ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

"18" вересня 2017 р.Справа № 922/5129/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

при секретарі судового засідання Каюков Ю.В.

розглянувши заяву приватного акціонерного товариства "Харкіська ТЕЦ-5" (вх. № 28375 від 04 вересня 2017 року), в порядку ст. 121 ГПК України, по справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ
до Приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5", с. Подвірки
про стягнення коштів у розмірі 295 696 167,22 грн.
за участю представників:

заявника (боржника) - ОСОБА_1, за дов. № б/н від 16.12.2016 року

стягувача - ОСОБА_2, за до в. № 14-85 від 14.04.2017 року

за відсутності клопотання технічна фіксація судового процесу не здійснювалась

ВСТАНОВИВ:

22 грудня 2014 року, рішенням господарського суду Харківської області по справі № 922/5129/14 за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Публічного акціонерного товариства "Харківське ТЕЦ -5" про стягнення коштів у розмірі 295 696 167,22 грн. позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" на користь Публічного акціонерного товариства "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 6 223 561 135,50 грн. основного боргу, 3 927 888,07 грн. 3 % річних, 27 947 095,75 грн. інфляційних втрат та 73 080,00 грн. судового збору. Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 05 лютого 2015 року рішення господарського суду Харківської області від 22 грудня 2014 року у справі № 922/5129/14 змінено в частині стягнення судових витрат - стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 63 748,44 грн. судового збору за подачу позовної заяви; стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на користь Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 913,00 грн. На виконання вказаного рішення та постанови по справі № 922/5129/14 господарським судом Харківської області суду 18 лютого 2015 року видано відповідні накази.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 24 березня 2016 року частково задоволено заяву Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" (вх. № 8626 від 15 березня 2016 року) про розстрочення виконання рішення по справі № 922/5129/14 від 22 грудня 2014 року; розстрочено виконання рішення суду від 22 грудня 2014 року по справі № 922/5129/14 шляхом сплати 255 499 867,76 грн. протягом 37 місяців. Постановою Харківського апеляційного господарського суду Харківської області від 30 травня 2017 року ухвалу господарського суду Харківської області від 24 березня 2016 року у справі № 922/5129/14 змінено; розстрочено виконання рішення господарського суду Харківської області від 22 грудня 2014 року по справі № 922/5129/14 шляхом сплати 255 499 867,76 грн. протягом 18 місяців по 14194437, 09 грн. починаючи з березня 2016 року по серпень 2017року.

25 квітня 2017 року рішенням загальних зборів (заявника, відповідача по справі) Публічне акціонерне товариство "Харківська ТЕЦ-5" було перейменовано на Приватне акціонерне товариство "Харківська ТЕЦ-5".

04 вересня 2017 року до господарського суду Харківської області від приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" надійшла заява (вх. № 28375 від 04 вересня 2017 року), в порядку ст. 121 ГПК України, в якій останній просить суд: розстрочити виконання рішення господарського суду Харківської області від 22 грудня 2014 року у справі № 922/5129/14 в частині стягнення 221 692 781,37 грн. основного боргу рівними частинами в сумі 3 694 879,69 грн. на період з 01 вересня 2017 року по 31 серпня 2022 року; відстрочити виконання рішення господарського суду Харківської області від 22 грудня 2014 року у справі № 922/5129/14 в частині стягнення 3 927 888,07 грн. процентів річних та 27 947 095,75 грн. інфляційних втрат до 31 серпня 2022 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06 вересня 2017 року прийнято до розгляду заяву (вх. № 28375 від 04 вересня 2017 року) Приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5", в порядку ст. 121 ГПК України; розгляд заяви призначено на 18 вересня 2017 року. Судом долучено до матеріалів справи заперечення на заяву про розстрочку та відстрочку виконання рішення з додатками (вх. № 30033 від 18 вересня 2017 року), які надійшли через канцелярію суду від стягувача.

