ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2017 року Справа № 923/624/17

Господарський суд Херсонської області у складі судді Павленко Н.А. при секретарі судового засідання Борхаленко О.А.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - уповн. предст., дов. від 29.04.2017р.

від відповідача: Москаленко А.О. - уповн. предст., дов. від 15.07.2017р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: ОСОБА_3, м. Дніпропетровськ

до відповідача: Приватного акціонерного товариство "Великоолександрівський автопарк", смт. Велика Олександрівка Херсонської області

про припинення діяльності ПАТ "Великоолександрівський автопарк"

Описова частина рішення. Провадження у справі порушено за позовною заявою ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства "Великоолександрівський автопарк" про припинення діяльності ПАТ "Великоолександрівський автопарк". Позов обґрунтований наступними обставинами:

1) невнесення запису до Єдиного державного реєстру про виключення державної реєстрації змін до установчих документів на виконання постанови Одеського апеляційного господарського суду від 09.03.2016р. у справі № 923/749/15; неприведення ПрАТ "Великоолександрівський автопарк" установчих документів у відповідність судовому рішенню;

2) нелегітимність органів управління товариства;

3) невідповідність мінімального розміру статутного фонду юридичної особи вимогам закону;

4) непроведення товариством загальних зборів після 24 квітня 2015р.;

5) неотримання прибутку, як здійснення діяльності, що суперечить установчим документам;

6) подання недостовірної статистичної звітності державним органам.

Правовими підставами позовних вимог позивачем вказано (мовою оригіналу):

"Відповідно до п. 2 ч.1 ст.110 ЦК, юридична особа може бути ліквідована за рішенням суду про визнання судом недійсною державної реєстрації юридичної особи через допущені під час її створення порушення, які не можна усунути, а також в інших випадках, встановлених законом. Такі «інші» випадки встановлені Законом про реєстрацію..., у ст.38 якого наведено перелік підстав для постановлення судового рішення про припинення юридичної особи, що не пов'язано з банкрутством юридичної особи. Підставами для постановлення судового рішення про припинення юридичної особи згідно зі ст.38 Закону про реєстрацію, зокрема є

- визнання недійсним запису про проведення державної реєстрації через порушення закону, допущені при створенні юридичної особи, які не можна усунути;

- провадження нею діяльності, що суперечить установчим документам, або такої, що заборонена законом;

- невідповідність мінімального розміру статутного фонду юридичної особи вимогам закону;

-неподання протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону;

- наявність в Єдиному державному реєстрі запису про відсутність юридичної особи за вказаним її місцезнаходженням."

У позовній заяві позивачем в якості третьої особи без самостійних вимог вказано Великоолександрівську районну державну адміністрацію Херсонської області, при цьому за текстом позовної заяви не наведено мотивів, за якими рішення, що буде прийняте у цій справі, вплине на права та обов'язки цієї особи.

У доповненнях до позовної заяви (вх.№7837/17 від 28.08.2017р.) позивач необхідність залучення до участі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача Великоолександрівської районної державної адміністрації пов'язує з обов'язком органу реєстрації виконати рішення Одеського апеляційного господарського суду від 09.03.2016р. у справі № 923/849/15, предметом розгляду у провадженні якої було визнання недійсними загальних зборів ВАТ "Великоолександрівське автотранспортне підприємство 16538", проведених 24.04.2015р. та оформлених протоколом № 01 від 24.04.2015р. та зобов'язання державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Великоолександрівського управління юстиції в Херсонській області на підставі судового рішення внести зміни в реєстраційні документи ВАТ "Великоолександрівське автотранспортне підприємство 16538".

Відповідач заперечував проти залучення до участі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача Великоолександрівської районної державної адміністрації, зазначаючи про відсутність у цієї особи юридичного інтересу у даній справі. На думку відповідача, судове рішення, що буде прийняте у справі з названими позовними вимогами, не призведе до виникнення, зміни або позбавлення прав та обов'язків цієї особи у майбутньому.

Беручи до уваги доводи сторін та надавши їм правову оцінку, суд відхиляє заявлене позивачем клопотання, врахувавши наступне.

