ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.09.2017 Справа № 905/1912/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є.

при секретарі судового засідання (помічнику судді) Говор О.С.

розглянувши матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Корум Дружківський машинобудівний завод», м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Зовнішньоторговельна фірма Укрметекспорт, м. Краматорськ

про стягнення боргу в розмірі 1113180,91 грн., пені у розмірі 45508,98 грн., 3% річних у розмірі 12295,17 грн., штрафу у розмірі 48608,00 грн., інфляційного зростання у розмірі 51158,17 грн.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - за довіреністю;

від відповідача: не з'явився.

Суть спору: Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю Корум Дружківський машинобудівний завод», м. Київ звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю Зовнішньоторговельна фірма Укрметекспорт, м. Краматорськ про стягнення боргу в розмірі 1113180,91 грн., пені у розмірі 45508,98 грн., 3% річних у розмірі 12295,17 грн., штрафу у розмірі 48608,00 грн., інфляційного зростання у розмірі 51158,17 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору № КДРМЗ/6-15А від 17.02.2015 щодо компенсації орендних платежів за користування земельною ділянкою.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 16.08.2017 порушено провадження по справі №905/1912/17.

Через канцелярії суду 14.09.2017 від позивача надійшли письмові пояснення вих.№2-3/77 від 13.09.2017 по суті спору.

В судових засіданнях позивач наполягав на задоволенні позовних вимог.

Відповідач в судові засідання не зявився, пояснень по суті спору не надав.

Приймаючи до уваги направлення господарським судом поштової кореспонденції за юридичною адресою відповідача, яка наявна в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, суд дійшов висновку про належне повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи.

За висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розгляд справи відкладався на підставі ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

Перед початком розгляду справи по суті представника позивача було ознайомлено з правами та обов'язками відповідно до ст.ст. 20, 22 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд встановив наступне.

23.03.2005 між Дружківською міською радою (Орендодавець) та Відкритим акціонерним товариством «Дружківський машинобудівний завод» (Орендар) укладений договір оренди земельної ділянки, що розташована за адресою: м.Дружківка, вул. Леніна, 7, строком на 50 років. Договір оренди зареєстрований у Дружківському міському відділі ДРФ ДП «Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті по земельних ресурсах» 23.03.2005 №24. Договір оренди земельної ділянки посвідчений нотаріусом Дружківського міського нотаріального округу 23.03.2005 за № 962.

Між ПАТ «Дружківський машинобудівний завод» та позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю Корум Дружківський машинобудівний завод» укладений договір № 382/14 від 26.12.2014, у відповідності до якого у звязку з укладанням між сторонами договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого 25.12.2014 до моменту оформлення позивачем права користування земельною ділянкою площею 105,4656 га, що розташована за адресою: м.Дружківка, вул. Леніна, 7, позивач зобовязаний щомісячно компенсувати ПАТ «Дружківський машинобудівний завод» орендну плату в сумі 415512,57грн.

Згідно умов угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 01.07.2017 між ПАТ «Дружківський машинобудівний завод» та позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «Корум Дружківський машинобудівний завод» сторони дійшли згоди на підставі ст. 601 Цивільного кодексу України про зарахування зустрічних однорідних вимог в тому числі за договором № 382/14 від 26.12.2014 на суму 12167992,65 грн., тобто станом на 01.07.2017 заборгованості щодо компенсації орендної плати за користування земельною ділянкою площею 105,4656 га, що розташована за адресою: м.Дружківка, вул.Леніна, 7, у позивача перед ПАТ «Дружківський машинобудівний завод» не має.

16.02.2015 між позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «Корум Дружківський машинобудівний завод» (продавець) та відповідачем, Товариством з обмеженою відповідальністю Зовнішньоторговельна фірма Укрметекспорт (покупець) був укладений договір купівлі-продажу частини нерухомого майна, що розташоване за адресою: м. Дружківка, вул. Леніна, 7. В п. 2 договору зазначено, що нерухоме майно знаходиться на земельній ділянці, що передана в оренду згідно договору оренди землі, посвідченого нотаріусом Дружківського міського нотаріального округу 23.03.2005 за №962.