В засідання суду 18 вересня 2017 року учасники судового процесу з'явилися. Заявник (боржник) підтримав подану в порядку ст. 121 ГПК України заяву, просив суд її задовольнити. Стягувач проти задоволення заяви заперечував, зокрема зазначаючи, що правовідносини не підпадають під дію Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючиих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", що унеможливлює задоволення поданої заяви; також стягувач зазначав, що боржником (заявником за даною заявою) одночасно ставиться питання й щодо відстрочення, й щодо розстрочення виконання рішення суду, що не відповідає статті ГП К України, на яку й послався заявник (боржник) при зверненні із заявою. В засіданні суду 18 вересня 2017 року по розгляду даної заяви судом було оголошено перерву до 15:30 год. 18 вересня 2017 року за усним клопотанням представника заявника (боржника) через необхідність надання додаткових доказів по розгляду даної заяви, в порядку ст. 77 ГПК України. Після перерви 18 вересня 2017 року засідання суду було продовжено, після перерви представники сторін з'явилися. Представник заявника (боржника) просив суд долучити до матеріалів справи письмові пояснення з додатками, дані документи судом долучено до матеріалів справи з подальшою реєстрацією в канцелярії суду за вх. № 30151 від 18 вересня 2017 року. Представник заявника (боржника) підтримав заяву та просив суд її задовольнити, представник стягувача заперечував проти задоволення даної заяви.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, дослідивши матеріали справи та надані суду документи, заслухавши пояснення представників заявника (боржника) та стягувача, суд встановив наступне.