Відповідно до ст.27 ГПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора.

Представником позивача не надано суду доводів того, що рішення суду може вплинути у майбутньому на права або обов'язки Великоолександрівської районної державної адміністрації.

Також позивач у названих вище доповненнях до позовної заяви заявив (вх. № 7837/17 від 28.08.2017р.) та підтримав у судовому засіданні 29.08.2017р. клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача Одеського апеляційного господарського суду. Мотивування викладене наступним чином: "Одеський апеляційний господарський суд, прийнявши рішення від 09 березня 2016р. по справі №923/849/15, направив судове рішення на виконання і ця постанова є у реєстратора Великоолександрівської районної державної адміністрації Херсонської області, але не проконтролював його виконання, чим порушені були права акціонера (поповича) і нині торкаються його права, а тому заявляю клопотання про включення Одеський апеляційний господарський суд третьою особою, що не заявляє самостійних вимог на боці позивача."

Представник відповідача заперечував проти задоволення цього клопотання.

Беручи до уваги доводи сторін та надавши їм правову оцінку, суд відхиляє заявлене позивачем клопотання, врахувавши наступне.

Відповідно до ст.27 ГПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора.

Представником позивача не надано суду доводів того, що рішення суду може вплинути у майбутньому на права або обов'язки Одеського апеляційного господарського суду.

В судовому засіданні 29.08.2017р. оголошувалась перерва до 10год. 30хв. 05.09.2017р.

У доповненнях до позовної заяви (вх. № 8117/17 від 04.09.2017р.) позивачем пояснено, що акціонером товариства ОСОБА_3 стала у 2013р. з придбанням 45,9505 відсотків акцій товариства. А, отже, ОСОБА_3 володіє правами: на участь в управлінні акціонерним товариством, отримання дивідендів, отримання у разі ліквідації товариства частини його майна або вартості частини майна товариства, отримання інформації про господарську діяльність акціонерного товариства.

Відповідно до ст.85 ГПК України у судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд встановив:

Відповідно до виписки про стан руху в цінних паперах на 28.04.2015р. у депозитарній установі на депозитарному рахунку ОСОБА_3 обліковуються акції іменні, прості емітента ВАТ "Великоолександрівське АТП 16538" загальною номінальною вартістю 35689,75грн., що становить частку 45,9505% у статутному капіталі товариства (а.с.110).

Згідно зі ст.167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

За змістом п.4 ч.1 ст.12 ГПК України господарським судам підвідомчі, зокрема, справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

Тобто незалежно від суб'єктного складу, якщо учасник (акціонер) господарського товариства обґрунтовує відповідні позовні вимоги порушенням його корпоративних прав, то такий спір підвідомчий господарським судам.

Позивач звернувся з позовною заявою, вимогою за якою вказав припинення діяльності ПрАТ "Великоолександрівський автопарк".

Відповідно до ст.59 ГК України припинення суб'єкта господарювання здійснюється відповідно до закону.

Згідно зі ст.104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

Частиною 1 ст.91 ГК України передбачено, що припинення господарського товариства відбувається шляхом його ліквідації або реорганізації відповідно до статті 59 цього Кодексу.

Відповідно до ст.79 Закону України "Про акціонерні товариства" акціонерне товариство припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим підприємницьким товариствам - правонаступникам (шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації.

Відповідно до ч.1 ст.110 ЦК України юридична особа ліквідується:

1) за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами;

2) за рішенням суду про ліквідацію юридичної особи через допущені при її створенні порушення, які не можна усунути, за позовом учасника юридичної особи або відповідного органу державної влади;

3) за рішенням суду про ліквідацію юридичної особи в інших випадках, встановлених законом, - за позовом відповідного органу державної влади.

Аналіз названих норм права дає підстави зробити висновок про те, що припинення юридичної особи шляхом ліквідації можливо у добровільному порядку або за рішенням суду.

