ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

11.09.2017 Справа № 904/6987/17

За позовом Управління капітального будівництва виконкому Криворізької міської ради (м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплобудсервіс" (м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області)

про стягнення попередньої оплати за договором підряду № 10/08-1 від 15.08.2016 у розмірі 813 361 грн. 00 коп.

Суддя Фещенко Ю.В.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: ОСОБА_1 - представник (довіреність № 0408/4 від 04.08.2017)

СУТЬ СПОРУ:

Управління капітального будівництва виконкому Криворізької міської ради (далі -позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплобудсервіс" (далі - відповідач) суму попередньої оплати за договором підряду № 10/08-1 від 15.08.2016 у розмірі 813 361 грн. 00 коп.

Ціна позову складається із суми основного боргу (попередня оплата).

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов'язань за договором підряду № 10/08-1 від 15.08.2016 в частині повного та своєчасного (протягом трьох місяців з дня отримання) використання одержаного авансу в сумі 813 361 грн. 00 коп., що передбачено пунктом 19 Постанови Кабінету Міністрів України № 1764 від 27.12.2001 та узгоджено сторонами у пункті 57 договору, у зв'язку з чим у позивача виникло право вимагати повернення невикористаного авансу.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.06.2017 порушено провадження у справі та її розгляд призначено в засіданні на 19.07.2017.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.суду 40481/17 від 19.07.2017), в якому він проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, посилаючись на те, що відповідно до умов договору аванс у розмірі 30% вартості річного обсягу робіт строком на три місяці надається для придбання і постачання матеріалів, конструкцій виробів, необхідних для виконання робіт, а не на виконання робіт, як вказує позивач у позові. При цьому, вказані зобов'язання були відповідачем у повному обсязі виконані, на підтвердження чого до казначейства були передані накладні, які підтверджували освоєння авансу, але казначейство відмовило у прийнятті вказаних документів.

У судове засідання 19.07.2017 з'явилися представники позивача та відповідача.

У судовому засіданні 19.07.2017 представником відповідача було заявлено усне клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з тим, що між сторонами ведуться переговори щодо мирного врегулювання спору. Вказане клопотання було задоволено судом.

У судовому засіданні 19.07.2017 в порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України, в межах строків, встановлених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено перерву до 07.08.2017.

У судове засідання 07.08.2017 з'явився представник відповідача.

Від позивача надійшло клопотання (вх.суду 43746/17 від 07.08.2017), в якому він просив суд відкласти розгляд справи, посилаючись на неможливість явки у судове засідання його повноважного представника. У вказаному клопотанні позивач також просив суд продовжити строк вирішення спору, у випадку необхідності для задоволення його клопотання.

Від відповідача надійшло клопотання (вх.суду 43816/17 від 07.08.2017), в якому він просив суд відкласти розгляд справи, посилаючись на необхідність долучення до матеріалів справи додаткових доказів. Також, у вказаному клопотання відповідач просив суд продовжити строк вирішення спору на 15 днів.

Ухвалою суду від 07.08.2017 було задоволено клопотання позивача та відповідача, та продовжено строк вирішення спору на 15 днів, терміном по 13.09.2017 включно.

У судове засідання 07.08.2017 з'явився представник відповідача.

Представник позивача у судове засідання 07.08.2017 не з'явився, при цьому, судом було враховано наявність його клопотання про відкладення розгляду справи, яке було задоволено судом.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 07.08.2017 в порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України, в межах строків, встановлених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи було відкладено на 11.09.2017, у зв'язку з необхідністю повторного виклику сторін, витребування додаткових документів по справі, а також задоволенням клопотань позивача та відповідача.

Вказане свідчить про достатність часу для підготовки до судового розгляду, подання заперечень та доказів в обґрунтування своєї позиції.

Судом здійснені всі можливі заходи щодо всебічного та повного з'ясування фактичних обставин справи; розгляд справи відкладався, з метою надання сторонам можливості реалізувати принцип змагальності, рівності всіх учасників процесу перед законом та судом, забезпечення участі представників у судовому засіданні та надання додаткових доказів в обґрунтування заявлених вимог та заперечень; провадження у справі порушено ще 29.06.2017; протягом розгляду справи судом задовольнялися подані сторонами клопотання про відкладення розгляду справи та продовжувався строк вирішення спору.

У судове засідання 11.09.2017 представник позивача не з'явився, причин нез'явлення суду не повідомив; вимоги ухвал суду від 29.06.2017 та від 07.08.2017 не виконав.

