РІШЕННЯ

05 вересня 2017 року Справа № 913/636/17

Провадження №19/913/636/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ПСК - Харків, м. Харків

до Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат", м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 594024 грн 18 коп.

Суддя Господарського суду Луганської області Косенко Т.В.

Секретар судового засідання Сокрута Н.М.

У засіданні брали участь:

від позивача ОСОБА_1, представник за довіреністю від 25.07.2017;

від відповідача - ОСОБА_2, представник за довіреністю №01-026/1032 від 23.12.2017 .

С У Т Ь С П О Р У:

Товариство з обмеженою відповідальністю ПСК - Харків звернулося до Господарського суду Луганської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат" про стягнення заборгованості у розмірі 511210 грн 05 коп., 3 % річних у розмірі 12785 грн 61 коп., інфляційних втрат у розмірі 70028 грн 52 коп. за договором про надання послуг зі створення науково - технічної продукції №5290-АМК-1572-2014-усл від 19.05.2014.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 03.08.2017 було порушено провадження у справі та її розгляд призначено на 15.08.2017.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 15.08.2017 розгляд справи відкладено на 05.09.2017.

Відповідач у відзиві №026-48/2від 05.09.2017 визнав позовні вимоги в частині стягнення основної суми заборгованості, в частині стягнення 3 % річних та інфляційних нарахувань надав контррозрахунок.

Відповідач у клопотанні №026-48/3 від 05.09.2017 просив розстрочити виконання рішення у справі на 5 місяців зі сплатою стягненої суми щомісячно рівними частинами.

Представник позивача в судовому засіданні надав усні пояснення по справі. Просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні надав усні пояснення по справі. Визнав позовні вимоги в частині стягнення основної суми заборгованості, в частині стягнення 3 % річних та інфляційних нарахувань надав контррозрахунок у відзиві №026-48/2від 05.09.2017 на позовну заяву.

У судовому засіданні 05.09.2017 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

19.05.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю ПСК - Харків (виконавець, позивач) та Публічним акціонерним товариством "Алчевський металургійний комбінат" (замовник, відповідач) було укладено договір про надання послуг зі створення науково - технічної продукції №5290-АМК-1572-2014-усл. Договір підписано з урахуванням протоколу розбіжностей.

Згідно з п.1.1 договору замовник доручає та зобовязується оплатити відповідно до розділу 2 цього договору роботи з розробки робочої документації по майстерням реконструкції киснево конвертерного цеху з установкою сортової МНЛЗ, а виконавець приймає на себе виконання та передачу замовнику: робоча документації по майстерням комплексу реконструкції киснево конвертерного цеху з установкою сортової МНЛЗ ПАТ "Алчевський металургійний комбінат" м. Алчевськ.

Вартість робіт по договору встановлена на підставі протоколу узгодження договірної ціни на проектні роботи та складає 667869 грн 11 коп., в т.ч. ПДВ-20 % - 133573 грн 82 коп. Всього 801442 грн 93 коп. (п.2.1 договору).

Замовник до початку проектування перераховує виконавцю передоплату у розмірі 30 % договірної ціни, що становить 200360 грн 73 коп., крім того, ПДВ 20 % - 40072 грн 15 коп., всього до сплати: 240432 грн 88 коп. (п.2.2 договору у редакції протоколу розбіжностей від 19.05.2014).

Остаточний розрахунок у розмірі 70 % вартості робіт по кожному із 6-ти етапів календарного плану (додаток 2), здійснюється замовником на підставі акту здачі приймання виконаних робіт по кожному конкретному етапу, протягом 30 банківських днів, з моменту підписання акту здачі приймання виконаних робіт замовником (п.2.4. договору).

Договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє до 30.06.2015 (п.9.1 договору).

Позивач, на виконання умов п.2.2 договору, перерахував відповідачу передоплату у розмірі 240432 грн 88 коп., що підтверджується випискою по рахунку позивача (а.с. 54).

На виконання умов договору №5290-АМК-1572-2014-усл від 19.05.2014 позивач, виконав для відповідача обумовлені роботи на загальну суму 801442 грн 93 коп., що підтверджується актами здачі - приймання виконаних проектних робіт: №1 від 11.07.2016 на суму 120000 грн 00 коп., №2 від 11.07.2016 на суму 216000 грн 00 коп., №3 від 25.08.2016 на суму 60000 грн 00 коп., №4 від 20.09.2016 на суму 48000 грн 00 коп., №5 від 25.08.2016 на суму 240000 грн 00 коп., №6 від 07.09.2016 на суму 117442 грн 93 коп., які підписано сторонами та скріплено печатками.

Також, відповідач здійснив 17.08.2016 часткову оплату за актом здачі - приймання виконаних проектних робіт №1 від 11.07.2016 у сумі 49800 грн 00 коп., що підтверджується випискою по рахунку позивача (а.с. 53). У звязку з чим, виникла заборгованість на загальну суму 511210 грн 05 коп.

