КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2017 р. Справа№ 910/6088/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Мальченко А.О.

Зеленіна В.О.

за участю секретаря судового засідання Костяк В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу №08-51-17 від 26.07.2017 (вх. №09-08.1/6664/17) Заступника прокурора міста Києва на рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2017

у справі № 910/6088/17 (суддя - Шкурдова Л.М.)

за позовом Заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 3 в інтересах держави в особі Київської міської ради

до 1. Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації,

2. Приватного підприємства «Автошкола «Карат»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Школи І-ІІІ ступенів № 294 Деснянського району м. Києва

про визнання недійсним договору оренди та повернення нежитлового приміщення

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явились

від відповідача-1: Сердюк М.В., довіреність №102/02/11-6617 від 26.07.2017

від відповідача-2: Желіховський В.М., довіреність б/н від 28.04.2017, Рябінкін Д.В., директор

від третьої особи: Юшко Н.П., довіреність №112 від 05.09.2017

від прокуратури: Вацьківська І.В.. посвідчення №030809 від 12.12.2014

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Київської місцевої прокуратури № 3 звернувся до Господарського суду міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради (позивач у справі) до Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації (відповідач-1 у справі), Приватного підприємства «Автошкола «Карат» (відповідач-2 у справі) про визнання недійсним договору оренди та повернення нежитлового приміщення.

В обґрунтування поданого позову прокурор посилається на те, що нежитлове приміщення Школи І-ІІІ ступенів № 294 Деснянського району м. Києва використовується відповідачем-2 не за цільовим призначенням, тобто не з метою навчально-виховного процесу. Позивач стверджує, що Приватне підприємство «Автошкола «Карат» не належить до закладів, що входять до системи освіти, та надає послуги не пов'язані з одержанням освіти і підготовкою фахівців різних рівнів кваліфікації, а тому, прокурор вважає, що використання ним приміщення школи, як об'єкта освіти комунальної власності, суперечить ч. 5 ст. 63 Закону України «Про освіту», що є підставою для визнання договору оренди недійсним.

Водночас, представництво законних інтересів держави у суді прокурор обґрунтовує тим, що використання майна навчальних загальноосвітніх закладів не за цільовим призначенням завдає шкоди інтересам держави щодо ефективного та сталого розвитку системи загальної середньої освіти, забезпечення якісного виховання та навчання дітей, у той час як Київською міською радою не належно здійснюються повноваження щодо захисту інтересів держави щодо використання приміщень закладів освіти в цілях непов'язаних з навчально-виховним процесом. З огляду наведеного прокурор просить суд, зокрема, визнати недійсним договір №130-294/1 від 01.04.2012 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача залучено Школу І-ІІІ ступенів № 294 Деснянського району м. Києва.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.07.2017 (повний текст рішення підписаний 14.07.2017) в задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду мотивоване недоведеністю позивачем обставин, які відповідно до приписів чинного законодавства можуть бути підставою для визнання спірного правочину недійсним.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Заступник прокурора міста Києва 28.07.2017 надіслав апеляційну скаргу №08-51-17 від 26.07.2017 (вх. №09-08.1/6664/17 від 09.08.2017), в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2017 у справі №910/6088/17 та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом неповно досліджено обставини справи та правовідносини між сторонами, невірно надано правову оцінку обставинам, на які посилався прокурор в обґрунтування своїх позовних вимог, що є підставою для скасування прийнятого рішення суду. Прокурор зазначає про те, що місцевим господарським судом неправомірно не прийнято до уваги те, що ПП «Автошкола «Карат» не є закладом освіти чи навчальним закладом у розумінні законодавчих приписів, у той час як навчально-виховний процес - це система організації навчально-виховної та навчально-виробничої діяльності, що визначається у навчальних, наукових та виховних планах, а навчальними планами Школи І-ІІІ ступенів № 294 Деснянського району м. Києва господарська діяльність ПП «Автошкола «Карат» не визначена. Таким чином, прокурор зазначає, що оскільки передане відповідачу 2 в оренду приміщення є частиною будівлі навчального закладу, а тому зазначене приміщення відповідно до законодавчих приписів може передаватись в оренду виключно для діяльності, пов'язаної з навчально-виховним процесом.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.08.2017 апеляційну скаргу Заступника прокурора міста Києва на рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2017 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Жук Г.А., судді - Зеленін В.О., Алданова С.О. та призначено розгляд справи на 06.09.2017.

