УХВАЛА

04.09.2017 Справа № 910/26420/15
За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Гросер»

про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 15.12.2015р. у справі №910/26420/15 за нововиявленими обставинами

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гросер»

до 1) Публічного акціонерного товариства «Український будівельно-інвестиційний банк»

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Джи Ес Груп»

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Продзернопром»

- Товариство з обмеженою відповідальністю «НВК ГРУПП»

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Авточист плюс»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів:

- Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Морозова Світлана Володимирівна

про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та скасування записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно

Суддя Трофименко Т.Ю.

В засіданні приймали участь:

Від позивача: Скрипник П.Г. - по дов.

Від відповідача-1: Коломієць Є.В. - по дов.

Від відповідача-2: Руденко А.О. - по дов.

Від третьої особи-1: Кузнецова А.В. - по дов.

Від третьої особи-2: не з'явився

Від третьої особи-3: не з'явився

Від третьої особи-4: не з'явився

Обставини справи:

На розгляд Господарського суду м.Києва передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Гросер» до Публічного акціонерного товариства «Український будівельно-інвестиційний банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Джи Ес Груп» про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та скасування записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.12.2015 року у справі № 910/26420/15 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду міста Києва від 05.04.2016 року рішення у справі № 910/26420/15 від 15.12.2015 року скасовано.

Постановою Вищого господарського суду України від 13.07.2016 року касаційні скарги задоволено, постанову Київського апеляційного господарського суду міста Києва від 05.04.2016 р. скасовано, рішення Господарського суду м.Києва від 15.12.2015р. залишено без змін.

03.08.2017 року до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Гросер» про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 15.12.2015 року у справі № 910/26420/15 за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.08.2017р. справу прийнято до свого провадження та призначено судовий розгляд на 28.08.2017р.

19.08.2017р. від відповідача-1 електронною поштою надійшов відзив на заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

23.08.2017р. відповідач-2 через відділ діловодства суду подав заперечення на заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Представники третіх осіб 2, 3, 4 у судове засідання 28.08.2017р. не з'явилися; про причини неявки повноважних представників суд не повідомили; про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Представники позивача, відповідачів і третьої особи-1 у судовому засіданні 28.08.2017р. надали пояснення по суті спору.

Згідно приписів ст.77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 28.08.2017р. було оголошено перерву до 04.09.2017р.

04.09.2017р. від представника відповідача 1 до суду надійшли письмові заперечення на заяву про зупинення провадження.

Представником позивача (заявника) було надано усні пояснення з приводу поданої заяви, згідно змісту яких підтримано вимоги в повному обсязі.

Представником відповідача 1 було надано усні пояснення з приводу заяви позивача.

Представник відповідача 2 у судовому засіданні 04.09.2017р. проти задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Гросер» надав заперечення.

Представник третьої особи 1 надав усні пояснення по суті заяви та вимоги позивача підтримав.

Представники третіх осіб 2, 3, 4 у судове засідання 04.09.2017р. не з'явились, проте, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду заяви. З приводу неявки вказаних учасників судового процесу суд зазначає наступне.

За приписами ч.ч.2, 3 ст.114 Господарського процесуального кодексу України заява про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими обставинами розглядаються господарським судом у судовому засіданні у місячний строк з дня їх надходження. Неявка заявника та інших осіб, які беруть участь у справі, не є перешкодою для розгляду заяви.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

Враховуючи, що неявка представників третіх осіб 2, 3, 4 не перешкоджає розгляду заяви позивача, у судовому засіданні 04.09.2017р. судом було розглянуто та відмовлено в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Гросер» про перегляд за нововиявленими обставинами рішення від 15.12.2015р. Господарського суду міста Києва по справі №910/26420/15. При цьому, суд виходив з наступного.

За приписами ст.112 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на момент подання розглядуваної заяви) господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; 3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; 4) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; 5) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Обґрунтовуючи подану заяву Товариство з обмеженою відповідальністю «Гросер» посилалось на те, що постановою від 04.07.2017р. Київського апеляційного господарського суду по справі №910/7586/16 визнано недійсним відкритий (публічний) аукціон з продажу майна, яке перебувало у заставі Публічного акціонерного товариства «Український будівельно-інвестиційний банк», оформлений протоколом №3181 від 27.08.2015р. про проведення аукціону у вигляді електронних торгів з продажу майна, яке перебуває у заставі публічного акціонерного товариства «Український будівельно-інвестиційний банк», на товарній біржі «Перспектива-Коммодіті», з підстав порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Регламентом з організації та проведення на товарній біржі «Перспектива-Коммодіті» відкритих (публічних) аукціонів з продажу майна, яке перебуває у заставі Публічного акціонерного товариства «Український будівельно-інвестиційний банк», а саме: правил, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення іпотекодавцю та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, (розділ 2), а також стартову ціну реалізації майна (розділ 5); правил, які регулюють сам порядок проведення торгів (розділ 6); правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розділ 7). На думку заявника, визнання недійсним результатів аукціону, за наслідками проведення було укладено оспорювані у межах справи №910/26420/15 правочини, є нововиявленою обставиною, та є підставою для перегляду рішення по справі у порядку, що передбачений статтею 112 Господарського процесуального кодексу України.