09.06.2017 позивач направив на адресу відповідача вимогу - претензію №1512/4 від 06.06.2017, в якій просив сплатити заборгованість у розмірі 511210 грн 05 коп., яка залишена відповідачем без виконання та відповіді.

Відповідач виконані позивачем роботи у повному обсязі не оплатив, що стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Згідно з ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договір.

Згідно з ч.1 ст.638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч.1 ст.639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.837 Цивільного кодексу України за договором підряду, до яких відноситься і договір №5290-АМК-1572-2014-усл від 19.05.2014, одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з ч.1 ст.853 Цивільного кодексу України замовник зобовязаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Частиною 1 ст.854 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобовязаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Згідно з ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч.1 ст.222 Господарського кодексу України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законі інтереси інших субєктів, зобовязані поновити їх, не чекаючи предявлення їм претензії чи звернення до суду.

Приписами ст.530 Цивільного кодексу України, зокрема, встановлено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Факт виконання робіт позивачем за договором №5290-АМК-1572-2014-усл від 19.05.2014 підтверджується матеріалами справи, у т.ч. актами здачі - приймання виконаних проектних робіт та відповідачем не оспорюється.

Пунктом 2.4 договору сторони передбачили, що остаточний розрахунок у розмірі 70 % вартості робіт по кожному із 6-ти етапів календарного плану (додаток 2), здійснюється замовником на підставі акту здачі приймання виконаних проектних робіт по кожному конкретному етапу, протягом 30 банківських днів, з моменту підписання акту здачі приймання виконаних робіт замовником.

Таким чином, з 23.08.2016 у відповідача виникло зобовязання оплатити виконані роботи за актами здачі приймання виконаних проектних робіт №№1, 2 від 11.07.2016; за актами здачі приймання виконаних проектних робіт №№3, 5 від 25.08.2016 з 07.10.2016; за актом здачі приймання виконаних проектних робіт №4 від 20.09.2016 з 03.11.2016; за актом здачі приймання виконаних проектних робіт №6 від 07.09.2016 з 21.10.2016;

Порушенням зобовязання, у відповідності до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, тобто неналежне виконання.

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість та задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання послуг зі створення науково - технічної продукції №5290-АМК-1572-2014-усл від 19.05.2014 в сумі 511210 грн 05 коп.

Відносно вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних за період з 23.08.2016 по 25.07.2017 в сумі 12785 грн 61 коп. та інфляційних втрат за період з вересня 2016 по червень 2017 в сумі 70028 грн 52 коп. суд зазначає наступне.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачена відповідальність за порушення грошового зобовязання. Так, за цією нормою Цивільного кодексу України боржник, що прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Судом було перевірено розрахунок 3% річних, наданий позивачем та встановлено, що він є арифметично неправильним.

Водночас, господарський суд вважає за необхідне навести власний розрахунок 3% річних, зроблений за допомогою програми Законодавство, в межах заявленого позивачем періоду та суми заборгованості:

Номер акту здачі приймання виконаних проектних робітСума заборгованості в грн.Строк оплатиПеріод простроченняРозмір %Кількість днів простроченняСума 3% річних
134200,00до 23.08.201623.08.2016 25.07.6,29
2151200,00до 23.08.201623.08.2016 25.07.83,58
342000,00до 07.10.201607.10.2016 25.07.07,19
433600,00до 03.11.201603.11.2016 25.07.1,39
5168000,00до 07.10.201607.10.2016 25.07.28,76
682210,05до 21.10.201621.10.2016 25.07.77,11
Всього12774,32

Враховуючи вищенаведене, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають стягненню 3% річних за період з 23.08.2016 по 25.07.2017 в сумі 12774 грн 32 коп.

Підпунктом 3.2 п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань передбачено, що згідно з Законом України Про індексацію грошових доходів населення індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті Урядовий курєр. Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України Про інформацію є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Судом було перевірено розрахунок інфляційних втрат, наданий позивачем та встановлено, що він є арифметично неправильним.

Водночас, господарський суд вважає за необхідне навести власний розрахунок інфляційних втрат, зроблений за допомогою програми Законодавство, в межах заявленого позивачем періоду та суми заборгованості:

Номер акту здачі приймання виконаних проектних робітСума заборгованості в грн.Строк оплатиПеріод нарахуванняСума інфляційних втрат
134200,00до 23.08.2016вересень 2016 червень 20175484,47
2151200,00до 23.08.2016вересень 2016 червень 201724247,12
342000,00до 07.10.2016листопад 2016 червень 20174569,64
433600,00до 03.11.2016грудень 2016 червень 20172996,96
5168000,00до 07.10.2016листопад 2016 червень 201718278,55
682210,05до 21.10.2016листопад 2016 червень 20178944,53
Всього64521,27

Враховуючи вищенаведене, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають стягненню інфляційні втрати за період з вересня 2016 по червень 2017 в сумі 64521 грн 27 коп.

Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню частково.

Судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог, згідно ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

Відносно клопотання відповідача №026-48/3 від 05.09.2017 про розстрочку виконання рішення у справі №913/636/17 на 5 місяців зі сплатою стягненої суми щомісячно рівними частинами, суд зазначає наступне.

В обґрунтування зазначеної заяви відповідач посилається на те, що місцезнаходженням виробничих фондів відповідача є м. Алчевськ Луганської області; що 03.06.2016 ПАТ Укрзалізниця була введена конвенція №ЦЦО-12/131 на заборону прийому до перевезення завантажених і порожніх вагонів з усіх країн СНД і Балтії у напрямі залізничних станцій Донецького та Луганського напрямів; що введення зазначеної конвенції повністю паралізувало залізничне сполучення по напрямку Ясинувата Горлівка Дебальцево; що блокування залізничного руху по станціях Ясинувата Горлівка Дебальцево призвело до розриву технологічних ланцюжків, відсутності сировини та неможливості відправки готової продукції ПАТ Алчевський металургійний комбінат і, як наслідок, до повної зупинки металургійного виробництва; що, 13.02.2017, у звязку з неможливістю здійснення вантажних перевезень через блокування залізничних колій, відповідач був вимушений здійснити гарячу консервацію основних виробничих фондів підприємства, що підтверджується наказом №109 від 13.02.2017; що численні аварійні скорочення енергопостачання та зупинки в періоди збоїв в енергопостачанні, приводять до простоїв печей з наступним роздмухуванням, що в свою чергу вимагає завантаження додаткової сировини, енергоресурсів, газоподібного і твердого палива; що факти аварійних зупинок підтверджується актами №1 від 21.01.2015, №14/9 від 01.09.2015, №15/9 від 01.09.2015, №2/2 від 11.01.2016, №4/3 від 21.01.2016, №19/7 від 12.04.2016, №20/8 від 10.04.2016, №18/6 від 12.04.2016, №27/11 від 26.05.2016, №13 від 06.06.2016, №31/14 від 07.06.2016, №36/16 від 22.07.2016, №35/15 від 28.07.2016; що за перші три місяці 2017 відповідач отримав збитки у розмірі 760682 тис. грн, що підтверджується даними звіту про фінансові результати за формою №2; що відповідач має заборгованість з оплати праці, яка становить 97753 тис. грн., що підтверджується даними звіту про фінансові результати за формою №2.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Підпунктами 7.1.1 та 7.1.2 п.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України передбачено, що відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Наприклад, відстрочка може надаватись за рішенням, у якому господарським судом визначено певний строк звільнення приміщення, повернення майна тощо. Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Згідно з пп.7.2 п.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сімї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Частиною 2 ст.34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач повинен довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення у справі.

Відповідно до ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Згідно з ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обовязковим.

Відповідно до звіту про фінансові результати роботи Публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат» за перший квартал 2017 відповідач має збитки у розмірі 760682 тис. грн.

Господарський суд вважає, що вказані відповідачем обставини безпосередньо вплинули на господарську діяльність підприємства відповідача та його фінансовий стан.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про задоволення клопотання Публічного акціонерного товариства Алчевський металургійний комбінат №026-48/3 від 05.09.2017 та розстрочення виконання рішення в частині стягнення заборгованості за виконані роботи в сумі 511210 грн 05 коп., інфляційних втрат в сумі 64521 грн 27 коп., 3% річних у сумі 12774 грн 32 коп., судового збору в сумі 8827 грн 58 коп. (всього 597333 грн 22 коп.) на 5 місяців, починаючи з жовтня 2017 року.

Керуючись ст.ст.44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю ПСК - Харків до Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат" задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат", вул. Вілєсова, 20 А, м. Сєвєродонецьк Луганської області, ідентифікаційний код 05441447, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ПСК - Харків, вул. Тобольська, б. 42, офіс 445, м. Харків, ідентифікаційний код 32676731, основний борг у розмірі 511210 грн 05 коп., 3% річних у сумі 12774 грн 32 коп., інфляційні втрати в сумі 64521 грн 27 коп., судовий збір у розмірі 8827 грн 58 коп., розстрочивши виконання наступним чином:

- 119466 грн 64 коп. по 31.10.2017 включно;

- 119466 грн 64 коп. по 30.11.2017 включно;

- 119466 грн 64 коп. по 31.12.2017 включно;

- 119466 грн 64 коп. по 31.01.2018 включно;

- 119466 грн 64 коп. по 28.02.2018 включно, про що видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3.В решті позову відмовити.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 11.09.2017.

Суддя Т.В. Косенко