У зв'язку з перебуванням судді Алданової С.О. у відпустці згідно протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 05.09.2017 для розгляду справи №910/6088/17 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Жук Г.А., судді: Зеленін В.О.. Мальченко А.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.09.2017 справу №910/6088/17 прийнято до провадження визначеним складом колегії суддів.

01.09.2017 до Київського апеляційного господарського суду від відповідача-2 у справі надійшов відзив (вх. №09-11/15959/17) на апеляційну скаргу, в якому ПП «Автошкола «Карат» заперечує проти задоволення вимог апеляційної скарги заступника прокурора, вважає висновки місцевого Господарського суду міста Києва законними та обґрунтованими, а тому просить залишити без змін рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2017. Як зауважив відповідач-2, його діяльність в орендованому приміщенні не перешкоджає навчально-виховному процесу, оскільки спірне приміщення має окремий вихід на вулицю, що жодним чином не перешкоджає здійсненню навчально-виховного процесу, автошкола належним чином виконує зобов'язання по сплаті орендної плати та надає безкоштовні послуги з додаткового навчання учнів 1-11 класів правил дорожнього руху, основ безпеки дорожнього руху; проводить теоретичні та практичні заняття з надання першої медичної допомоги тощо.

06.09.2017 від Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації надійшов відзив (вх. №09-11/16244/17) на апеляційну скаргу, в якому відповідач-1 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги заступника прокурора, вважає висновки місцевого господарського суду такими, що відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального права, а тому стверджує про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення господарського суду міста Києва. Крім того, відповідач-1 зазначив, що заступником прокурора не обґрунтовано належними та допустимими доказами обставин того, що спірне майно необхідне Школі І-ІІІ ступенів № 294 Деснянського району м. Києва в освітній діяльності, а використання зазначеного майна Приватним підприємством «Автошкола Карат» погіршує соціально-побутові умови осіб, які навчаються та працюють у відповідному навчальному закладі.

У судовому засіданні 06.09.2017 прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги, просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2017 у справі №910/6088/17 та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Представники відповідачів та третьої особи у судовому засідання 06.09.2017 заперечили проти задоволення апеляційної скарги заступника прокурора міста Києва та просять рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2017 у справі №910/6088/17 залишити без змін.

Представники Київської міської ради у судове засідання 06.09.2017 не з'явились, про причини неявки не повідомили, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 98, 64 ГПК України.

Суд апеляційної інстанції, враховуючи належне повідомлення учасників про дату і час розгляду справи, з метою дотримання процесуальних строків розгляду апеляційної скарги, враховуючи те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов'язком сторони, зважаючи на відсутність клопотань про відкладення розгляду справи з поданням відповідних доказів, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників позивача.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи, апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права встановила наступне.

Відповідно до додатку до протоколу засідання постійної комісії Київської міської ради з питань власності від 24.12.2015 № 4 (а.с. 16-18), нежитлові приміщення за адресою: м. Київ, вул.М.Цвєтаєвої, 6 закріплено на балансі за Школою І-ІІІ ступенів № 294 Деснянського району м. Києва.