Покупець зобовязаний до моменту оформлення права користування земельною ділянкою орієнтовною площею 140000 м2 щомісячно до 10 числа наступного за звітним компенсувати продавцю орендну плату. У разі зміни орендної плати як в сторону збільшення так і в сторону зменшення розмір компенсації підлягає корегуванню (п. 12 договору).

Договір купівлі-продажу частини нерухомого майна від 16.02.2015 посвідчений 16.02.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №1096.

17.02.2015 між позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «Корум Дружківський машинобудівний завод» (підприємство) та відповідачем, Товариством з обмеженою відповідальністю Зовнішньоторговельна фірма Укрметекспорт (користувач) укладено договір №КДРМЗ/6-15А.

Пунктом 1 договору передбачено, що у звязку з укладанням сторонами договору купівлі-продажу частки нерухомого майна, посвідченого 16.02.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №1096, до часу оформлення користувачем права користування земельною ділянкою орієнтовною площею 140000 м2, розташованою за адресою: м. Дружківка, вул. Леніна, 7, користувач повинен щомісячно компенсувати підприємству орендну плату у сумі 56063,98грн.

Відповідно до Додаткової угоди №1 від 02.08.2016 до договору, сторони прийшли до взаємної угоди доповнити п.1.1. договору №КДРМЗ/6-15А від 17.02.2015 в наступній редакції: "з урахуванням обставин викладених у пункті 1 договору, користувач бере на себе зобовязання компенсувати витрати по орендній платі за користування земельною ділянкою орієнтовною площею 140000 м2, згідно виставленого рахунку фактури. Розмір компенсації на момент укладання даної додаткової угоди визначений наступним чином: у період з квітня по 02 серпня 2016р. загальній розмір компенсації складає 38980,00грн.; у період з 03 серпня 2016р. до моменту повного оформлення користувачем права користування земельною ділянкою орієнтовною площею 140000 м2, згідно виставленого рахунка-фактури.

У разі зміни розміру орендної плати як в сторону збільшення так і в сторону зменшення розмір компенсації підлягає корегуванню (п. 2 договору).

Згідно з п.3. договору кожного 01 числа місяця, наступного за звітним, підприємство надає користувачу рахунок на оплату останнім компенсації орендних платежів.

Відповідно до п.4 договору оплата компенсації повинна бути здійснена користувачем до 10 числа місяця, наступного за звітним, на поточний рахунок підприємства, вказаній у цьому договорі.

Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та дії до моменту повного виконання сторонами прийнятих на себе за договором зобовязань (п.11. договору).

Господарським судом Донецької області 19.10.2016 у справі №905/1187/16 затверджено мирову угоду, відповідно до умов якої сторони дійшли згоди, що загальна сума заборгованості у Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТФ" Укрметекспорт" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Корум Дружківський машинобудівний завод" по договору № КДРМЗ/6-15А від 17.02.2015 на момент укладення цієї мирової угоди, за період з 17.02.2015 по 11.03.2016 становить 10000грн (десять тисяч гривень), Товариство з обмеженою відповідальністю "ВТФ" "Укрметекспорт" визнає свої зобов'язання по сплаті вищезазначеної суми боргу в повному обсязі. Сторони погодили, що виплату заборгованості у загальній сумі 10000грн. (десять тисяч гривень) боржник здійснить до 30.10.2016.

Відповідно до ст. 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (п. 288.1.).

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки (п.288.2.). Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (п.п.288.3,288.4.).

У силу вимог ст. 289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року, що визначається за формулою: Кi = І : 100, де І - індекс споживчих цін за попередній рік.

Отже, нормативна грошова оцінка землі підлягає щорічній індексації та відповідно впливає на розмір орендної плати за земельну ділянку.

