РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2017Справа №910/7923/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша вантажна компанія в Україні»

до Акціонерного товариства «Перша вантажна компанія»

про стягнення 2 111 500,00 російських рублів, що відповідно до офіційного курсу НБУ, станом на 17.05.2017 складає 992 067,16 грн.

Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача: Тукало О.М., за довіреністю;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Перша вантажна компанія в Україні» звернулась до господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Перша вантажна компанія» про стягнення 2 111 500,00 російських рублів, що відповідно до офіційного курсу НБУ, станом на 17.05.2017 складає 992 067,16 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення укладеного між сторонами Договору про надання послуг №ДД/В-1043/8 від 19.12.2008 не здійснив оплату за отримані послуги, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість у розмірі 2 111 500,00 російських рублів, що відповідно до офіційного курсу НБУ, станом на 17.05.2017 складає 992 067,16 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.05.2017 було порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 11.09.2017, в порядку ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, провадження у справі № 910/7923/17 було зупинено, у зв'язку зі зверненням до Арбітражного суду міста Москви із судовим дорученням.

31.05.2017 через канцелярію Господарського суду міста Києва від позивача надійшов переклад позовної заяви та ухвали суду від 18.05.2017 на російську мову.

31.05.2017 Господарським судом міста Києва було направлено до Арбітражного суду міста Москви доручення про вручення документів.

14.08.2017 до Господарського суду міста Києва з Господарського суду міста Ташкент надійшла ухвала від 26.07.2017 про вручення судових документів.

11.09.2017 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником позивача було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

11.09.2017 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником позивача було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи, письмові пояснення та довідку про розмір заборгованості.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.09.2017 провадження у справі № 910/7923/17 було поновлено.

У судовому засіданні 11.09.2017 представник позивача надав усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 11.09.2017 не з'явився, про час, дату та місце судового засідання належним чином повідомлений, що підтверджується ухвалою Арбітражного суду міста Москви від 26.07.2017.

На виконання вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протокол судового засідання, який долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 11.09.2017 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

19.12.2008 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Перша Вантажна компанія в Україні» (далі - підрядник, позивач) та Відкритим акціонерним товариством «Перша Вантажна Компанія», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Перша Вантажна Компанія» (далі - замовник, відповідач), укладено договір про надання послуг з організації виконання поточного ремонту з відчепленням вантажних вагонів власності АТ «ПВК» №ДД/В-1043/8 (далі - Договір), відповідно до умов п.1.1 якого позивач зобов'язується надавати послуги з організації виконання поточного ремонту з відчепленням (далі - ПРВ) вантажних вагонів власності відповідача, які здійснюють міжнародні вантажні перевезення, а відповідач зобов'язується сплачувати позивачу вартість ПРВ.

Згідно з п. 1.2 Договору місце проведення ПРВ - територія держави Україна.

Відповідно до п. 4.1 Договору, в редакції Додаткової угоди №3 від 30.12.2011, вартість ПРВ одного вантажного вагону складає 10300 російських рублів, в т.ч. з ПДВ, з урахуванням вартості замінених вузлів та деталей, рентабельності, податків та податкових платежів у відповідності з діючим законодавством України.

Оплата ПРВ вантажних вагонів проводиться замовником в рублях Російської Федерації за безготівковим розрахунком шляхом перерахування відповідної суми на розрахунковий рахунок підрядника. Плата за банківські операції при переказі коштів на банківський рахунок проводиться за рахунок сторони, що проводить платіж (п. 4.3 Договору).

За умовами п. 4.5 Договору сторонами визначено, що строк оплати - не пізніше 15 робочих днів з моменту отримання замовником факсом від підрядника рахунків-фактури та підтверджуючих документів, при обов'язковому направленні підрядником по пошті первинних документів: рахунку-фактури, акта виконаних робіт і копій документів, зазначених в п. 4.4 Договору.

За умовами п 12.1 Договору, в редакції додаткової угоди №2 від 24.12.2010, договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2011, а в частині розрахунків до повного виконання зобов'язань. Умови договору застосовуються до правовідносин сторін, які виникли з 01.07.2008. Дія договору автоматично продовжується на кожний наступний календарний рік на тих же умовах, якщо жодна зі сторін не висловила свого бажання (шляхом письмового повідомлення) припинити дію договору, що не пізніше, ніж за 1 місяць до закінчення строку дії договору.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про міжнародне приватне право", учасники правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин.

