ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"18" вересня 2017 р.Справа № 922/3133/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ольшанченка В.І.

розглянувши матеріали

позовної заявиЗаступника керівника Харківської місцевої прокуратури №2 (м. Харків), в інтересах держави,
до Харківської міської ради (м. Харків) , ОК "Житлово-будівельний кооператив "Житлобуд-1" (м. Харків)
провизнання незаконним, скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Харківської місцевої прокуратури №2, в інтересах держави, подав до господарського суду Харківської області позовну заяву №04-10-5503-17 від 14.09.2017 р. до Харківської міської ради та до ОК "Житлово-будівельний кооператив "Житлобуд-1" (відповідачі), в якій просить:

1) визнати поважність причин пропуску позовної давності та поновити строк звернення до суду;

2) визнати недійсним з моменту прийняття п. 78.2 додатку №1 до рішення ХМР від 24.12.2008 р. №350/08 "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва об'єктів", яким ОК "ЖБК "Житлобуд-1" надано у власність земельну ділянку :03:008:0020, площею 0,6675 га за адресою: м. Харків, вул. Студентська, 21-а;

3) визнати недійсним виданий ОК "ЖБК "Житлобуд-1" державний акт від 09.04.2010 р. серії ЯИ №808837 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:008:0020, площею 0,6675 га, із цільовим призначенням для будівництва та подальшої експлуатації житлових будинків, яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Студентська, 21а;

4) скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватного нотаріуса ОСОБА_1 (індексний номер: 11709372 від 18.03.2014) за ОК "ЖБК "Житлобуд-1" приватної власності на земельну ділянку із земель житлової та громадської забудови з кадастровим номером :03:008:0020, площею 0,6675 га, із цільовим призначенням для будівництва та подальшої експлуатації житлових будинків, яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Студентська, 21а.

Однією з визначених статтею 121 Конституції України функцій прокуратури є представництво інтересів громадянина або держави в суді.

Згідно з ст. 2 ГПК України прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до господарського суду прокурор зазначає про це в позовній заяві. Прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді, передбачених частиною третьою статті 25 Закону України "Про прокуратуру". Невиконання прокурором вимог щодо надання господарському суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави в господарському суді має наслідком повернення поданої ним позовної заяви в порядку, встановленому статтею 63 цього Кодексу.

Аналогічно, відповідно до ч. 1 ст. 29 ГПК України прокурор бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, порушену за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду для представництва інтересів громадянина або держави. З метою вступу у справу прокурор може подати апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд рішення Верховним Судом України, про перегляд рішення за нововиявленими обставинами або повідомити суд і взяти участь у розгляді справи, порушеної за позовом інших осіб. При цьому прокурор для представництва інтересів громадянина або держави в господарському суді (незалежно від форми, в якій здійснюється представництво) повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення такого представництва, передбачених частинами другою або третьою статті 25 Закону України "Про прокуратуру". Для представництва інтересів громадянина в господарському суді прокурор також повинен надати документи, що підтверджують недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність відповідного громадянина, та письмову згоду законного представника або органу, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси відповідної особи, на здійснення представництва. Невиконання прокурором вимог щодо надання господарському суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в господарському суді має наслідком повернення поданої ним позовної заяви (заяви, скарги) у порядку, встановленому статтею 63 цього Кодексу.

14 жовтня 2014 р. із прийняттям нового Закону України Про прокуратуру, який набрав чинності 15 липня 2015 р., представництво інтересів громадянина та держави в суді набуває нової форми реалізації.

Однак, стаття 25 Закону України Про прокуратуру не передбачає підстав для здійснення такого представництва.

Відповідно до статті 23 вказаного Закону представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави.

Проте, прокурор здійснює таке представництво не у всіх випадках. Так, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Підставами представництва у суді інтересів держави - наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються в відносинах між ними або з державою.