Згідно листа Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 12.01.2017 №22-28-0.22-443/2-17 «Про індексацію нормативної грошової оцінки земель», коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель. Коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель становлять: 1996 рік 1,703, 1997 рік 1,059, 1998 рік 1,006, 1999 рік 1,127, 2000 рік 1,182, 2001 рік 1,02, 2005 рік 1,035, 2007 рік1,028, 2008 рік 1,152, 2009 рік 1,059, 2010 рік 1,0, 2011 рік 1,0, 2012 рік 1,0, 2013 рік 1,0, 2014 рік 1,249, 2015 рік 1,433 (крім сільськогосподарських угідь) та 1,2 для сільськогосподарських угідь (рілля, перелоги, сіножаті, пасовища, багаторічні насадження). Нормативна грошова оцінка земель за 2002, 2003, 2004 та 2006 роки не індексувалася. Значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки сільськогосподарських угідь (ріллі, багаторічних насаджень, сіножатей, пасовищ та перелогів) за 2016 рік становить 1,0, для земель несільськогосподарського призначення 1,06.

На підставі договору №КДРМЗ/6-15А від 17.02.2015 позивачем з урахуванням індексації від вартості орендної плати, що зазначена в п. 1 договору №КДРМЗ/6-15А від 17.02.2015 були виставлені рахунки фактури:

- № 10 від 31.08.2016 (відшкодування орендної плати з 03.08.16 по 31.08.16) на суму 90633,59грн.;

- № 11 від 30.09.2016 (відшкодування орендної плати за вересень 2016р.) на суму 100344,33грн.;

- № 12 від 31.10.2016 (відшкодування орендної плати за жовтень 2016р.) на суму 100344,33грн.;

- № 248 від 03.11.2016 (відшкодування боргу орендної плати згідно мирової угоди від 29.08.2016) на суму 10000,00грн.;

- № 249 від 03.11.2016 (відшкодування боргу орендної плати згідно мирової угоди від 29.08.2016) на суму 38980,00грн.;

- № 13 від 30.11.2016 (відшкодування орендної плати за листопад 2016р.) на суму 100344,33грн.;

- № 14 від 31.12.2016 (відшкодування орендної плати за грудень 2016р.) на суму 100344,33грн.;

- № 15 від 31.01.2017 (відшкодування орендної плати за січень 2017р.) на суму 106365,00грн.;

- №16 від 28.02.2017 (відшкодування орендної плати за лютий 2017р.) на суму 106365,00грн.;

- № 17 від 31.03.2017 (відшкодування орендної плати за березень 2017р.)на суму 106365,00грн.;

- №18 від 30.04.2017 (відшкодування орендної плати за квітень 2017р.) на суму 106365,00грн.;

- №19 від 31.05.2017 (відшкодування орендної плати за травень 2017р.) на суму 106365,00грн.,

- №22 від 30.06.2017 (відшкодування орендної плати за червень 2017) на суму 106365,00грн.

Відповідач 16.11.2016 сплатив рахунок фактуру №248 від 03.11.2016 на суму 10000,00грн., крім того відповідачем проведена оплата 22.05.2015 та 03.06.2015 на загальну суму 56000,00 грн. Інших доказів оплат зазначених рахунків суду не надано.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Із зазначеною нормою кореспондується й частина 1 статті 193 Господарського кодексу України, відповідно до якої суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В якості доказів направлення на адресу відповідача рахунків надані копії фіскальних чеків та реєстри на відправлення пошти позивача за листопад, грудень 2016 року та за січень, лютий, березень, квітень, травень 2017 року.

Суд зазначає, що рахунок є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти. Ненадання рахунку не є відкладальною умовою в розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 Цивільного кодексу України, тому, наявність або відсутність рахунку не звільняє відповідача від обовязку сплати компенсації орендної плати за користування земельною ділянкою.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного суду України №3-3902к09 від 29.09.2009 та у постанові Вищий господарський суд України №910/26157/15 від 24.05.2016.