Розпорядженням Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації №21 від 25.01.2016 року «Про продовження строку дії договорів оренди нежитлових приміщень комунальної власності територіальної громади міста Києва, що передані до сфери управління Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації» (а.с. 19-20) відповідно до протоколу №4 засідання постійної комісії Київради з питань власності від 24.12.2015 було затверджено перелік нежитлових приміщень комунальної власності територіальної громади міста Києва, договори оренди яких продовжено на новий строк. До вищезазначених нежитлових приміщень віднесено також і приміщення, що, розташоване за адресою: 02232, м.Київ, вул.Марини Цвєтаєвої, 6.

16.02.2016 року між Деснянською районною в місті Києві державною адміністрацією (орендодавець за договором, відповідач-1 у справі) та Приватним підприємством «Автошкола «Карат» (орендар за договором, відповідач-2 у справі) та Школою І-ІІІ ступенів №294 Деснянського районі м.Києва (балансоутримувач за договором) укладено Договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №683 від 16.02.2016 року (а.с. 21-24), згідно з п. 1.1. якого орендодавець на підставі протоколу засідання постійної комісії Київської міської ради з питань власності від 24.12.2015 № 4 та розпорядження Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації від 25.01.2016 № 21 передав, а орендар прийняв в оренду нежитлове приміщення, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва за адресою: м. Київ, вул. М. Цветаєвої, 6, для розміщення курсів з навчання водіїв автомобілів.

Об'єктом оренди відповідно до п. 2.1. договору є нежитлове приміщення, загальною площею 103,50 кв.м., у т.ч. на першому поверсі 103,50 кв.м. згідно з викопіюванням з по поверхового плану, що складає невід'ємну частину договору.

Вартість об'єкта згідно із затвердженим висновком про вартість майна станом на 31.08.2015 становить без ПДВ: 1 кв.м 13961,36 грн., всього 1 445 000,00 грн.

Відповідно до п. 3.1.-3.2. договору орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, затвердженої рішенням Київської міської ради від 21.04.2015 №415/1280 та враховуючи протокол засідання постійної комісії Київради з питань власності від 24.12.2015 за 1 кв.м. оренди становить без ПДВ:116,35 грн в цілому 12 041,67 грн за перший місяць оренди. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Згідно з п. 9.1 договору строк його дії з 01.10.2015 до 29.09.2018.

Згідно акту приймання-передачі нерухомого майна від 16.02.2016 року (а.с. 19) орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду нежитлове приміщення, що перебуває на балансі Школи І-ІІІ стпенів №294 Деснянського району м. Києва площею 103,50 кв.м., розташоване за адресою: 02232, м.Київ, вул.Марини Цвєтаєвої, 6.

Звертаючись з даним позовом до суду заступник керівника Київської місцевої прокуратури №3 вказує, що об'єкти науки та освіти, здача в оренду їх території, будівлі, приміщення іншим юридичним особам та фізичним особам для використання, що не пов'язано з навчально-виховним процесом не дозволяється. Заступник керівника Київської місцевої прокуратури №3 зазначає, що відповідач-2 не є закладом освіти чи навчальним закладом, а відтак орендує нежитлове приміщення Школи І-ІІІ ступенів №294 Деснянського районі м.Києва для цілей, не пов'язаних з навчально-виховним процесом в школі, в зв'язку з чим укладений договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №683 від 16.02.2016 року є недійсним.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 11, ст. 202 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до частин 1-3, 5, 6 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 204 ЦК України передбачено презумпцію правомірності правочину та визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний судом недійсним.

Для визнання оспорюваного договору недійсним позивач має довести за допомогою належних засобів доказування, що договір суперечить вимогам чинного законодавства щодо його форми, змісту, правоздатності і волевиявленню сторін, на момент укладення договору свідомо існує об'єктивна неможливість настання правового результату, а також, що внаслідок його укладення порушені права позивача.

З урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб'єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Статтею 18 та частиною 5 статті 63 Закону України «Про освіту» визначено, що навчальні заклади, що засновані на загальнодержавній або комунальній власності, мають статус державного навчального закладу.

Об'єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов'язані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням.

