ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2017 Справа № 917/1075/17

Господарський суд Полтавської області

в складі головуючого судді Кульбако М.М.

за участю представників 21.08.2017 та 07.09.2017:

від позивача: не з'явився.

від відповідача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Стил-Лайн", вул. Авіаторів, 64, с. Петропавлівська Борщагівка, Києво-Святошинський район, Київська область, 08130

до Публічного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод",

вул. Зіньківська, 6, м. Полтава, Полтавська область, 36014

про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Стил-Лайн" звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод" про стягнення 21 525,84 грн. заборгованості за договором поставки №К11/16 від 12.10.2016.

Ухвалою суду від 07.07.2017 порушено провадження у даній справі та призначено до розгляду на 26.07.2017.

В судовому засіданні 26.07.2017 представник відповідача суму основного боргу визнав, проти нарахованих штрафних санкцій заперечував.

11.08.2017 відповідачем подано відзив на позовну заяву (не підписаний уповноваженим представником), в якому просить суд застосувати норми щодо зменшення/звільнення від сплати штрафних санкцій, оскільки підприємство перебуває у скрутному фінансовому становищі. На підтвердження даних обставин надано звіт про фінансові результати за 1 квартал 2017 року.

18.08.2017 від відповідача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, а саме розміру пені, інфляційних та 3% річних. Позивачем надано розрахунок з урахуванням часу, що минув від моменту звернення до суду, станом на 14.08.2017 (а.с. 70).

Крім того, позивачем подано клопотання про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника за наявними матеріалами.

В судовому засіданні 21.08.2017 оголошено перерву до 07.09.2017.

05.09.2017 позивачем повторно подано клопотання про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника за наявними матеріалами. Клопотання судом задоволено.

В судовому засіданні 07.09.2017 судом прийнято заяву про збільшення розміру позовних вимог до розгляду, як таку що відповідає вимогам ГПК України.

Представник відповідача суму основного боргу визнав, проти нарахованих штрафних санкцій заперечував.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив, що 12 жовтня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Стил-Лайн" (надалі позивач, Постачальник) та

Публічним акціонерним товариством "Полтавський турбомеханічний завод" (надалі відповідач, Покупець) було укладено Договір поставки №К11/16 (надалі Договір).

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

В Договорі сторонами узгоджено наступні умови.

Відповідно до п. 1.1. Договору на умовах в порядку та строки, визначені цим Договором, Постачальник зобовязується протягом терміну дії Договору поставляти й передавати у власність Покупця, а Покупець зобов'язується приймати та оплачувати майно (далі - ОСОБА_2), перелік і кількість якого визначаються Специфікаціями, які з моменту підписання Сторонами й прославляння печаток Сторін (при наявності), є невід'ємною частиною цього Договору. Специфікації повинні мати посилання на цей Договір.

Згідно п. 2.1. Договору загальна сума Договору визначається сумарною вартістю ОСОБА_2, згідно підписаних Сторонами Специфікацій. Ціна ОСОБА_2, що поставляється Покупцю є договірною і вказується для кожної позиції в Специфікаціях. Вартість ОСОБА_2 погоджена Сторонами в Специфікації включає вартість пакування, маркування та транспортування, згідно умов поставки передбачених Договором. Орієнтовна загальна сума Договору становить 100 000,00 (сто тисяч грн.)

Відповідно до п. 2.2. Договору оплата партії ОСОБА_2, передбаченої конкретною Специфікацією, здійснюється в порядку на умовах та строки визначені такою Специфікацією.

Згідно п. 3.1. Договору поставка партії ОСОБА_2, передбаченої конкретною Специфікацією, здійснюється в порядку на умовах та строки визначені такою Специфікацією.

Відповідно до п. 6.1. Договору у випадку порушення зобов'язань, що виникають із цього Договору, Сторони несуть відповідальність згідно з умовами цього Договору. Відповідальність неврегульована цим Договором регулюється законодавством України. Порушенням зобов'язань, що виникають із цього Договору, є невиконання або неналежне, тобто виконання з порушенням умов, виконання зобов'язань визначених цим Договором.