Добровільне припинення акціонерного товариства здійснюється за рішенням загальних зборів у порядку, передбаченому Законом України "Про акціонерні товариства", з дотриманням вимог, встановлених Цивільним кодексом України та іншими актами законодавства. Інші підстави та порядок припинення акціонерного товариства визначаються законодавством.

Підставами припинення юридичних осіб за рішенням суду визначено: 1) через допущені при їх створені порушення, які не можна усунути (п.2. ч.1 ст.110 ЦК України); 2) інші випадки, встановлені законодавством (п.3 ч.1 ст.110 ЦК України).

Право на звернення до суду з відповідним позовом учаснику (акціонеру) юридичної особи надано нормою підпункту 2 частини 1 ст.110 ЦК України.

Такий спір є корпоративним і підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

За названою вище нормою суд постановляє рішення про ліквідацію юридичної особи в разі встановлення порушень, які були допущені при створенні юридичної особи та які не можна усунути.

Предметом вимоги у спорі, який кваліфікований корпоративним, з огляду на суб'єктний склад та вимоги п.2 ч.1 ст.110 ЦК України, можливе визнання недійсними установчих документів, оскільки затвердження установчого документа є необхідною дією у процесі створення юридичної особи. З урахуванням положень цієї норми підставами для прийняття рішення про визнання недійсними установчих документів є порушення закону, які не можуть бути усунуті.

Позовна заява до господарського суду надійшла 05.07.2017р. за вх. № 1294/17.

Суд надає оцінку доводам позивача, які за викладенням позовної заяви, є підставами для постановлення судового рішення про припинення юридичної особи ПрАТ "Великоолександрівський автопарк".

Однією з таких підстав позивач вказує норму п.2 ч.1 ст.110 ЦК України, яка викладена наступним чином:

"Відповідно до п.2 ч.1 ст.110 ЦК України юридична особа може бути ліквідована за рішенням суду про визнання судом недійсної державної реєстрації юридичної особи через допущені під час її створення порушення, які не можна усунути, а також в інших випадках, встановлених законом. Такі "інші" випадки встановлені Законом про реєстрацію..., у ст.38 якого наведено перелік підстав для постановлення судового рішення про припинення юридичної особи, що не пов'язано з банкрутством юридичної особи. Підставами для постановлення судового рішення про припинення юридичної особи згідно зі ст.38 Закону про реєстрацію, зокрема є

- визнання недійсним запису про проведення державної реєстрації через порушення закону, допущені при створенні юридичної особи, які не можна усунути;

- провадження нею діяльності, що суперечить установчим документам, або такої, що заборонена законом;

- невідповідність мінімального розміру статутного фонду юридичної особи вимогам закону;

- неподання протягом року органам державної податкової служби податкових декларації, документів фінансової звітності відповідно до закону;

- наявність в Єдиному державному реєстрі запису про відсутність юридичної особи за вказаним її місцезнаходженням."

Суд зазначає, що вказана норма Цивільного кодексу позивачем названа у редакції, яка є нечинною на час звернення з позовом до суду.

У попередній редакції вказана норма містила припис: " а також в інших випадках, встановлених законом", відсилала до норм іншого законодавчого акту. Таким іншим законодавством позивачем названо Закон України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", а саме положення ст.38 цього Закону.

Суд зазначає, що Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" 26 листопада 2015 року N 835-VIII Закон України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" викладено у новій редакції, яка не містить статтю 38, та взагалі не містить норми, яка б передбачала підстави припинення юридичної особи за рішенням суду.

Оскільки положення п.2 ч.1 ст.110 ЦК України наведені позивачем як підстава для звернення до суду акціонером товариства з позовом про припинення юридичної особи, а підставами для постановлення рішення суду про припинення юридичної особи визначено норми іншого закону, які є нечинними на час звернення з позовом, суд визнає таке посилання таким, що не обгрунтовує підстави поданого позову про припинення юридичної особи за заявою учасника (акціонера) юридичної особи.