Згідно з частиною 2 статті 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» не можуть бути об'єктами оренди об'єкти державної власності, що мають загальнодержавне значення і не підлягають приватизації відповідно до частини 2 статті 5 Закону України «Про приватизацію державного майна».

Відповідно до ч. 2 ст. 5, пункту б ч. 2 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного майна» приватизації не підлягають об'єкти, що мають загальнодержавне значення, а також казенні підприємства. До об'єктів, що мають загальнодержавне значення, відносяться майнові комплекси підприємств, їх структурних підрозділів, основним видом діяльності яких є виробництво товарів (робіт, послуг), що мають загальнодержавне значення.

Загальнодержавне значення мають об'єкти, діяльність яких забезпечує соціальний розвиток, збереження та підвищення культурного, наукового потенціалу, духовних цінностей, зокрема, об'єкти освіти, фізичної культури, спорту і науки, що фінансуються з державного бюджету.

Згідно з частиною 1 статті 63 Закону України «Про освіту» та частиною 1 статті 44 Закону України «Про загальну середню освіту», матеріально-технічна база навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інші цінності.

Таким чином, об'єкти освіти включають в сукупності всі вищевказані складові елементи матеріально-технічної бази навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти.

Проте поряд з тим, відповідно до частини 1, 4 статті 61 Закону України «Про освіту» фінансування державних навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти здійснюється за рахунок коштів відповідних бюджетів, коштів галузей народного господарства, державних підприємств і організацій, а також додаткових джерел фінансування. Додатковими джерелами фінансування є, зокрема, доходи від надання в оренду приміщень, споруд, обладнання.

Підпунктом 2 пункту 8 постанови Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 №796 «Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності» ( в редакції на момент укладення договору) передбачено можливість надання в оренду будівель, споруд, окремих тимчасово вільних приміщень і площ, іншого рухомого та нерухомого майна або обладнання, що тимчасово не використовується у освітній, навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій діяльності, у разі коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі.

Відповідно до абзацу 19 частини 2 статті 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» окреме індивідуально визначене майно із складу цілісного майнового комплексу підприємства, його структурного підрозділу може бути об'єктом оренди (без права приватизації та суборенди), якщо воно не заборонене до оренди законами України, не задіяне у процесі основного виробництва та за висновком органу, уповноваженого управляти цим майном, його оренда не порушить цілісності майнового комплексу.

Таким чином, законодавчо встановлена умова використання об'єкта освіти тільки за цільовим призначенням стосується використання майна навчального закладу, як єдиного цілісного майнового комплексу, а не одного з приміщень, як частини, відповідного навчального закладу.

Отже, чинне законодавство дозволяє передачу в оренду окремого індивідуально визначеного майна, що входить до складу об'єкта освіти, як цілісного майнового комплексу, а саме: приміщень, споруд та обладнання навчальних закладів, що тимчасово не використовуються у освітній, навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій діяльності за умови, якщо це не погіршує соціально-побутових умов колективу відповідного навчального закладу.

Як вбачається із п. 2.1 договору № 683 від 16 лютого 2016 року про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду, додатку до договору, а саме акту приймання - передачі нерухомого майна від 16.02.2016 року з викопіюванням із поповерхового плану, Приватне підприємство «Автошкола «Карат» орендує відокремлену частину приміщення, як складовий елемент матеріально-технічної бази Школи 1-ІII ступенів № 294 Деснянського району м.Києва, а не сам навчальний заклад, як цілісний майновий комплекс.

Згідно з викопіюванням із поповерхового плану, який є додатком до договору № 683 від 16 лютого 2016 року, об'єкт оренди це відокремлене приміщення майстерні деревообробки із окремим входом, яка не використовувалася в освітній, навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій діяльності Школи І-ІІІ ступенів № 294 Деснянського району м. Києва.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного господарського суду прокурором та позивачем не надано доказів визнання недійсними рішень Київської міської ради, розпорядження Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, на підставі яких було укладено спірний договір.