В обґрунтування вказаної заяви заявник (боржник) посилається на ст. 5 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючиих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії". Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" (надалі Закон) визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення, зокрема врегулювання їх заборгованості за спожиті енергоносії. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 4, 7, 8 ст. 5 Закону, реструктуризації підлягає кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (без урахування суми неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), не погашена станом на 31 грудня 2016 року. Реструктуризація заборгованості за спожитий природний газ, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, здійснюється шляхом розстрочення на 60 календарних місяців рівними частинами з першого числа місяця укладення договору без відстрочення погашення заборгованості та з можливістю дострокового погашення. На реструктуризовану заборгованість не нараховуються неустойка (штрафи, пені), проценти річних, інфляційні нарахування, крім випадків повного або часткового нездійснення платежів за договором про реструктуризацію заборгованості, укладеним відповідно до цього Закону. Виконання зобовязань теплопостачальної або теплогенеруючої організації за договором про реструктуризацію заборгованості забезпечується шляхом прийняття відповідного рішення органом місцевого самоврядування, що представляє відповідну територіальну громаду, до комунальної власності якої належить така теплопостачальна або теплогенеруюча організація, та який виступає гарантом виконання такого договору на суму реструктуризації (крім суми заборгованості з різниці в тарифах, погашення якої проводиться за рахунок видатків державного бюджету). Для підприємств, що не належать до комунального сектору економіки, фінансові та/або інші гарантії на суму реструктуризації (крім суми заборгованості з різниці в тарифах, погашення якої проводиться за рахунок видатків державного бюджету) надає державний орган, підприємство, установа, організація, до сфери управління якого (якої) належить така теплопостачальна або теплогенеруюча організація, або будь-який вид забезпечення, передбачений законодавством України, на виконання договору реструктуризації надається субєктом господарювання, заборгованість якого підлягає реструктуризації, на суму реструктуризації (крім суми заборгованості з різниці в тарифах, погашення якої проводиться за рахунок видатків державного бюджету). Типовий договір про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ затверджується Кабінетом Міністрів України. Кожна із сторін зобовязана укласти договір про реструктуризацію заборгованості у строк, що не перевищує 10 календарних днів з дня його отримання, якщо сума за таким договором підтверджена актами звіряння між учасниками процедури врегулювання заборгованості. Як вбачається з акту звіряння розрахунків від 31 липня 2017 року сума залишку заборгованості за договором № 061/14-ПР від 10 грудня 2013 року стягнутої рішенням суду від 22 грудня 2014 року у справі № 922/5129/14 станом на 31 липня 2017 року складає 221 692 781,37 грн. Заявник (боржник), керуючись ст. 5 вказаного вище Закону, надіслав стягувачу договір про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ за формою відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29 березня 2017 року № 222, графік погашення заборгованості та акти звірки, який стягувач зобов'язаний укласти в обов'язковому порядку та який не був підписаний стягувачем. Згідно до ч. 1 ст. 7 Закону, на реструктуризовану заборгованість за спожитий природний газ станом на 1 липня 2016 року неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню та не можуть бути предметом подальшого продажу, за умови повного виконання теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями договору про реструктуризацію заборгованості. З метою надання можливості боржником врегулювати кредиторську заборгованість перед постачальниками природного газу ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" доповнено п. 10, який передбачає обов'язковість зупинення виконавчого провадження у випадку включення підприємств, що виробляють теплову енергію до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", з виконавчих проваджень, стягувачем за якими є НАК "Нафтогаз Україна", її ДК "Газ України", ПАТ "Укртрансгаз", а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію. Як вказує заявник (боржник), у зв'язку з раніше наданим розстроченням ухвалою господарського суду Харківської області від 24 березня 2016 року ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5" позбавлене можливості зупинити виконавче провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" та належним чином виконати рішення суду з використанням механізму, визначеного Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", з виконавчих проваджень, стягувачем за якими є НАК "Нафтогаз Україна", її ДК "Газ України". Внаслідок примусового стягнення заборгованості у строки, які не узгоджуються з ч. 2 ст. 5 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" боржник матиме складнощі у виконанні або може взагалі бути позбавлений можливості виконати умови договору про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ та списати інфляційні нарахування, проценти річні, нараховані на заборгованість перед позивачем. Станом на дату розгляду даної заяви по відношенню до боржника зберігають свою дію більшість обставин, які були підставою для надання розстрочення виконання рішення ухвалою від 24 березня 2016 року у справі № 922/5129/14, зокрема щодо існуючого стану розрахунків в оптовому ринку електричної енергії, кошти за продану електроенергію з якого для ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5" є основним джерелом покриття вартості паливної складової (85%) та здійснення розрахунків за природний газ із стягувачем, неможливість примусового стягнення заборгованості за електричну енергію та застосування заходів відповідальності в силу змісту договорів та приписів ст. 15-1 Закону України "Про електроенергетику"; судової практики обмеження відповідальності КП "Харківські теплові мережі" за несвоєчасну оплату теплової енергії та існуючим станом розрахунків на ринку теплопостачання м. Харкова, кошти за продану теплову енергію для боржника є основним джерелом покриття вартості паливної складової (близько 80%) та здійснення розрахунків за природний газ; загрози розбалансування виробництва та споживання електричної енергії в Об'єднаній енергосистемі України, припинення господарської діяльності боржника з вироблення теплової енергії та залишення населення значної частині м. Харкова та інших категорій споживачів без опалення та підігріву внаслідок вжиття заходів до примусового виконання рішення; наявність по відношенню до боржника в провадженні господарського суду Харківської області справи № Б-23/75-02 про банкрутство.

Як вбачається з вимог ст. 121 ГПК України, задоволення заяви про розстрочку або розстрочку виконання рішення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо). Зазначена стаття не обмежує право господарського суду певними обставинами, при наявності яких господарський суд може розстрочити (відстрочити) виконання прийнятого ним рішення, проте визначальним фактором при наданні розстрочки (відстрочки) є винятковість цих випадків та їх об'єктивний вплив на виконання судового рішення. Як роз'яснив пленум Вищого господарського суду України в п. п. 7.1.1, 7.1.2. п.7.1., п. 7.2. Постанови № 9 від 17.10.2012 р., відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом; розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо). Підставою для відстрочки, розстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Згідно п. 10 постанови пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження № 14 від 26.12.2003 р.", при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 351 ЦПК і ст. 121 ГПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення. Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи утруднюють його виконання, а тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 43 ГПК України і за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його виконання, має право відстрочити виконання рішення. Обов'язковою умовою надання розстрочки чи відстрочки є, зокрема, не тільки обставини, підтверджені належними доказами щодо об'єктивної неможливості виконати рішення суду у строк, які, до того ж, мають бути винятковими, але й реальна можливість виконання такого рішення в подальшому.