При цьому, суд зазначає, що у п. 4 договору №КДРМЗ/6 від 17.02.2015 оплата компенсації проводиться відповідачем до 10 числа місяця, наступного за звітним, на поточний рахунок позивача, який зазначений в договорі без привязки до отриманого рахунку, крім того відповідач не заперечив факт отримання рахунків.

З огляду на вищевикладене та враховуючи, що у позивача відсутня заборгованість щодо компенсації орендної плати за користування земельною ділянкою за договором №382/14 від 26.12.2014 перед ПАТ «Дружківський машинобудівний завод», докази оформлення відповідачем права користування земельною ділянкою до матеріалів справи не надані, суд робить висновок, що на момент винесення рішення строк оплати за договором №КДРМЗ/6 від 17.02.2015 за вищезазначеними рахунками є таким, що настав.

Суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 1113180,91грн. підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 45508,98 грн., 3% річних у розмірі 12295,17 грн., штрафу у розмірі 48608,00 грн., інфляційного зростання у розмірі 51158,17 грн., суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що пенею є вид неустойки, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Також, відповідно до приписів Закону України від 22.11.1996 № 543/96-ВР «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до пункту п.10. Договору у випадку порушення користувачем строків сплати компенсації за оренду плату земельної ділянки, вказаних у п.4 договору, користувач сплачує на користь підприємства пеню у розмірі подвійної ставки НБУ за кожен день прострочки. У разі прострочення більш ніж на 7-ми календарних днів, користувач додатково сплачує штраф у розмірі 5% від суми заборгованості.

Позивач нарахував пеню у загальній сумі 45508,98грн. за рахунками-фактурами:

- №14 від 31.12.2016 за період з 11.01.2017 по 05.07.2017 в сумі 12978,78грн.;

- №15 від 31.01.2017 за період з 11.02.2017 по 05.07.2017 в сумі 11228,06грн.;

- №16 від 28.02.2017 за період з 11.03.2017 по 05.07.2017 в сумі 8943,40грн.;

- №17 від 31.03.2017 за період з 11.04.2017 по 05.07.2017 в сумі 6413,96грн.;

- №18 від 30.04.2017 за період з 11.05.2017 по 05.07.2017 в сумі 4123,47грн.;

- №19 від 31.05.2017 за період з 11.06.2017 по 05.07.2017 в сумі 1821,32грн.

За здійсненим господарським судом перерахунком пені суд визнає його вірним та пеня підлягає задоволенню у розмірі 45508,98грн.

Позивачем також заявлено до стягнення штраф (5% від суми заборгованості), нарахований на рахунки-фактури №249 від 03.11.2016 на суму 38980,00грн., №11 від 30.09.2016 на суму 100344,33грн., №12 від 31.10.2016 на суму 100344,33грн., №13 від 30.11.2016 на суму 100344,33грн., №14 від 31.12.2016 на суму 100344,33грн., №15 від 31.01.2017 на суму 106365,00грн., №16 від 28.02.2017 на суму 106365,00грн., №17 від 31.03.2017 на суму 106365,00грн., №18 від 30.04.2017 на суму 106365,00грн., №19 від 31.05.2017 на суму 106365,00грн., №22 від 30.06.2017 на суму 106365,00грн., в загальній сумі 48608,00грн.

Судом перевірено розрахунок суми штрафу та встановлено, що він є арифметично не вірним.

Так, при сумарному підрахунку сум за рахунками, штраф склав 48609,13грн., тоді як позивач заявив до стягнення суму штрафу у розмірі 48608,00грн., однак суд не має право виходити за межі позовних вимог, тому до стягнення підлягає сума штрафу, що заявлена позивачем - 48608,00грн.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 12295,17грн. та інфляційного зростання у розмірі 51158,17 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних у сумі 12295,17грн. суд визнає його не вірним.