Слід зазначити, що в разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду (пункт 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011).

Так, судом здійснені всі можливі заходи щодо належного повідомлення позивача про час та місце розгляду справи, а саме: судом було здійснено відстеження поштового відправлення суду на адресу позивача, шляхом формування витягу з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання вказаного поштового відправлення суду, а також виготовлялась копія реєстру № 70 на відправку рекомендованої пошти з повідомленням від 09.08.2017, які долучені до матеріалів справи. При цьому, із вказаних доказів вбачається, що ухвала суду від 07.08.2017 була вручена позивачу - 11.08.2017 (за 1 місяць до судового засідання).

Крім того, суд наголошує на тому, що ухвала суду від 07.08.2017 була надіслана сторонам у справі завчасно, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958.

Отже, суд приходить до висновку, що позивач про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, оскільки ухвала суду була надіслана на адресу позивача та отримана ним завчасно.

Крім того, будь-яких клопотань позивач протягом одного місяця з моменту отримання останньої ухвали не подав.

При цьому, стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

У судовому засіданні 11.09.2017 представник відповідача виклав зміст відзиву на позовну заяву, з урахуванням доводів яких просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Також, представник відповідача у судовому засіданні наголошував на тому, що нез'явлення представника позивача у судове засідання перешкоджає вирішенню спору, оскільки позивач не надав свої пояснення та не спростував викладені у відзиві на позов обставини.

Враховуючи те, що норми статті 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень.

Клопотання про здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не заявлялось.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши представник відповідача,

ВСТАНОВИВ:

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Так, 15.08.2016 між Управлінням капітального будівництва виконкому Криворізької міської ради (далі - замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Теплобудсервіс" (далі - підрядник, відповідач) було укладено договір підряду № 10/08-1 (далі - договір, а.с.10-21), відповідно до умов якого замовник доручає, а підрядник забезпечує відповідно до проектної документації та умов договору виконання будівельних робіт з реконструкції об'єкта. Об'єкт будівництва: "Реконструкція запасного футбольного поля з улаштуванням трибун та благоустроєм території стадіону "Металург" ДЮСШ № 1 по проспекту Металургів, 5, м. Кривий Ріг (код ДК 21:2015-45212000-6, Будівництво закладів дозвілля, спортивних, культурних закладів, закладів тимчасового розміщення та ресторанів)". Адреса розташування об'єкта: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг. Склад і обсяги робіт, що доручаються до виконання підряднику, визначені проектною документацією, що є невід'ємною частиною договору (пункти 1, 2, 3 договору).

У пунктах 79 та 80 договору сторони визначили, що строком договору є час, протягом якого сторони будуть здійснювати свої права та виконувати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладання і діє до повного виконання сторін свої зобов'язань. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

До договору сторонами були підписані такі додатки:

- додаток 1 - Календарний графік виконання робіт.

- додаток 2 - Договірна ціна робіт.

В процесі виконання договору сторонами вносилися зміни до договору в частині розміру бюджетних зобов'язань на 2017 рік, уточнювалися умови щодо оплати, шляхом укладення додаткової угоди № 10/08-1/7 від 26.01.2017 (а.с.20).

Доказів внесення інших змін, визнання недійсним або розірвання вказаного договору сторонами суду не надано.

Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором підряду, який підпадає під правове регулювання норм глави 61 розділу ІІІ Книги п'ятої Цивільного кодексу України.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення (частина 1 статті 843 Цивільного кодексу України).

Так, у пункті 9 договору сторонами були визначені умови щодо договірної ціни, а саме: договірна ціна робіт визначається на підставі приблизного кошторису, що є невід'ємною частиною договору (додаток 2), є динамічною і складає 15 061 979 грн. 47 коп. з ПДВ, в тому числі ПДВ 2 510 329 грн. 91 коп., у тому числі: будівельні роботи - 14 941 315 грн. 87 коп. з ПДВ; устаткування - 120 663 грн. 60 коп. з ПДВ. Бюджетні зобов'язання на 2016 рік за рахунок міського бюджету складають 9 843 000 грн. 00 коп. з ПДВ, у тому числі: будівельні роботи - 9 843 000 грн. 00 коп. з ПДВ.