Вирішуючи питання про надання розстрочки виконання рішення суду в частині стягнення 221 692 781,37 грн. основного боргу та відстрочки виконання рішення суду в частині стягнення 3 927 888,07 грн. процентів річних та 27 947 095,75 грн. інфляційних втрат (ч. 1 ст. 121 ГПК України), суд, об'єктивно оцінивши даний випадок, приймає до уваги причини неможливості виконання заявником (боржником) рішення господарського суду Харківської області від 22 грудня 2014 року по справі № 922/5129/14, враховуючи фактичні обставини справи, та те, що надання розстрочки (в частині стягнення основної заборгованості) та відстрочки (в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних) сприятиме повному виконанню рішення суду та одночасно досягненню мети прийняття Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", під дію якого підпадають правовідносини, що склались між сторонами у даній справі. Крім того, задовольняючи заяву заявника (боржника) буде дотримано справедливий баланс інтересів сторін, оскільки обов'язок стягувача погодиться на реструктуризацію стягнутої судом заборгованості протягом 60 календарних місяців фактично встановлено на рівні закону (ч. 2 ст. 5 ЗУ "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії") та обумовлено законодавцем суспільно необхідною сталого функціонування підприємств ПЕКЮ, до яких належить заявник (боржник). З огляду на наведене, суд приходить до висновку про задоволення заяви ПАТ "харківська ТЕЦ-5" (вх. № 28375 від 04 вересня 2017 року), та вважає за необхідне розстрочити виконання рішення суду по справі № 922/5129/14 в частині стягнення 221 692 781,37 грн. основного боргу на період з 01 вересня 2017 року по 31 серпня 2022 року та відстрочити виконання рішення суду по справі № 922/5129/14 в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних до 31 серпня 2022 року.

Твердження стягувача про те, що норми Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" не поширюються на заявника (боржника) є необґрунтованим та спростовується матеріалами справи, а саме, як вбачається з заяви боржника (вих. № 0110/601 від 30.03.2017 року) останній звернувся до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України з проханням про включення ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" до реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії. До вказаної заяви боржником було надано інформацію про обсяги і структури дебіторської та кредиторської заборгованості станом на 31 грудня 2016 року, до якої (інформації) було включено заборгованість по договору № 061/14-ПР від 10 грудня 2013 року, яка було предметом розгляду справи № 922/5129/14. Як вбачається з повідомлення Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України із 24 травня 2017 року ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" було внесено до Реєстру та підтверджено участь у процедурі врегулювання заборгованості, згідно з Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії". Даний факт підтверджується також Переліком суб'єктів господарювання, які включені до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, затверджено Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24 травня 2017 року № 127.

Крім того, суд зазначає, що ГПК України дійсно не передбачено можливість одночасного відстрочення та розстрочення виконання рішення суду, проте, в даному випадку боржник (заявник за заявою) просить окремо розстрочити виконання рішення суду в частині основного боргу, питання ж щодо відстрочення виконання рішення суду ставиться щодо похідних вимог - інфляційних та річних.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 22, 77, 86, 121 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" (вх. № 28375 від 04 вересня 2017 року) - задовольнити.

Розстрочити виконання рішення господарського суду Харківської області від 22 грудня 2014 року у справі № 922/5129/14 в частині стягнення 221 692 781,37 грн. основного боргу рівними частинами в сумі 3 694 879,69 грн. на період з 01 вересня 2017 року по 31 серпня 2022 року.

Відстрочити виконання рішення господарського суду Харківської області від 22 грудня 2014 року у справі № 922/5129/14 в частині стягнення 3 927 888,07 грн. процентів річних, 27 947 095,75 грн. інфляційних втрат до 31 серпня 2022 року.

Суддя ОСОБА_3