Наразі, суд зазначає, що за змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Водночас, статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Частиною 1 ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

З огляду на приписи статті 9 Конституції України, статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» і статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами зазначених документів, ратифікованих законами України.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визнання обов'язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас, статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Отже, у зв'язку з ратифікацією Конвенції, протоколів до неї та прийняттям Верховною Радою України Закону господарським судам у здійсненні судочинства зі справ, віднесених до їх підвідомчості, слід застосовувати судові рішення та ухвали Суду з будь-якої справи, що перебувала в його провадженні. Вказану правову позицію наведено у Інформаційному листі №01-06/1444/16 від 22.04.2016 р. Вищого господарського суду України «Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, юрисдикцію та практику Європейського суду з прав людини».

У відповідності до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України» (заява №32053/13) констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом першим статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року (заяви № 29458/04 та № 29465/04) вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Процедури перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами повинні відповідати вимогам статті 6 Конвенції та положенням законодавства України та мають бути збалансовані з реальністю правового захисту та ефективністю рішень судів усіх інстанцій, як найважливіших аспектів реалізації принципу верховенства права. Аналогічну правову позицію наведено у постанові від 08.02.2017р. Вищого господарського суду України по справі №921/1289/13-г/7.

Як вказувалось вище, відповідно до приписів статті 112 Господарського процесуального кодексу України господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Як зазначено у пункті 2 Постанови №17 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами» до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

Необхідно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту); так, не можуть вважатися такими обставинами подані учасником судового процесу листи, накладні, розрахунки, акти тощо, які за своєю правовою природою є саме новими доказами.

Відповідно до пункту 5 Постанови №17 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами» не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи прокурором. У разі подання таких доказів у процесі перегляду судового рішення за правилами розділу XIII Господарського процесуального кодексу України господарський суд має винести ухвалу про залишення судового рішення без зміни. В той же час заінтересована сторона не позбавлена права оскаржити судове рішення в апеляційному порядку з дотриманням вимог Господарського процесуального кодексу України, зокрема, статті 101 цього Кодексу.

Суд зазначає, що зі змісту позовної заяви вбачається, що підставою позовних вимог по справі №910/26420/15 позивачем було визначено виключно невідповідність договорів купівлі-продажу, укладених між Публічним акціонерним товариством «Український будівельно-інвестиційний банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Джи Ес Груп», вимогам законодавства про іпотеку, а саме порушення вимог статті 38 Закону України «Про іпотеку».

Суд зауважує, за приписами чинного господарського процесуального законодавства, суд при вирішенні спору по суті обмежений предметом та підставами позовних вимог, що визначені позивачем, та не може спонукати до їх уточнення.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, тобто, спосіб захисту цього права чи інтересу. Одночасно, підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. До підстав позову входять лише юридичні факти, тобто ті, з якими норми матеріального права пов'язують виникнення, зміну чи припинення прав та обов'язків суб'єктів спірного матеріального правовідношення. Аналогічну правову позицію наведено у п.3.12 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» та постанові від 26.06.2014р. Вищого господарського суду України по справі №911/4611/13.

Тобто, виходячи з наведеного, під час первісного розгляду спір між сторонами було вирішено судом саме виходячи з підстав позовних вимог, визначених Товариством з обмеженою відповідальністю «Гросер» у позовній заяві.

За висновками суду, у даному випадку посилання заявника на визнання в судовому порядку недійсним відкритого (публічного) аукціону з продажу майна, яке перебувало у заставі Публічного акціонерного товариства «Український будівельно-інвестиційний банк», оформленого протоколом №3181 від 27.08.2015р. про проведення аукціону у вигляді електронних торгів з продажу майна, яке перебуває у заставі Публічного акціонерного товариства «Український будівельно-інвестиційний банк», на товарній біржі «Перспектива-Коммодіті», за наслідками проведення якого було укладено оспорювані у межах справи №910/26420/15 правочини, фактично свідчить про намагання заявника обґрунтувати позовні вимоги іншими, ніж під час первісного розгляду справи, обставинами, тобто, визначити іншу підставу позову, а ніяким чином не нововиявленою обставиною у розумінні ст.112 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин, обставини, на які посилається заявник, в якості обґрунтування необхідності перегляду судового рішення по справі №910/26420/15 не відповідають підставам для перегляду рішення за нововиявленими обставинами, визначеним ст.112 Господарського процесуального кодексу України, та позиції Вищого господарського суду України, яка наведена у Постанові №17 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами».

Таким чином, виходячи з наведеного у сукупності, з огляду на недоведення заявником одночасного існування всіх обов'язкових ознак нововиявлених обставин, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Гросер» про перегляд рішення від 15.12.2015р. Господарського суду міста Києва у справі №910/26420/15 за нововиявленими обставинами.

З огляду на висновки суду щодо відсутності підстав для перегляду рішення по справі від 15.12.2015р. Господарського суду міста Києва у справі №910/26420/15 за нововиявленими обставинами, клопотання позивача про зупинення провадження також підлягає залишенню без задоволення.

Всі інші доводи, клопотання та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

Судовий збір згідно із ст.49 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.86, 112-114 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Гросер» про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 15.12.2015р. у справі №910/26420/15 за нововиявленими обставинами.

2. Рішення від 15.12.2015р. Господарського суду міста Києва по справі №910/26420/15 залишити без змін.

Суддя Трофименко Т.Ю.