Як уже зазначалося судом, в процесі виконання договору сторонами вносилися зміни до договору в частині розміру бюджетних зобов'язань на 2017 рік, шляхом укладення додаткової угоди № 10/08-1/7 від 26.01.2017 (а.с.20).

Відповідно до статті 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

У пунктах 4 та 5 договору сторонами були визначені умови щодо строків виконання робіт, а саме:

- генпідрядник розпочне виконання робіт з 01.09.2016 за наявності дозволу на початок виконання робіт і завершить виконання робіт до 31.12.2017;

- початок і закінчення робіт визначається календарним графіком виконання робіт, який є невід'ємною частиною договору (додаток 1).

Відповідно до умов пунктів 31 та 32 договору замовник за актом передасть підряднику будівельний майданчик (фронт робіт) та всю дозвільну документацію протягом 10 днів з дня підписання договору. Підрядник забезпечить виконання робіт згідно з календарним графіком їх виконання (додаток 1), який він представить для узгодження замовнику протягом 10 днів з дня підписання договору (якщо календарний графік відсутній на час підписання договору).

Згідно з нормами статті 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Так, у пунктах 48 та 49 договору сторонами було вказано слідуюче:

- фінансування робіт (будівництво об'єкта) здійснюється в межах фактичних надходжень відповідно до статті 49 Бюджетного кодексу України. Зобов'язання сторін щодо фінансування визначаються положеннями загальних умов пунктів 83-87 та погодженого сторонами плану фінансування будівництва ;

- план фінансування (якщо він не узгоджений сторонами на момент укладання договору) буде поданий підряднику на узгодження у строк до 10 днів після узгодження календарного графіку виконання робіт.

В той же час, відповідно до пунктів 51, 52, 53 та 54 договору:

- розрахунки за виконані роботи будуть здійснюватися із урахуванням положень Загальних умов та національного стандарту України ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 на підставі форми КБ-2В, "Акт приймання виконаних будівельних робіт", № КБ-3 "Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати", договірної ціни, проміжними платежами щомісячно. Роботи з використанням ресурсних норм не прямої дії не приймаються замовником до сплати;

- підрядник визначає обсяги та вартість виконаних робіт, що підлягають оплаті, та готує документи (перелік в пункті 51) і подає їх для підписання замовнику до 25-го числа щомісячно. Відповідальність за достовірність обсягів та вартості виконаних робіт, вартості матеріально-технічних ресурсів несе підрядник. Замовник зобов'язаний підписати подані підрядником документи, що підтверджують виконання робіт, або обґрунтувати причини відмовлення від їх підписання протягом 3-х робочих днів з дня одержання. Оплата виконаних робіт здійснюється шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок підрядника з реєстраційного рахунку замовника, в органах державної казначейської служби України, по мірі надходження коштів на рахунок замовника на підставі підписаних документів;

- вартість виконаних робіт, що підлягають оплаті (якщо здійснюються проміжні платежі і договірна ціна є динамічною), визначається в порядку визначеному національним стандартом України; із урахуванням обсягів виконаних робіт та фактичних витрат підрядника, підтверджених відповідними документами тощо;

- проміжні платежі здійснюються у межах не більше 95 відсотків загальної вартості будівництва. Остаточні розрахунки здійснюються в двотижневий термін після виконання і приймання всіх передбачених договором робіт та при наявності документів, які регламентують прийняття закінчених об'єктів в експлуатацію, згідно з чинним законодавством.

У пункті 57 договору сторони погодили, що замовник протягом 10 днів з дня підписання договору щорічно надає підряднику аванс для придбання і постачання матеріалів, конструкцій, виробів, необхідних для виконання робіт у розмірі 30 відсотків вартості річного обсягу робіт строком на 3 місяці відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1764 (із змінами і доповненнями). По закінченню тримісячного терміну невикористані суми авансу повертаються замовнику. Перебіг тримісячного терміну починається з дати зарахування коштів на рахунок підрядника. За цільове використання авансу відповідальність несе підрядник. Замовник має право контролювати використання наданих підряднику сум авансу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на виконання вказаних умов договору перерахував на рахунок відповідача суму авансу у розмірі 813 361 грн. 00 коп.; платіж було проведено 13.03.2017. Вказане підтверджується платіжним дорученням № 5 від 10.03.2017 (а.с.23).

Враховуючи умов пункту 57 договору, граничним строком освоєння авансу в сумі є 13.06.2017.