З огляду на що, 3% річних підлягають задоволенню у сумі 12291,52грн. нарахованих за рахунками-фактурами:

- №249 від 03.11.2016 за період з 11.12.2016 по 12.07.2017 в сумі 683,85грн.;

- №11 від 30.09.2016 за період з 11.10.2016 по 12.07.2017 в сумі 2266,21грн.;

- №12 від 31.10.2016 за період з 11.11.2016 по 12.07.2017 в сумі 2011,24грн.;

- №13 від 30.11.2016 за період з 11.12.2017 по 12.07.2017 в сумі 1764,49грн.;

- №14 від 31.12.2016 за період з 11.01.2017 по 12.07.2017 в сумі 1509,29грн.;

- №15 від 31.01.2017 за період з 11.02.2017 по 12.07.2017 в сумі 1328,83грн.;

- №16 від 28.02.2017 за період з 11.03.2017 по 12.07.2017 в сумі 1084,05грн.;

- №17 від 31.03.2017 за період з 11.04.2017 по 12.07.2017 в сумі 813,04грн.;

- №18 від 30.04.2017 за період з 11.05.2017 по 12.07.2017 в сумі 550,77грн.;

- №19 від 31.05.2017 за період з 11.06.2017 по 12.07.2017 в сумі 279,75грн.

Відповідно до абз.3 п.3.2. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013р. розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які мала місце дефляція.

За здійсненим господарським судом перерахунком інфляційних витрат суд визнає його не вірним, оскільки індекс інфляції є помісячною величиною та не може бути застосований до періодів існування заборгованості, які є меншими за місяць.

З огляду на що, позивач мав нарахувати інфляційні витрати в загальній сумі 49411,46грн. за рахунками-фактурами:

- №249 від 03.11.2016 за період з 01.01.2017 по 30.06.2017 в сумі 2801,74грн.;

- №11 від 30.09.2016 за період з 01.11.2016 по 30.06.2017 в сумі 10917,55грн.;

- №12 від 31.10.2016 за період з 01.12.2016 по 30.06.2017 в сумі 8950,25грн.;

- №13 від 30.11.2016 за період з 01.01.2017 по 30.06.2017 в сумі 7229,08грн.;

- №14 від 31.12.2016 за період з 01.02.2017 по 30.06.2017 в сумі 6269,55грн.;

- №15 від 31.01.2017 за період з 01.03.2017 по 30.06.2017 в сумі 5416,13грн.;

- №16 від 28.02.2017 за період з 01.04.2017 по 30.06.2017 в сумі 4091,95грн.;

- №17 від 31.03.2017 за період з 01.05.2017 по 30.06.2017 в сумі 2352,47грн.;

- №18 від 30.04.2017 за період з 01.06.2017 по 30.06.2017 в сумі 1382,74грн.

Таким чином, стягненню на користь позивача підлягає сума інфляційних у розмірі 49411,46грн.

У відповідності до статті 49 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Корум Дружківський машинобудівний завод», м. Київ до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю Зовнішньоторговельна фірма Укрметекспорт, м. Краматорськ про стягнення боргу в розмірі 1113180,91 грн., пені у розмірі 45508,98 грн., 3% річних у розмірі 12295,17 грн., штрафу у розмірі 48608,00 грн., інфляційного зростання у розмірі 51158,17 грн., задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Зовнішньоторговельна фірма Укрметекспорт (84313, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Б.Хмельницького, 11; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Корум Дружківський машинобудівний завод» (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 15; ) борг в розмірі 1113180,91грн., пеню у розмірі 45508,98грн., 3% річних у розмірі 12291,52грн., штрафу у розмірі 48608,00грн., інфляційного зростання у розмірі 49411,46грн., витрати на оплату судового збору в розмірі 19035,01грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні 14.09.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення буде складено та підписано 19.09.2017.

Повний текст рішення підписано 19.09.2017.

Суддя Г.Є. Курило