Таким чином, спірна частина приміщення могла бути об'єктом оренди, виходячи з положень статті 61 Закону України «Про освіту» та постанови Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 №796 «Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності», відтак доводи Заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 3 щодо того, що спірне приміщення не може бути передане в оренду, є безпідставними та такими, що не відповідають нормам чинного законодавства.

Крім того, відповідно до довідки від 27.04.2017 року №28 Школи І-ІІІ ступенів №294 Деснянського районі м.Києва та банківських виписок, наданих до суду першої інстанції (а.с. 97-107) відповідач належним чином виконує зобов'язання по сплаті орендної плати, що свідчить про отримання навчальним закладом інших доходів, передбачених положеннями законодавства.

Доводи ж прокурора щодо використання відповідачем-2 спірного приміщення не за цільовим призначенням з огляду на те, що Приватне підприємство «Автошкола «Карат» не є закладом освіти у розумінні законодавчих приписів, що господарська діяльність відповідача не є освітніми послугами та не пов'язана з навчально-виховним процесом, оцінюються судом критично з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», що кореспондує з приписами ч. 2 ст. 285 Господарського кодексу України, за договором оренди орендаря може бути зобов'язано використовувати об'єкт оренди за цільовим призначенням відповідно до профілю виробничої діяльності підприємства, майно якого передано в оренду, та виробляти продукцію в обсягах, необхідних для задоволення потреб регіону.

Поряд з тим, з правового аналізу ч. 5 ст. 63 Закону України «Про освіту» слідує, що законодавство не містить чіткого визначення, яке використання може кваліфікуватися таким, що буде суперечити призначенню майна, а тому законна мета відповідної правової норми полягає у недопущенні такого використання об'єкту освіти, яке за зовнішніх, об'єктивних, явних і видимих ознак буде суперечити призначенню такого об'єкту з огляду на освітній, навчально-виховний, навчально-виробничний, науковий характер діяльності закладу освіти.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що поняття використання об'єкта освіти за цільовим призначенням не ототожнюється з наявністю у орендаря - суб'єкта господарювання статусу навчального закладу у розумінні законодавчих приписів, оскільки основною умовою такого використання є дотримання орендарем законодавчих та договірних умов щодо здійснення господарської діяльності, яка не буде явно суперечити призначенню об'єкта освіти, а не визначатись виключно як вид діяльності по наданню освітніх послуг, як помилково вважає прокурор.

Відповідно до п. 4.2.2. договору орендар зобов'язаний використовувати орендоване майно у відповідності з цим договором за його призначенням та згідно з діючими нормами експлуатації.

Як слідує з наявної матеріалах справи виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 50-54, 56), основними видами діяльності Приватного підприємства «Автошкола «Карат» є, серед іншого професійно-технічна освіта (КВЕД 85.32) та діяльність шкіл із підготовки водіїв транспортних засобів (основний вид діяльності КВЕД 85.53).

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії сертифікату про державну акредитацію закладу серії МВС №000204 зі строком дії до 31.08.2021, Міністерство внутрішніх справ України, як відповідний уповноважений орган, засвідчило відповідність Приватного підприємства «Автошкола «Карат» кваліфікаційним вимогам до закладів по підготовці, перепідготовці і підвищенню кваліфікації водіїв, клас по яких розташований, зокрема, за адресою м. Київ, вул. Марини Цвєтаєвої, буд. 6.

В підтвердження здійснення професійно-технічної діяльності з підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації водіїв відповідач-2 надав суду копії робочих навчальних планів і програм підготовки та перепідготовки водіїв транспортних засобів категорій «А», «В» (а.с. 108-109).