В матеріалах справи наявні листи позивача, в яких він наголошував на тому, що термін звітування про цільове використання авансу спливає 12.06.2017, а саме:

- лист № 09-7/22-455 від 14.04.2017 (а.с. 24);

- лист № 09-7/35-322 від 03.05.2017 (а.с. 25);

- лист № 09-7/47-595 від 25.05.201 (додаток до листів №09-7/22-455 від 14.04.2017, №09-7/35-322 від 03.05.2017), № 09-7/35-322 від 03.05.2017 (а.с.26).

У відповіді на вказані звернення позивача, відповідачем було надано лист № 0606/1 від 06.06.2017, в якому для звіту про витрачений аванс на продовження робіт у 2017 році в розмірі 1 394 634 грн. від 06.03.2017 відповідач надав копії видаткових накладних на придбаний матеріал, а саме: видаткову накладну Товариства з обмеженою відповідальністю "Міленіум Спорт" № 6 від 02.06.2017; видаткову накладну Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал-Електро" № 598 від 21.04.2017 (а.с.27).

В матеріалах справи також наявний лист управління державної казначейської служби України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області №03-08/1261 від 09.06.2017,в якому вказане слідуюче:

- "Відповідно до листа Міністерства регіонального розвитку, будівництва житлово-комунального господарства б/н від 21.11.2013 звітування про цільове використання авансу, отриманого для придбання будівельних матеріалів, конструкцій та виробів, необхідних для виконання робіт і вартість яких включається до вартості будівельних робіт здійснюється на підставі примірних форм первинних облікових документів у будівництві № КБ-2в "Акт приймання виконаних будівельних робіт" з відповідним обґрунтуваннями. Відповідно СО ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 вартість придбаного та змонтованого підрядником устаткування включається до примірної форми № КБ-3 "Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати", з підтвердженням розрахунками обґрунтованих витрат, пов'язаних з придбанням устаткування (відпускна ціна, транспортні та заготівельно- складські витрати). Враховуючи вищевикладене, управління повертає без виконання та без врахування, як підтвердження використаної суми сплаченого авансу копії видаткових накладних №6 від 02.06.2017 та № 598 від 21.04.2017." (а.с.33).

Так, позивач звернувся із даним позовом до суду, в якому просить суд стягнути з відповідача суму попередньої оплати за договором підряду № 10/08-1 від 15.08.2016 у розмірі 813 361 грн. 00 коп., посилаючись на те, що відповідачем були порушені зобов'язання за договором підряду № 10/08-1 від 15.08.2016 в частині повного та своєчасного (протягом трьох місяців з дня отримання) використання (освоєння) одержаного авансу в сумі 813 361 грн. 00 коп., що передбачено пунктом 19 Постанови Кабінету Міністрів України № 1764 від 27.12.2001 та узгоджено сторонами у пункті 57 договору, у зв'язку з чим у позивача виникло право вимагати повернення невикористаного авансу.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує у повному обсязі, посилаючись на те, що відповідно до умов договору аванс у розмірі 30% вартості річного обсягу робіт строком на три місяці надається для придбання і постачання матеріалів, конструкцій виробів, необхідних для виконання робіт, а не на виконання робіт, як вказує позивач у позові. При цьому, вказані зобов'язання були відповідачем у повному обсязі виконані, на підтвердження чого до казначейства були передані накладні, які підтверджували освоєння авансу, але казначейство відмовило у прийнятті вказаних документів.

Суд зауважує, що відповідно до частини 3 статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Так, судом розгляд справи двічі відкладався з 19.07.2017 на 07.08.2017 та з 07.08.2017 на 11.09.2017. Ухвалами суду від 29.06.2017 та від 07.08.2017 було зобов'язано позивача надати суду оригінали доданих до позовної заяви документів (для огляду у судовому засіданні).

При цьому, у відповідності до норм статті 69 Господарського процесуального кодексу України спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви.

Так, позовна заява зареєстрована 29.06.2017; строк вирішення спору продовжувався судом за клопотаннями позивача та відповідача, отже позивач протягом двох з половиною місяців мав можливість надати (долучити) докази, на підтвердження правомірності своєї правової позиції.

Так, згідно з частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, саме позивач повинен був довести наявність підстав для задоволення його позовних вимог та відсутність підстав для відмови у задоволенні позову, а також надати суду докази, на підтвердження таких обставин.

Враховуючи те, що норми статті 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів.

Як зазначено вище, позивач у судове засідання 11.09.2017 не з'явився, що перешкоджає вирішенню спору по суті та дає підстави для залишення позову без розгляду з огляду на слідуюче.