В разі несвоєчасної оплати поставленого ОСОБА_2, Постачальник має право вимагати, а Покупець за вимогою Постачальника сплачує останньому пеню в розмірі 0,1% від несвоєчасно сплаченої суми, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в момент прострочення, за кожний день прострочення оплати (п. 6.3 Договору).

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

На виконання умов вказаного Договору позивачем було поставлено відповідачу ОСОБА_2, що підтверджується Специфікацією №1 до Договору, Видатковою накладною №Стл00000208 від 28 жовтня 2016, Довіреністю на отримання ТМЦ №2015 від 19.10.2016 9а.с. 20-22).

Загальна вартість поставленого товару склала 16 896,00 грн.

Згідно п. 1 Специфікації №1 строк оплати визначено наступним чином - протягом 14 календарних днів від дня передачі партії ОСОБА_2 (згідно Специфікації) в розпорядження Покупця в пункті призначення поставки ОСОБА_2 (а.с. 20).

Як стверджує позивач, відповідачем оплату не здійснено та з 13.11.2016 за ним рахується заборгованість в сумі 16 896,00 грн., яка також не сплачена станом на даний час.

Позивач вказує, що з метою врегулювання спору на адресу відповідача була направлена Претензія вих. № 10/04-1 "Про стягнення боргу за Договором поставки №К11/16 від 12 жовтня 2016 р." від 10 квітня 2017 року (а.с. 23-26). Згідно наданої відповіді від 5 травня 2017 року вих. №12/16-008989, відповідач гарантував оплату всієї суми заборгованості терміном до 26 травня 2017 року та просив розстрочити її на чотири платежі.

Однак, станом на 29 червня 2017 року поставлений ОСОБА_2 є неоплаченим, що і стало приводом для звернення до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Враховуючи правову природу укладеного між сторонами Договору, кореспондуючи права та обов'язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з договору поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст. 663 Цивільного Кодексу України). Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару (ст. 692 Цивільного Кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України та статті 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обов'язку з оплати отриманого товару за Договором поставки №К11/16, вимоги позивача про стягнення 16 896,00 грн. з відповідача підлягають задоволенню у повному обсязі.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань, позивач просить суд, також стягнути з відповідача на свою користь 3 333,10 грн. пені, 373,00 грн. 3% річних та 1836,44 грн. інфляційних втрат за період з 13.11.2016 по 14.08.2017 9з урахуванням заяви про збільшення вимог).

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з нормами статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6.3 Договору в разі несвоєчасної оплати поставленого ОСОБА_2, Постачальник має право вимагати, а Покупець за вимогою Постачальника сплачує останньому пеню в розмірі 0,1% від несвоєчасно сплаченої суми, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в момент прострочення, за кожний день прострочення оплати.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Судом враховано викладене у пункті 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", а саме те, що з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Враховуючи наданий позивачем розрахунок суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині вимог щодо стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Заперечення відповідача та клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, викладені у відзиві на позовну заяву (а.с. 54-55, поданий до канцелярії суд 11.08.2017), не беруться судом до уваги, оскільки вказаний відзив не містить підпису уповноваженої особи.

Однак, суд зазначає, що відповідно до статей 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Факт наявності боргу згідно договору поставки №К11/16 відповідачем не заперечувався та підтверджений матеріалами справи.

Відповідно до статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судовий збір відповідно до положень статті 49 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись статтями 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод" (вул. Зіньківська, 6, м. Полтава, Полтавська область, 36014, код 00110792) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Стил-Лайн" (вул. Авіаторів, 64, с. Петропавлівська Борщагівка, Києво-Святошинський район, Київська область, 08130, код 37552540) 16 896,00 грн. основного боргу, 3330,10 грн. пені, 1836,44 грн. інфляційних втрат, 373,00 грн. 3% річних та 1600,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ з набранням рішенням законної сили.

3. Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області протягом 10 днів.

Суддя Кульбако М.М.