З огляду на викладене, суд не надає оцінки наведеним у позовній заяві обставинам, які, на думку позивача, підтверджують підстави позову, зокрема, щодо відповідності розміру статутного капіталу товариства нормам закону; відсутності прибутку товариства як ведення діяльності, що суперечить статуту; подання товариством недостовірної інформації державним органам; нелегітимності органів управління; позбавлення ОСОБА_3 права на участь у загальних зборах, які відбулись 24.04.2015р.

Як зазначалося вище, за п.2 ч.1 ст.110 ЦК України припинення юридичної особи є наслідком допущених при її створенні порушень, встановлених і доведених в судовому порядку, і які не можна усунути.

За текстом позовної заяви не наведено обставин, які б свідчили про порушення, допущені при створенні юридичної особи - відповідача, не названо та не надано доказів на підтвердження таких порушень.

Відповідно до статуту, затвердженого Регіональним відділенням Фонду державного майна по Херсонській області 06.03.1996р. та зареєстрованого Великоолександрівською районною державною адміністрацією 08.04.1996р., юридичну особу - Відкрите акціонерне товариство "Великоолександрівське автопідприємство 16538", ідент. код 03119138, засновано відповідно до рішення Регіонального відділення Фонду державного майна України по Херсонській області від 06.03.1996р. № 266 шляхом перетворення державного підприємства Великоолександрівське АТП-16538 у відкрите акціонерне товариство. Засновником товариства є Регіональне відділення Фонду Державного майна України по Херсонській області.

Відповідно до відомостей, що містяться у Витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 19.10.2015р. проведено державну реєстрацію змін до установчих документів відповідача: зміна повного найменування, зміна скороченого найменування, зміна складу або інформації про засновників (а.с.80-86). Час формування витягу 25.10.2016р.

Зміна повного найменування товариства була проведена на підставі рішення загальних зборів акціонерів "ВАТ "Великоолександрівське АТП 16538", оформленого протоколом №1 від 24.04.2015р., яким затверджено статут ПрАТ "Великоолександрівський автопарк", код ЄДР 03119138.

У п.1.4 статуту вказано, що ПрАТ "Великоолександрівський автопарк" є новим найменуванням ВАТ "Великоолександрівське автотранспортне підприємство 16538". Найменування змінено у зв'язку з приведенням діяльності АТ у відповідність до норм Закону України "Про акціонерні товариства" та являється правонаступником всіх прав та обов'язків ВАТ "Великоолександрівське автотранспортне підприємство 16538".

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 09.30.2016р. рішення місцевого господарського у справі № 923/849/15 від 11.09.2015р. в частині відмови у позові про визнання недійсними рішень загальних зборів скасовано, позовні вимоги ОСОБА_3 в цій частині задоволено, визнано недійсними рішення загальних зборів Відкритого акціонерного товариства "Великоолександрівське автотранспортне підприємство 16538", оформлені протоколом № 01 від 24 квітня 2015 року.

Вказане судове рішення у касаційному порядку не оскаржувалось, набрало законної сили 09.03.2016р.

За твердженнями позивача, та як свідчать відомості Витягу з ЄДР, до ЄДР не внесено відповідного запису.

Позивач зазначає, що товариство працює на підставі статуту, рішення про затвердження якого визнано недійсним у судовому порядку, та, відповідно, з нелегітимними органами управління. Така діяльність товариства, на його думку, є незаконною.

У судових засіданнях представником позивача неодноразово наголошувалось на тому, що суд не контролює виконання своїх рішень, зокрема постанови Одеського апеляційного господарського суду від 09.30.2016р. у справі №923/849/15, що, в свою чергу, створило підстави для незаконного існування та діяльності товариства.

Суд зазначає, що поняття "незаконна діяльність" є оціночною категорією та не може розцінюватись як юридичний факт.

Крім того, питання про стан виконання рішення іншого суду не є предметом розгляду у цій справі. Прийняте Одеським апеляційним господарським судом рішення від 09.30.2016р. у справі № 923/849/15 не є належним та допустимим доказом у справі з названим предметом з огляду на приписи ст.33, 34 ГПК України.

