення опалення №173/21581 від 26.10.2012р., №173/1692 від 02.10.2013р., №173/3564 від 30.10.2014р., та на відключення опалення №173/20846 від 15.04.2013р., №173/1756 від 14.04.2014р., №173/5235 від 14.04.2015р. (т. I, арк. с. 13-15)

В період з жовтня 2012 року по квітень 2015 року Комунальним підприємством "Харківські теплові мережі" здійснювалось постачання теплової енергії до вказаного житлового будинку на підставі розпоряджень Харківського міського голови про початок та кінець опалювального сезону.

Сторонами не було надано до суду доказів на підтвердження укладення договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді на потреби приміщень відповідача.

Факт користування тепловою енергією підтверджується Актами на включення опалення №173/21581 від 26.10.2012р., №173/1692 від 02.10.2013р., №173/3564 від 30.10.2014р., та на відключення опалення №173/20846 від 15.04.2013р., №173/1756 від 14.04.2014р., №173/5235 від 14.04.2015р. Зазначені акти підписані та скріплені печатками представників Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" та балансоутримувача будинку.

09 серпня 2017 року позивач направив за адресою відповідача лист-вимогу про необхідність оплати вартості безпідставно отриманої теплової енергії за період з жовтня 2012 року по квітень 2015 року в сумі 66.681,10грн. (а.с. 28). Доказів на підтвердження здійснення оплати позивачем не надано.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу теплової енергії.

У статті 25 Закону України "Про теплопостачання" встановлено обов'язок споживача на своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Згідно з ч. 2 ст. 275 Господарського кодексу України відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Зазначені положення кореспондуються з п.п. 4, 14 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03.10.2007 (далі - Правила), якими передбачено, що користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії, споживач зобов'язаний до початку подачі теплоносія до системи тепло споживання укласти з теплопостачальною організацією такий договір.

Так, у п. 3 Правил передбачено, що споживач теплової енергії фізична особа, яка є власником будівлі або суб'єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору; відповідно до ст. 1 Закону України "Про теплопостачання" споживач теплової енергії фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

Однак, з аналізу положень Правил, зокрема, п. 44, вбачається, що термін споживач застосовується в значно ширшому значенні, оскільки він також розповсюджується і на осіб, які використовують теплову енергію без укладення договору на теплопостачання.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Як вбачається з матеріалів справи, факт відпуску теплової енергії в спірне приміщення підтверджується, зокрема, Актами на включення опалення №173/21581 від 26.10.2012р., №173/1692 від 02.10.2013р., №173/3564 від 30.10.2014р., та Актами на відключення опалення №173/20846 від 15.04.2013р., №173/1756 від 14.04.2014р., №173/5235 від 14.04.2015р.

Відсутність договору про постачання теплової енергії при підтвердженні факту її постачання обставинами справи не звільняє відповідача від обов'язку оплати за фактично спожиту теплову енергію. Аналогічної правової позиції дотримується і Верховний Суд України у своїй постанові від 30.10.2013 у справі № 6-59цс13.

З огляду на зазначене, а також враховуючи обов'язок відповідача оплачувати поставлену теплову енергію у спірне приміщення і за умови відсутності відповідного договору, господарський суд приходить до висновку щодо правомірності позовних вимог Комунального підприємства "Харківські теплові мережі".

Докази відключення будинку, в якому знаходиться спірне приміщення, від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води у встановленому законодавством порядку в матеріалах справи відсутні. Аналогічні висновки про те, що самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання викладено у постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 у справі № 6-1192цс15.

З позовної заяви вбачається, що позов Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" про стягнення безпідставно спожитої відповідачем теплової енергії заявлено з посиланням на положення статей 1212 та 1213 Цивільного кодексу України, які не підлягають застосуванню до спірних правовідносин з урахуванням правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постановах від 24.09.14 у справі № 6-122 цс14, від 25.02.2015 у справі № 3-11гс15.

Так, зазначена норма застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність.

У постанові Верховного Суду України від 18.11.2015 по справі № 6-582цс15 зазначено, що позов про стягнення вартості теплової енергії підлягає задоволенню, якщо підтверджено, що між сторонами склалися фактичні договірні відносини.

Враховуючи те, що в даному випадку між сторонами склалися фактичні договірні відносини щодо постачання та споживання теплової енергії, що підтверджується матеріалами справи, позов про стягнення з відповідача вартості спожитої теплової енергії підлягає задоволенню на підставі частин 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України та п. 1 ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України.

На підставі вищенаведеного, позовні вимоги Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у даній справі, що складаються з 1.600,00 грн. судового збору, покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтею 11, Цивільного кодексу України, статтями 174, 275 Господарського кодексу України, статтями 19, 25 Закону України "Про теплопостачання", статтями 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (61184, АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_1, дата народження невідома) на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, буд. 11, ) вартість безпідставно спожитої теплової енергії за період з жовтня 2012 року по квітень 2015 року у сумі 66.681,10грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1.600,00 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 18.09.2017 р.

Суддя Л.С. Лаврова

/Справа №922/2790/17/