Згідно ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право", суди України можуть приймати до свого провадження і розглядати справи з іноземним елементом у випадках, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України.

Суд зазначає, що 19.12.1992 Україна приєдналася до Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, від 20.03.1992 (постанова Верховної Ради України від 19.12.1992 № 2889-XII "Про ратифікацію Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності").

Згідно з підпунктом "в" частини першої статті 4 Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, компетентний суд держави - учасниці Співдружності Незалежних Держав має право розглядати зазначені в статті 1 цієї Угоди спори, якщо на території цієї держави - учасниці Співдружності Незалежних Держав виконано або має бути повністю або частково виконано зобов'язання з договору, що є предметом спору.

Відповідно до частини 2 статті 4 Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності від 20.03.1992, що була підписана та ратифікована Україною й Російською Федерацією, компетентні суди держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав розглядають справи і в інших випадках, якщо про це є письмова угода Сторін про передачу спору до суду.

З матеріалів справи вбачається, що спір між сторонами виник внаслідок неналежного виконання зобов'язань Акціонерним товариством "Перша Вантажна Компанія" (м. Москва) за Договором про надання послуг №ДД/В-1043/8 від 19.12.2008.

Пунктами 11.1, 11.2 Договору сторони погодили, що всі спори, які виникають під час виконання договору вирішуються сторонами шляхом переговорів. У випадку якщо спори не врегульовані сторонами за допомогою переговорів, то вони повинні вирішуватись у відповідності та в порядку, встановленому законодавством держави, на території якої виникли спірні відносини.

Враховуючи вищевикладене, даний позов підлягає розгляду в Господарському суді міста Києва за законодавством України.

На виконання умов договору позивач надав відповідачу послуги на загальну суму 2 111 500,00 рос. руб, що підтверджується Актом № 10 від 31.01.2017.

Усі документі, необхідні для оплати вказаної суми заборгованості надіслані позивачем відповідачу листом від 13.02.2017 № В-148.

Проте, відповідачем не було виконано зобов'язання за Договором належним чином, в зв'язку із чим було порушено терміни оплати наданих послуг на суму 2 111 500,00 рос. руб.

Позивачем на адресу відповідача було надіслано претензію № Ю-361 від 03.05.2017 з вимогою сплатити суму заборгованість у розмірі 2 111 500 російських рублів.

У відповідь на зазначену претензію, відповідач просив скорегувати умови і строки оплати за Договором.

З огляду на викладене, позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 2 111 500 російських рублів, що еквівалентно 992 067,16 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Положеннями ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що відповідачем було належним чином виконано взяті на себе зобов'язання за договором та надано відповідачу послуги з ремонту вагонів на суму 2 111 500 рос. руб, що підтверджується Актом № 10 від 31.01.2017, який підписаний сторонами без заперечень та зауважень. Зі сторони відповідача вказаний акт підписаний виконуючим обов'язки начальника Департаменту експлуатації рухомого складу Дмітрієвим Є.Ю., на підставі довіреності № 195/16 від 16.03.2016.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, а саме Листа відповідача від 05.05.2017 виконання зазначених робіт позивачем, з боку відповідача не заперечується.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що відповідач повинен був здійснити оплату не пізніше 15 робочих днів з моменту отримання замовником факсом від підрядника рахунків-фактури та підтверджуючих документів.

У матеріалах справи наявні докази направлення позивачем відповідачу рахунку-фактури та інших необхідних документів для оплати наданих послуг на суму 2 111 500 рос. руб.

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Матеріалами справи підтверджується заборгованість відповідача перед позивачем у розмірі 2 111 500 рос. руб., доказів оплати заборгованості матеріали справи не місять та сторонами справи суду не надано.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 43, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Перша Вантажна Компанія" (105064, Російська Федерація, м. Москва, вул. Стара Басманна, буд. 12, будівля 1, ОДРН 856) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша Вантажна компанія в Україні" (04050, м. Київ, вул. Артема, буд 72, літера А; ідентфиікаційний код: 35839738) заборгованість у розмірі 2 111 500 (два мільйони сто одинадцять тисяч п'ятсот) рос. руб., що відповідно до офіційного курсу НБУ, станом на 17.05.2017 складає 992 067 (дев'ятсот дев'яносто дві тисячі шістдесят сім) грн. 16 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 14 881 (чотирнадцять тисяч вісімсот вісімдесят одна) грн. 01 коп.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 12.09.2017.

Суддя О.А. Грєхова