Інші мотиви позову, а саме: неотримання прибутку товариством, як діяльність, що суперечить установчим документам; невідповідність даних статистичної звітності, що надається відповідним державним органам не розцінюються судом як обставини, що обґрунтовують позовні вимоги з урахуванням викладеного вище аналізу норм законодавства, що встановлює підстави для прийняття судового рішення про припинення юридичної особи за позовом його акціонера (учасника) та ст.34 ГПК України щодо належності доказів, що надаються стороною на підтвердження викладених у позові обставин.

Щодо посилання позивача на право Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку на звернення до суду з позовом про ліквідацію юридичної особи (останній аркуш позовної заяви).

За текстом позовної заяви позивач вказав, що в разі прийняття ДКЦПФР рішення про відмову в реєстрації звіту про результати закритого (приватного) розміщення акцій, цей орган звертається до суду з позовом про ліквідацію акціонерного товариства на підставах, зазначених у п.2 ч.1 ст.110 ЦК України. Вимога про ліквідацію юридичної особи на підставах, зазначених у пункті 2 частини першої цієї статті, може бути пред'явлена до суду органом, що здійснює державну реєстрацію, учасником юридичної особи, а щодо акціонерних товариств - також Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку.

Суд зазначає, по-перше, названі позивачем норми цивільного законодавства (ст.110) діяли до 01.01.2013р.

Після внесення Законами України змін до Цивільного кодексу України на час звернення з цим позовом до суду діє редакція ст.110 ЦК України, за якою юридична особа ліквідується за рішенням суду про ліквідацію юридичної особи в інших випадках, встановлених законом, - за позовом відповідного органу державної влади (п.3 ч.1 ст.110 ЦК України).

Тобто, правом на звернення з позовом про ліквідацію юридичної особи наділені також органи державної влади. Проте, такі інші випадки визначаються нормами законів, органи державної влади мають право звернутися з позовом про ліквідацію юридичної особи виключно у випадках, передбачених законом, з метою виконання покладених на них завдань і функцій.

Але такий позов має розглядатися за правилами іншого, не господарського судочинства.

По-друге, відповідно до п.2 ч.1 ст.110 ЦК України, діючої на час звернення з позовом до суду, учасник юридичної особи наділений правом звернутися до суду з позовом про ліквідацію через допущені при її створенні порушення, які не можна усунути. Такий спір є корпоративним, підвідомчий господарським судам і розглядається за правилами ГПК України.

Посилання позивача на право іншої особи на звернення до суду з такою ж вимогою не може розцінюватися як підстава позовної вимоги у цій справі.

Відповідач у відзиві наводить заперечення на доводи, викладені позивачем у позовній заяві, проте з урахуванням предмета заявленого позову та наведених судом міркувань ці заперечення не містять обґрунтувань та доказів, що мали б підтвердити неспроможність позовної вимоги з огляду на приписи п.2 ч.1 ст.110 ЦК України.

Верховний Суд України у постанові Пленуму від 24.10.2008р. № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" вказує, що при вирішенні корпоративного спору господарський суд повинен встановити наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов, а також з'ясувати питання про наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорювання.

Проте, позивачем ані в тексті позовної заяви, ані в судових засіданнях при наданні пояснень не названо яке суб'єктивне матеріальне право чи законний інтерес ОСОБА_3 порушено, яким чином бажаний результат за результатами розгляду справи буде спрямований на захист порушеного права, чи відбудеться відновлення порушеного права.

Отже, наведене приводить до висновку, що викладені позивачем обставини та надані докази не доводять підстав позову, позовна вимога не обґрунтована нормами чинного на час звернення з позовом до суду законодавства.

У зв'язку з викладеним позовна заява ОСОБА_3 не підлягає задоволенню.

З огляду на відмову у задоволенні позову судовий збір відповідно до ст.49 ГПК України покладається на позивача.

Керуючись ст.44, 49, 82-85 ГПК України, суд

вирішив:

В задоволенні позову відмовити.

Згідно з ч.5 ст.85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Одеського апеляційного господарського суду через господарський суд Херсонської області.

Повне рішення складено 11.09.2017р.

Суддя Н.А. Павленко