ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2017 р.Справа № 915/606/17
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Діброви Г.І.

суддів Колоколова С.І., Разюк Г.П.

секретар судового засідання Криворучко В.В.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 за довіреністю від 03.01.2017 року №07-7;

від відповідача ОСОБА_2 за довіреністю від 06.07.2017 року №1710/08;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Центрального районного центру зайнятості міста Миколаєва

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.07.2017 року

у справі № 915/606/17

за позовом Центрального районного центру зайнятості міста Миколаєва

до відповідача ОСОБА_3 соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації

про стягнення майнової шкоди у розмірі 4831 грн. 06 коп.

В С Т А НО В И В:

У червні 2017 року Центральний районний центр зайнятості міста Миколаєва звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до ОСОБА_3 соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації, в якій просив суд стягнути з ОСОБА_3 соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації на користь Центрального районного центру зайнятості міста Миколаєва завдану майнову шкоду у розмірі 4831 грн. 06 коп.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 20.07.2017 року у справі №915/606/17 (суддя Семенчук Н.О.) у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Центральний районний центр зайнятості міста Миколаєва з рішенням суду не погодився, тому звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.07.2017 року у справі №915/606/17 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права і неповним зясуванням всіх обставин справи.

05.09.2017 року через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд залишити рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.07.2017 року у справі №915/606/17 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Судовою колегіє відзив долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні представники сторін підтримали свої доводи та заперечення щодо апеляційної скарги з мотивів, що викладені письмово.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу, оскільки для зясування фактичних обставин справи достатньо матеріалів, що знаходяться в справі № 915/606/17 та наданих представниками сторін пояснень.

Апеляційний господарський суд, у відповідності до статті 101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин повторно розглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи, при цьому суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.07.2017 року у справі № 915/606/17 відповідає нормам матеріального та процесуального права України, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, з 21.10.2010 року ОСОБА_4 отримував пенсію, яка була йому призначена на підставі статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З листа Державної фінансової інспекції у Миколаївській області від 05.04.2012 року №14-04-14-14/1670 слідує, що Головне управління праці та соціального захисту населення Миколавїської облдержадміністрації направило на розгляд до Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України документи стосовно правомірності видачі свідоцтва учаснику ліквідації наслідків катастрофи на Чорнобильській АЕС, зокрема: ОСОБА_4

20.09.2012 року Комісією зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України, вирішено визнати безпідставною видачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується відповідним протоколом від 20.09.2012 року №51 вищезазначеній фізичній особі.

Рішенням комісії з пенсійних питань управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва від 07.11.2012 року №343 ОСОБА_4 припинено виплату пенсії, призначеної на підставі статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з листопада 2012 року.

ОСОБА_4 з рішенням комісії з пенсійних питань управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва від 07.11.2012 року №343 не погодився, тому звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом про скасування даного рішення.

З метою реалізації права на соціальний захист, 06.12.2012 року ОСОБА_4 звернувся до Центрального районного центру зайнятості як особа, що шукає роботу.

З 06.12.2012 року по 23.09.2013 року ОСОБА_4 перебував на обліку в Центральному районному центрі зайнятості та отримував допомогу по безробіттю з 14.12.2012 року по 09.09.2013 року у відповідності до статей 22, 23 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття.

За період з 14.12.2012 року по 09.09.2013 року сума нарахувань ОСОБА_4 становила 4831 грн. 06 коп., що підтверджується довідкою Центрального районного центру від 28.04.2017 року № 488.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.02.2013 року у справі № 2а-6098/12/1470 визнано протиправним та скасовано Протокол засідання Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС від 20.09.2012 року № 51 в частині визначення безпідставності видачі посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2 ОСОБА_4 та непідтвердженності факту виконання робіт у зоні відчуження, вилучення посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2 ОСОБА_4

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2013 року постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.02.2013 року у справі № 2а-6098/12/1470 залишено без змін.

За відомостями про нарахування пенсійних виплат ОСОБА_4, пенсія за попередній період, в тому числі за період з 14.12.2012 року по 09.09.2013 року фактично була виплачена у 2014 році, після прийняття рішення 26.02.2014 року Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України про скасування протоколу Комісії від 20.09.2012 року № 51.

Центральний районний центр зайнятості міста Миколаєва звернувся до ОСОБА_3 соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації з претензією від 23.01.2017 року № 07-26, на яку було надано відповідь від 06.03.2017 року № П-84-03, де зазначено, що відповідач вважає, що переплату бюджетних коштів в розмірі 4831 грн. 06 коп. повинен відшкодувати громадянин ОСОБА_4, оскільки він фактично отримав і пенсію, і допомогу по безробіттю за період 14.12.2012 року по 09.09.2013 року.

У звязку з несплатою відповідачем вказаної суми в якості відшкодування шкоди за виплату ОСОБА_4 грошових коштів у вигляді допомоги по безробіттю, позивач звернувся до господарського суду з відповідним позовом.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України «Про зайнятість населення» відносини у сфері зайнятості населення регулюються Конституцією України, цим Законом, Кодексом законів про працю України, Господарським та Цивільним кодексами України, Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», іншими актами законодавства.