Інтереси держави, закріплені у нормах відповідних законів та підзаконних нормативних актів, а тому при обґрунтуванні державного інтересу необхідно посилатися на відповідну норму закону, визначати орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

У той же час, відповідно до ст. 7 Конституції України в Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування.

Згідно зі ст. 140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Виходячи з вищевказаних норм, між державою, в особі органів законодавчої, виконавчої та судової влади, і територіальними громадами, в особі органів місцевого самоврядування, існує певна різниця. Останні не є частиною державної влади, оскільки можуть самостійно (тобто незалежно від держави і його органів) вирішувати питання місцевого значення. Відповідно, інтереси територіальної громади, в принципі, можуть не збігатися з інтересами держави (хоча останні мають пріоритет).

Визначення поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні повноваження" дано в рішенні Конституційного Суду України №1-1/99 від 08.04.1999 р. Згідно з цим Рішенням під таким органом слід розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Як зазначив Конституційний Суд України в рішенні №18-рп/2004 від 01 грудня 2004 р., поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смислового зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як обумовлене загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкованого в суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, яке є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим принципам.

В обґрунтування інтересів держави прокурор у позовній заяві вказує, що оскаржуваним рішенням відповідачем (ХМР) було надано відповідачу (ОК ЖБК Житлобуд-1) у власність земельну ділянку, яка належала територіальній громаді міста Харкова, однак таке рішення є незаконним, оскільки на його думку відповідач (ОК ЖБК Житлобуд-1) створений з порушенням вимог ст.ст. 133, 135, 137 ЖК України та Примірного статуту. Захищати такі інтереси повинна Харківська міська рада, яка від імені Українського народу і територіальної громади м. Харкова уповноважена реалізовувати компенсацію власника, але вона сама допустила порушення та є відповідачем за позовними вимогами.

У даному випадку представництво прокуратурою місцевої ради інтерес держави як такий відсутній, оскільки в результаті задоволення позову держава не отримує ніякого конкретного матеріального або нематеріального блага, оскільки земельна ділянка повертається у власність територіальної громади, а не держави.

Отже, прокурором подано позов про захист інтересів територіальної громади та обслуговуючого кооперативу, а не держави.

Таким чином, прокурором не обґрунтовано наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави.

Відповідно до інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-06/348/16 від 23.02.2016 р. "Про деякі питання застосування положень Закону України "Про прокуратуру" щодо представництва прокуратурою інтересів держави в господарському суді" у разі подання прокурором позову в інтересах держави господарський суд повинен оцінити правильність визначення прокурором позивача. У разі неправильного його визначення потрібно повернути позовну заяву і додані до неї документи без розгляду на підставі пункту 1 частини першої статті 63 ГПК України. У випадку ж невиконання прокурором вимог щодо надання господарському суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва господарські суди повинні повернути такі заяви на підставі пункту 3 частини першої статті 63 ГПК України.

Пунктом 3 частини 1 статті 63 ГПК України встановлено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 56 ГПК України позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

В якості доказів відправки відповідачам копії позовної заяви і доданих до неї документів прокурор надав фіскальні чеки від 15.09.2017 р. та описи вкладення від 15.09.2017 р., які не можуть вважатися належними та допустимими доказами відправки відповідачам копії позовної заяви і доданих до неї документів, оскільки до позовної заяви прокурором надано додатки на 94 аркушах, а надіслано відповідачам додатки на 64 аркушах.

Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що прокурором не подано доказів надсилання відповідачам копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до п. 3.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК України щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК України.

Виходячи з вищевикладеного, позовна заява підлягає поверненню без розгляду для усунення допущених порушень.

Керуючись п.п. 3, 2, 6 ч. 1 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву Заступнику керівника Харківської місцевої прокуратури №2 та додані до неї документи, всього на 114 аркушах, в тому числі платіжне доручення №2017 від 11.09.2017 р. на суму 4800,00 грн.

Суддя ОСОБА_2

Примітка: Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення (ст.63 ГПК України).