Так, враховуючи надані відповідачем видаткові накладні № 598 від 21.04.2017 на суму 104 286 грн. 18 коп. та № 6 від 02.06.2017 на суму 1 299 185 грн. 33 коп. (а.с.28-29), судом необхідно було отримати пояснення від позивача з приводу неврахуванням відомостей вказаних накладних під час визначення обставин щодо належного освоєння авансу, перерахованого 10.03.2017.

Суд зауважує, що в ухвалі суду від 29.06.2017 було роз'яснено позивачу, що разі неподання позивачем господарському суду без поважних причин витребуваних судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, або незявлення його представника на виклик у судове засідання, що перешкоджає вирішенню спору, позов відповідно до пункту 5 частини 1 статті 81 Господарського процесуального кодексу України може бути залишений без розгляду.

За приписами пункту 5 частини 1 статті 81 Господарського процесуального кодексу України господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з пунктами 2 та 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. У мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, відсутність у матеріалах даної справи доказів, які б підтверджували фактичні обставини справи, неповність матеріалів справи та суперечливість даних, повідомлених у позовній заяві позивачем та у відзиві на позовну заяву відповідачем, унеможливлює виконання вимог процесуального закону щодо обґрунтованості судового рішення. При цьому це стосується як позитивного (про задоволення позову) так і негативного (про відмову в позові) рішення. Недопустимість доказування, котре ґрунтується на припущеннях унеможливлює як задоволення так і відмову в задоволенні заявлених позовних вимог.

За таких обставин, неповність матеріалів справи та нез'явлення позивача для дачі пояснень з приводу фактичних обставин протягом строку, встановленого процесуальним законом для розгляду даної справи, перешкоджає встановленню істини з питань, котрі виникають у суду з приводу обставин справи, унеможливлюють всебічний, повний та об'єктивний розгляд справи з урахуванням вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи те, що позивач без поважних причин не з'явився у судове засідання, що перешкоджає вирішенню спору, а закінчення строку розгляду справи унеможливлює його відкладення, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини 1 статті 81 Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд зазначає, що відповідно до частини 4 статті 81 Господарського процесуального кодексу України після усунення обставин, що зумовили залишення позову без розгляду, позивач має право знову звернутися з ним до господарського суду в загальному порядку.

Щодо розподілу судових витрат по справі суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 2 статті 44 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", з урахуванням норм частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір", прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб становить 1 600 грн. 00 коп.

Відповідно до пунктів 1 та 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 600 грн. 00 коп.) та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (240 000 грн. 00 коп.); за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 600 грн. 00 коп.).

Так, відповідно до платіжного доручення № 4 від 19.06.2017 позивачем було сплачено 12 200 грн. 42 коп. судового збору.

В той же час, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у звязку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне в порядку визначеному частиною 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" (після надходження відповідного клопотання позивача) повернути позивачу суму сплаченого ним судового збору у загальному розмірі 12 200 грн. 42 коп., оскільки позов залишено без розгляду з підстави, яка не віднесена до виключень, зазначених в пункті 4 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", що, відповідно, є причиною для повернення судового збору позивачу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 44, 49, пунктом 5 частини 1 статті 81, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Залишити позов Управління капітального будівництва виконкому Криворізької міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплобудсервіс" про стягнення попередньої оплати за договором підряду № 10/08-1 від 15.08.2016 у розмірі 813 361 грн. 00 коп. - без розгляду.

Роз'яснити Управлінню капітального будівництва виконкому Криворізької міської ради, що відповідно до частини 4 статті 81 Господарського процесуального кодексу України після усунення обставин, що зумовили залишення позову без розгляду, позивач має право знову звернутися з ним до господарського суду в загальному порядку.

Повернути з Державного бюджету України на користь Управління капітального будівництва виконкому Криворізької міської ради (50101, Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, площа Молодіжна, будинок 1; ідентифікаційний код 36220643) судовий збір у сумі 12 200 (дванадцять тисяч двісті) грн. 42 коп., сплачений згідно з платіжним дорученням № 4 від 19.06.2017, оригінали якого повернути Управлінню капітального будівництва виконкому Криворізької міської ради.

Ухвала господарського суду набирає законної сили з моменту її оголошення господарським судом та може бути оскаржена протягом п'яти днів з дня її оголошення до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Суддя ОСОБА_2