Так, за приписами пункту 1 статті 1 Закону України «Про зайнятість населення» безробіття соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування.

Відповідно до пункту 2 статті 1 Закону України «Про зайнятість населення» безробітний особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Особи працездатного віку особи віком від 16 років, які не досягли встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку (пункт 13 статті 1 Закону України «Про зайнятість населення»).

За нормами пункту 1 частини 1 статті 43 Закону України «Про зайнятість населення» статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи

Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування (частина 2 статті 43 Закону України «Про зайнятість населення»).

З матеріалів справи вбачається, що виплата ОСОБА_4 допомоги по безробіттю проводилась Центральним районним центром зайнятості міста Миколаєва на підставі наказів від 14.12.2012 року №НТ121214 про надання ОСОБА_4 статусу безробітного і про призначення допомоги по безробіттю.

Відповідно до статті 9 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків.

Статтею 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.

В силу статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Наведена норма передбачає загальні підстави для відшкодування шкоди в межах позадоговірних (деліктних) зобов'язань. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення. При цьому, для виникнення зобов'язання з відшкодування шкоди необхідна наявність сукупності умов, які формують склад правопорушення, що є підставою для цивільно-правової відповідальності, а саме: шкоди, протиправної поведінки, причинного зв'язку між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, а також вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Вимога про відшкодування збитків (шкоди) може бути пред'явлена виключно у разі, якщо збитки є результатом порушення права і виключно до особи, яка це право порушила.

В даному випадку позивач звернувся з позовними вимогами саме до ОСОБА_3 соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації, а не до ОСОБА_4 і послався на те, що неправомірні дії Комісії з пенсійних питань управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва призвели до збитків позивача, оскільки за спірний період ОСОБА_4 було сплачено 4 831 грн. 06 коп. в якості допомоги по безробіттю. Матеріалами справи дане ствердження позивача не підтверджено, оскільки відповідач взагалі не здійснював будь-яких нарахувань або виплат грошових коштів вищезазначеній фізичній особі.

Крім того, розпорядженням Голови Миколаївської обласної державної адміністрації від 17.04.2013 року № 107-р затверджено Положення про департамент праці та соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації, яким не визначено, що спірні питання між Центральним районним центром зайнятості та Управлінням пенсійного фонду України належать до компетенції ОСОБА_3 соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації.

У даному випадку судова колегія не вбачає наявність всіх складових, необхідних для стягнення в судовому порядку шкоди, зокрема, умисних дій відповідача, які в період виплати допомоги по безробіттю порушували права позивача, що призвело до неправомірних виплат в сумі 4 831 грн. 06 коп., причинно-наслідкового звязку та факту спричинення шкоди позивачу саме обраним ним самостійно відповідачем.

Положеннями Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» саме на позивача покладається обов'язок щодо перевірки страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення.

Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Наведеної правової позиції дотримується Верховний Суд України при здійсненні касаційного перегляду судових рішень у справах про відшкодування шкоди (постанова Верховного Суду України від 20.06.2011 року у справі №2/121-30/118).

Припинення органами Пенсійного Фонду України виплати пенсії ОСОБА_4 у відповідності до положень статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за спірний період, не впливало на настання в період з 14.12.2012 року по 09.09.2013 року страхового випадку для застрахованої особи й виконання позивачем обовязку по здійсненню страхових виплат. Наведене свідчить про відсутність причинного звязку між діями позивача по фактичній виплаті допомоги по безробіттю в період з жовтня 14.12.2012 року по 09.09.2013 року та діями відповідача, який за умовами власного положення взагалі не має відношення до спірних правовідносин.

Тобто, позивачем не доведено причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача та шкодою, завданою позивачу, що є обов'язковою умовою для стягнення позадоговірної шкоди відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України.

Таким чином, з огляду на вказані обставини, у діях відповідача не вбачається наявності складу цивільного правопорушення, а отже відсутні підстави для стягнення з нього заявлених позивачем в якості шкоди збитків у розмірі 4 831 грн. 06 коп.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, судова колегія дійшла висновку, що заявлені позивачем вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, тому місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з урахуванням того, що позивач не довів ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції належними засобами доказування наявності в діях саме відповідача складу цивільного правопорушення, необхідного для відшкодування шкоди, понесеної позивачем в означений період.

Доводи апеляційної скарги не прийняті судовою колегією до уваги, оскільки не підтверджені матеріалами справи та не впливають на правомірність прийнятого господарським судом рішення.

Виходячи з вищевикладеного, відповідно до статті 47 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення прийняте судом за результатами дослідження усіх обставин справи. Тому відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.07.2017 року у справі №915/606/17 відповідає нормам матеріального та процесуального права України, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду.

Керуючись статтями 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Центрального районного центру зайнятості міста Миколаєва на рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.07.2017 року у справі №915/606/17 залишити без задоволення, рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.07.2017 року у справі №915/606/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, направляється сторонам по справі в триденний строк та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України через Одеський апеляційний господарський суд у двадцятиденний строк.

Головуючий суддя ОСОБА_5
Судді ОСОБА_6
ОСОБА_7