Водночас, як відповідачі, так і третя особа зазначили, що між Школою І-ІІІ ступенів № 294 Деснянського району м. Києва та ПП «Автошкола «Карат» були укладені договори про співпрацю (а.с. 95-96), відповідно до умов якого сторони зобов'язались на безоплатній основі співпрацювати в напрямку покращення навчально-виховного процесу в школі шляхом надання теоретичних знань з безпеки дорожнього руху учням школи, надання відеоматеріалів з правил дорожнього руху, проведення теоретичних та практичних занять з надання першої медичної допомоги при ДТП, навчання учнів школи на водіїв автотранспортних засобів категорії «А» тощо.

Крім того, представник Школи І-ІІІ ступенів № 294 Деснянського району м. Києва у судовому засіданні зазначила, що заняття у автошколі не перешкоджають здійсненню навчально-виховного процесу, сплачена відповідачем-2 орендна плата сприяє додатковому фінансуванню школи та вказав, що потреба у використанні даного приміщення в освітній та навчально-виховній діяльності тимчасово відсутня.

Враховуючи вищенаведені законодавчі приписи, обставини справи, а також умови договору, у тому числі щодо мети оренди приміщення за спірним договором - проведення теоретичних занять з підготовки водіїв транспортних засобів, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку, що використання Приватним підприємством «Автошкола «Карат» спірного приміщення для навчання водіїв не є суперечливим призначенню об'єкта освіти - Школи І-ІІІ ступенів № 294 Деснянського району м. Києва, та відповідає законодавчим і договірним положенням щодо використання орендованого майна за його призначенням відповідно до мети такої оренди.

Таким чином, твердження заступника керівника Київської місцевої прокуратури №3, що спірні приміщення не могли бути передані в оренду, оскільки їх використання відповідачем-2 не пов'язане з навчально-виховним процесом, як підстава для визнання договору оренди недійсним, є необґрунтованими.

Дослідивши зміст спірного договору, колегія суддів дійшла висновку, що він укладений належними представниками сторін, в межах їх повноважень, підписи яких скріплені печатками юридичних осіб та договір оформлений у передбаченій законом формі. Зміст договору відповідає вимогам чинного законодавства, а сторони вчиняють дії щодо його виконання, що свідчить про те, що його укладення було спрямоване на реальне настання правових наслідків, що виникають з укладенням договору оренди.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що заступником прокурора не доведено існування обставин, які, згідно ст. 203 ЦК України, були б підставою для визнання правочину недійсним, оскільки зміст укладених договорів відповідає положенням цивільного законодавства, моральним засадам суспільства; особи, яка вчинили правочин, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасників було вільним та відповідало внутрішній волі сторін; правочин вчинений у передбачені законом формі, та був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Окрім того, суд апеляційної інстанції також погоджується з висновокм Господарського суду міста Києва про те, що вимоги про зобов'язання відповідача-2 повернути нежитлове приміщення загальною площею 103,50 кв.м., вартістю 1 445 000,00 грн., яке розташоване за адресою: м.Київ, вул.Марини Цвєтаєвої, 6 шляхом його звільнення, не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з статтею 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, які пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Враховуючи відмову у задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним договору оренди, суд першої інстанції правомірно вказав, що вимога про зобов'язання повернути орендоване приміщення задоволенню не підлягає, тому що за своєю правовою природою є похідною від первісної (основної) позовної вимоги.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно, всебічно і об'єктивно з'ясовано обставини справи, винесено рішення у відповідності до норм матеріального і процесуального права, з повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, а відтак передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення немає, а тому апеляційна скарга скаргу Заступника прокурора міста Києва на рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2017 у справі №910/6088/17 задоволенню не підлягає.

Згідно з приписами ч.1 ст. 49 ГПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на апелянта у справі.

Керуючись ст. 33, 34, 49, 99, 101, п. 1 ч. 1 ст. 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Заступника прокурора міста Києва на рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2017 у справі №910/6088/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2017 у справі №910/6088/17 залишити без змін.

3. Справу №910/6088/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 107-111 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді А.О. Мальченко

В.О. Зеленін